Справа № 804/1705/15
Суддя: Коршун А.О.
Дата ухвалення: 2015-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

804/1705/15

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

02 червня 2015 року

справа № 804/1705/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Коршуна А.О.

суддів: Чередниченко В.Є. Панченко О.М.

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Комунального підприємства «Жовтоводський водоканал» Дніпропетровської обласної ради

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду

від 12.02.2015 року у справі №804/1705/15

за позовом:

Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів

до:

про:

Комунального підприємства «Жовтоводський водоканал» Дніпропетровської обласної ради

стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені,-

ВСТАНОВИВ:

30.05.2012р. Дніпропетровське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Комунального підприємства «Жовтоводський водоканал» Дніпропетровської обласної ради (далі – КП «Жовтоводський водоканал») про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені /а.с. 4-5/.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.05.2012р. відкрито провадження в адміністративній справі за вищезазначеною позовною заявою та справа призначена до судового розгляду /а.с. 1/.

Посилаючись у позовній заяві на те, що протягом 2011р. відповідачем не було виконано норматив працевлаштування на підприємстві осіб-інвалідів, оскільки норматив працевлаштування осіб-інвалідів для відповідача у 2011р. становить 16 осіб, а протягом 2011р. на підприємстві відповідача працювало 10 інвалідів, у зв’язку з чим відповідно до вимог Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» відповідач повинен був сплатити адміністративно-господарські санкції за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2011 році у розмірі 165640,08грн. за 6 не зайнятих особою-інвалідом посад, виходячи із середньорічної заробітної плати на підприємстві відповідача у 2011р., оскільки адміністративно-господарські санкції відповідачем у встановлені законом строки не було сплачено, просить суд стягнути з відповідача на користь Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2011р. у розмірі 165640,08грн. та пеню за несвоєчасну сплату адміністративно-господарських санкцій у розмірі 33,13грн..

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.02.2015р. у справі №804/1705/15 позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з КП «Жовтоводський водоканал» на користь Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції розмірі 165640,08грн., в іншій частині позовних вимог відмовлено (суддя – Власенко Д.О.) /а.с. 180-181/.

Відповідач – КП «Жовтоводський водоканал», не погодившись з вищезазначеною постановою суду подав апеляційну скаргу /а.с. 186-187/, у якій посилаючись на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, судом першої інстанції під час розгляду справи не було з’ясовано обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, що призвело до постановлення судом рішення з порушенням норм чинного матеріального та процесуального права, просить постанову суду першої інстанції від 12.02.2015р. у даній справі скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Позивач у письмовому запереченні на апеляційну скаргу, посилаючись на те, що судом першої інстанції у даній справі об’єктивно, повно, всебічно досліджено обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, прийнято законне та обґрунтоване рішення без порушень норм чинного матеріального та процесуального права, просив суд апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, постанову суду першої інстанції від 12.02.2015р. у даній адміністративній справі залишити без змін.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав доводи викладені у апеляційній скарзі та просив суд апеляційну скаргу задовольнити, постанову суду першої інстанції від 12.02.2015р. у даній справі скасувати та постановити у справі нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні заявлених ним позовних вимог у повному обсязі.

Представник позивача у судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги та посилаючись на те, що судом першої інстанції об’єктивно та повно з’ясовано усі обставини справи, які мали значення для її вирішення та постановлено рішення без порушень норм чинного законодавства, просив суд апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, постанову суду першої інстанції від 12.02.2015р. у даній справі залишити без змін.

Заслухавши у судовому засіданні представників позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Правовідносини, які виникли між сторонами у даній адміністративній справі з приводу здійснення відповідачем свого обов’язку у сфері соціального захисту інвалідів врегульовані Законом України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні».

Так, відповідно до преамбули Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» цей Закон визначає основи соціальної захищеності інвалідів в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість інвалідам вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними здібностями і інтересами.

Частиною 1 ст. 19 цього ж закону передбачено, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Встановлений ч. 1 ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів на 2011р. для підприємства відповідача становить 16 робочих місць, а працевлаштовано на підприємстві протягом 2011р. 10 осіб інвалідів, а тому цей норматив відповідачем у 2011р. не виконано.

Крім цього судом під час з’ясування фактичних обставин справи та перевірки їх доказами встановлено, що відповідач у справі – КП «Жовтоводський водоканал», протягом 2011р. подавав до Жовтоводського міського центру зайнятості щомісячні звіти про наявність вакансій для працевлаштування осіб, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність за ф. №3-ПН, але у вказаних звітах не було зазначено про наявність вакансій для працевлаштування інвалідів /а.с. 127-143/.

Системний аналіз норм Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» дає можливість зробити висновок про те, що обов’язок підприємства з створення робочих місць для інвалідів, інформування уповноважених органів, не супроводжується обов’язком підприємства займатись пошуком інвалідів для їх працевлаштування на створених робочих місцях для працівників-інвалідів на підприємстві, а створення робочих місць і введення їх в дію має відбуватись з урахуванням стану здоров’я, здібностей і професійних навичок інвалідів, забезпечення прав яких на працевлаштування та на оплачувану роботу здійснюється, відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», в редакції закону від 23.02.2006р., шляхом безпосереднього звернення інвалідів до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Вищенаведені обставини дають можливість зробити висновок про те, що протягом 2011р. відповідачем у справі не було вжито усіх передбачених чинним законодавством заходів щодо створення умов для працевлаштування на підприємстві осіб, яким відповідно чинного законодавства встановлена інвалідність, що призвело до невиконання відповідачем у справі у 2011р. нормативу працевлаштування осіб, яким відповідно чинного законодавства встановлена інвалідність, оскільки безпосереднє працевлаштування інвалідів здійснюється суб’єктом господарювання, якому органи державної служби зайнятості лише сприяють у підборі кадрів з осіб-інвалідів, які перебувають на обліку, виходячи з той інформації, яка надається цим органам суб’єктами господарювання щомісячно, а враховуючи що відповідач такої інформації до відповідного центру зайнятості (за місцем здійснення господарської діяльності відповідачем у справі) не надавав, то останній був позбавлений можливості надати відповідачу допомогу щодо підбору кадрів для працевлаштування у нього на підприємстві.

Приймаючи до уваги вищезазначені обставини, норми чинного законодавства, яке регулює питання надання соціальних гарантій інвалідам в Україні, і враховуючи, що судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи встановлено, що відповідачем у 2011р. не було здійснено усі залежні від нього заходи щодо працевлаштування на підприємстві осіб-інвалідів, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції зробив правомірний висновок щодо невиконання відповідачем у 2011р. нормативу працевлаштування на підприємстві осіб, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність, та обґрунтовано стягнув з відповідача на користь Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів за це правопорушення штрафні санкції у розмірі 165640,08грн. на підставі ст. 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності в Україні».

З огляду на вищенаведене колегія суддів вважає, що судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи об’єктивно, повно та всебічно з’ясовано усі обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної справи, та застосовано до правовідносин, які виникли між сторонами у даній справі норми матеріального права, які регулюють саме ці правовідносини і ухвалено законне рішення про часткове задоволення позовних вимог, оскільки порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права, які б потягли за собою скасування чи зміну оскаржуваної судової постанови, судовою колегією під час розгляду даної справи не встановлено, тому колегія суддів вважає за необхідне постанову суду першої інстанції від 12.02.2015р. у даній справі адміністративній справі залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів, які були досліджені судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи і незгоди з висновками суду з оцінки обставин у справі, а також помилкового тлумачення заявником апеляційної скарги норм матеріального права і не можуть бути підставою для скасування постанови суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Жовтоводський водоканал» Дніпропетровської обласної ради - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.02.2015р. у справі №804/1705/15 - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення ухвали повному обсязі до Вищого адміністративного суду України шляхом подання касаційної скарги.

Повний текст виготовлено – 09.06.2015р.

Головуючий: А.О. Коршун

Суддя: В.Є. Чередниченко

Суддя: О.М. Панченко