Справа № 804/17959/14
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2014-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Царікової О.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія - Астіон» до Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,
31 жовтня 2014 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія - Астіон» до Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про:
Представник позивача у судове засідання не з'явився, надіслав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Представник відповідача в судове засідання не прибув, просив суд здійснювати розгляд справи за відсутності повноважного представника відповідача.
Відповідно до частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Згідно ч. 6 статті 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін у порядку письмового провадження.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.
В означеному акті контролюючий орган дійшов висновку про нереальність господарських операцій ТОВ «Компанія - Астіон» із ПП «Ресурсінвест» та ПП «Агропромінвест».
Співробітниками податкового органу встановлено відсутність підприємства за податковою адресою.
Крім того, згідно «Системи автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України» є розбіжності по податковим зобов'язанням у розмір 37,4 тис грн. та по податковому кредиту 2124,00 тис грн.
Відсутні основні фонди, звітність за формою 1 - ДФ не подавалася.
Надаючи оцінку правочинам, укладеним з позивачем, податковий орган зазначив, що оскільки у ПП «Ресурсінвест» відсутні умови для виконання договорів, укладених з ТОВ «Компанія - Астіон» та перевіркою не підтверджено факту виконання таких договорів, а надані для перевірки паперові носії (видаткові накладні, рахунки, податкові накладні) не можуть бути визнані такими, що мають юридичну силу та доказовості, з урахуванням зазначеного та у зв'язку із тим, що оформлені з порушенням чинного законодавства, реалізація ТМЦ ПП «Ресурсінвест» на користь ТОВ «Компанія - Астіон» фактично не здійснювалася, а тому податкові зобов'язання у ПП «Ресурсінвест» не виникають.
Стосовно контрагента ПП «Агропромінвест» податковий орган в акті перевірки вказав на відсутність товарно - транспортних накладних, відсутність журналу реєстрації довіреностей осіб, які здійснили отримання відпущеного товару, відсутність у видаткових накладних прізвищ та ініціалів осіб, які отримали товар.
Разом з тим, в акті перевірки від 10.09.2014 № 840/22.05/34488478 (стор. 38 акту) зазначено, що згідно даних податкової декларації з податку на прибуток за ІІ - ІІІ квартали 2011 року, поданої ПП «Агропромінвест», власні та основні фонди на підприємстві відсутні, амортизаційні відрахування не проводилися. Декларація з податку на прибуток за ІІ - IV квартали 2011 року та наступні періоди не подавалася, фінансова звітність не надавалася. Згідно звіту за формою 1 - ДФ кількість працюючих у ІІІ кварталі 2011 року - 3 особи, за ІІ та IV квартали 2011 року звіти форми 1- ДФ не подавалися.
Також, перевіряючими зазначено, що особою, яка є директором ПП «Агропромінвест», надано пояснення, що договорів поставки не укладалося та діяльність не здійснювалася.
Дослідивши надані сторонами докази та обставини справи, суд погоджується із позицією податкового органу щодо нереальності господарських операцій між ТОВ «Компанія Астіон» та ПП «Ресурсінвест», ПП «Агропромінвест» у перевіряємому періоді, у зв'язку з наступним.
Судом встановлено, що між ПП «Ресурсінвест» (продавцем) та ТОВ «Компанія Астіон» (покупцем) укладений договір від 19.04.2011 № 105, за умовами якого продавець зобов'язався передати у власність покупця, а покупець зобов'язався прийняти та оплатити на умовах даного договору товар, у кількості та асортименті згідно видаткових накладних.
Як зазначено в Інформаційному листі Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 № 742/11/13-11, з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість належить з'ясовувати, зокрема, обставини щодо руху активів у процесі здійснення господарської операції, установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції, установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.
Дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції: договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо.
Необхідно перевірити фізичні, технічні та технологічні можливості певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції, як - от: наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів, у тому числі транспортних засобів для перевезення або виробництва, приміщень для зберігання товарів тощо, якщо такі умови необхідні для здійснення певної операції; можливість здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару у відповідні строки з урахуванням терміну його придатності, доступності на ринку тощо; наявність відповідних ліцензій та інших дозвільних документів, що необхідні для ведення певного виду господарської діяльності.
Судам слід ураховувати, що наявність укладеного між учасниками господарської операції цивільно - правового договору або відсутність визнання такого договору недійсним або нікчемним сама собою не свідчить про реальність вчинення відповідної операції.
Про відсутність факту здійснення господарської операції можуть свідчити, зокрема, такі обставини: результати, відображені у даних податкового обліку будь-кого з учасників господарської операції, фактично не настали внаслідок відсутності відповідних дій будь-кого з учасників такої операції (наприклад, відображення отримання послуг без їх фактичного надання або в разі їх надання іншою особою, ніж та, що вказана у даних податкового обліку чи первинних документах; імітація купівлі товару в особи, яка ніколи його не продавала тощо).
До матеріалів справи позивачем надані рахунки - фактури № 2104 від 21.04.2011, № 1005 від 10.05.2011, № 2305 від 23.05.2011 підписані Гребенюк А.А.
Як визначено у договорі № 105 від 19.04.2011 (п. 1.1. зазначеного договору), кількість та асортимент товару, що постачається, визначається у видаткових накладних.
В матеріалах справи наявні наступні видаткові накладні: від 21.04.2011 № 2104 на постачання цукру у кількості 1 тона та макухи соєвої у кількості 11 тон; від 10.05.2011 № 24 на відвантаження цукру у кількості 4 т; солі - 1 т; крейди кормової 2 т; від 23.05.2011 № 58 на відвантаження рибного борошна у кількості 10 тон.
На вказаних видаткових накладних в графі «відвантажила» стоїть підпис директора підприємства ПП «Ресурсінвест» Гребенюк А.А. Таким чином, продукцію у загальній кількості 29 тон відвантажено власноручно однією особою директором підприємства ПП «Ресурсінвест» Гребенюк А.А.
Податковий орган вказав, що згідно даних «Системи автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України", у ПП «Ресурсінвест» наявна розбіжність по податковим зобов'язанням у розмірі 37,4 тис. грн. та по податковому кредиту у розмірі 2124 тис. грн. Відтак, вказане підприємство не сплачувало до бюджету ПДВ, який отримувало від контрагентів - покупців, що призвело до втрат державного бюджету.
Податковий орган зазначив, що згідно даних податкової декларації з податку на прибуток за ІІ квартал 2011 року, поданої ПП «Ресурсінвест», власні основні фонди на підприємстві відсутні.
Між ПП «Агропромінвест» (продавцем) та ТОВ «Компанія - Астіон» (покупцем) укладений договір від 14.06.2011 № 14, за умовами якого продавець зобов'язався передати у власність покупця, а покупець зобов'язався прийняти та оплатити на умовах даного договору товар, у кількості та асортименті згідно видаткових накладних.
На підтвердження отримання товару позивачем надані видаткові накладні: № 79 від 17.06.2011, № 43 від 06.07.2011, № 119 від 18.07.2011, № 158 від 22.07.2011, № 40 від 02.08.2011, № 68 від 04.08.2011, № 263 від 29.08.2011, № 40 від 07.10.2011, № 144 від 31.10.2011, № 94 від 17.11.2011, № 132 від 30.11.2011. У зазначених видаткових накладних у графі «відпустив(ла)» стоїть підпис директора підприємства.
Отже, директором одноособово було здійснено відвантаження товару в значному обсязі на користь ТОВ «Компанія - Астіон».
В акті перевірки від 10.09.2014 № 840/22.05/34488478 податковим органом зазначено, що згідно даних податкової декларації з податку на прибуток за ІІ - ІІІ квартали 2011 року, поданої ПП «Агропромінвест», власні та основні фонди на підприємстві відсутні, амортизаційні відрахування не проводилися.
Декларація з податку на прибуток за ІІ - IV квартали 2011 року та наступні періоди не подавалася, фінансова звітність не надавалася. Звіт форми - 1ДФ за ІІ та IV квартали 2011 року не подавався.
Однак, суд критично ставиться до вказаних документів та не приймає їх в якості належних доказів щодо підтвердження реальності настання наслідків фінансово -господарської діяльності позивача з контрагентами, з огляду на наступне.
Так, згідно п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України (далі - ПК України), право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.
Разом з тим, п. 198.2 ст. 198 цього Кодексу передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
У відповідності до п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.
Таким чином, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.
Водночас, за відсутності факту придбання товарів чи послуг, або в разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.
Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Згідно зі ст.9 того ж Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.
Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена п. 1.2 ст. 1, п. 2.1 ст. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 за № 168/704 ( далі - Положення).
Відповідно до п. 2.1 ст. 2 Положення, первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.
Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.
Згідно з п. 2.4 Положення первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.
Відповідно до п. 2.15 та п. 2.16 вказаного Положення, забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим і нормативним актам.
Отже, облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань платників податків здійснюється на підставі первинних документів, у яких міститься інформація саме про господарські операції (результати їх здійснення), а не про правочини (господарські зобов'язання).
Факт вчинення певних господарських операцій та правомірність подальшого відображення (проведення) їх у бухгалтерському та податковому обліку, можливо досліджувати лише на підставі вивчення та дослідження первинних документів платника податків, наявність та законність складення яких буде підтвердженням здійснення таких операцій.
Таким чином, з наведених положень законодавства вбачається, що підставою виникнення у платника права на податковий кредит є реальне здійснення операцій з придбання робіт/послуг з метою їх використання в оподатковуваних операціях, а також оформлення зазначених операцій необхідними документами первинного обліку, що містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції.
У відповідності до Інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 01.11.2011 № 1936/11/13-11 «Щодо підтвердження даних податкового обліку» документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються, тощо.
Суд зазначає, що враховуючи задекларовані обсяги постачання продукції позивачеві, ПП «Ресурсінвест» та ПП «Агропромінвест» повинні були мати у своєму штаті більшу кількість працівників, ніж один директор підприємства. Окрім того, з огляду на специфіку господарських операцій у вказаних постачальників повинні бути у наявності складські приміщення та техніка для здійснення відвантаження товару.
Позивачем не надано документів, на підтвердження транспортування товарів від ПП «Ресурсінвест», ПП «Агропромінвест» до позивача, будь - яких пояснень із цього приводу позивачем також не надано.
Суд відзначає, що з наданих позивачем документів неможливо встановити походження товару.
Слід зазначити, що обов'язок підтвердити правомірність та обґрунтованість сформованого податкового кредиту належними документами первинного обліку покладається на платника - покупця товарів (робіт/послуг), позаяк саме він є суб'єктом, який зменшує суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість, що підлягає перерахуванню до бюджету, на суму податкового кредиту, визначеного постачальником.
Відмова в отриманні податкової вигоди за наявності у документах платника недостовірних та суперечливих відомостей є його податковим ризиком.
Суд відмічає, що з метою підтвердження обґрунтованості заявленої податкової вигоди встановленню підлягає їх об'єктивний предметний зв'язок з фактами та результатами реальної підприємницької або іншої діяльності, що слугує підставою для висновку про достовірність представлених первинних документів, у тому числі щодо відомостей про учасників та умови господарських операцій. Слід також зазначити, що за умови доведеності податковим органом, що платник при укладенні правочинів та виконанні господарських операцій діяв без належної обачливості та, виходячи з обставин такого укладення та виконання, знав або повинен був знати про порушення, допущені контрагентами, податкова вигода за такими операціями має бути визнана необґрунтованою.
Відтак, хоча з огляду на принцип індивідуальної відповідальності платника у сфері податкових правовідносин платник не є відповідальним за протиправні дії третіх осіб, що перебувають поза межами його впливу та контролю, однак несприятливі наслідки недостатньої обережності у підприємницькій діяльності мають покладатися на особу, якою були укладені відповідні правочини, та не можуть бути перенесені на бюджет шляхом зменшення податкових зобов'язань та здійснення необґрунтованих виплат з бюджету. Аналогічна позиція суду викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 16.04.2014 по справі № К/800/3230/13( номер судового рішення в ЄДРСР № 38692797).
В процесі розгляду справи судом не встановлено, а позивачем не доведено наявність руху активів в процесі господарської взаємодії ТОВ «Компанія Астіон» з ПП «Ресурсінвест» та ПП «Агропромінвест».
На підставі викладеного вище, суд робить висновок, що первинні документи, які містяться в матеріалах справи, надані позивачем на підтвердження здійснення правочинів із ПП «Ресурсінвест» та ПП «Агропромінвест», є формально складеними, а господарські операції між позивачем та вказаними підприємствами не є реальними, оскільки судом не встановленого самого факту здійснення господарських операцій.
З урахуванням викладеного, суд зазначає, що позивачем не підтверджено реальність здійснення господарської операції по правовідносинам із вищевказаними контрагентами, а саме: факт укладення договорів № 105 від 19.04.2011 із ПП «Ресурсінвест», № 14 від 14.06.2011 із ПП «Агропромінвест», складання між сторонами податкових, видаткових накладних, не може свідчити про реальність здійснення господарських операцій за вказаними договорами, з урахуванням вимог ст. ст. 1, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
Як зазначено в ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до п.п. 78.1.11 п. 78.1 ст. 78 ПК України, документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин, зокрема, отримано судове рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки або постанову органу, що здійснює оперативно - розшукову діяльність, слідчого, прокурора, винесену ними відповідно до закону.
Відповідно до п. 78.4 ПК України, про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.
Вказана постанова слідчого стала підставою для винесення наказу від 27.08.2014 № 833 про проведення документальної позапланової перевірки ТОВ «Компанія - Астіон».
Пунктом 78.4. ст. 78 ПК України визначено, що право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.
З матеріалів справи вбачається, що копію наказу про проведення перевірки вручено 27.08.2014 під розписку директору ТОВ «Компанія - Астіон» Жилі Андрію Вікторовичу, вказаний факт позивачем не заперечується. Таким чином, податковим органом виконано умову, дотримання якої є необхідним для здійснення документальної позапланової виїзної перевірки.
Суд зазначає, що незгода позивача з висновками, викладеними в акті від 10.09.2014 № 840/22.05/34488478, не є підставою для визнання протиправними дій щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки.
Згідно зі статтею 86 ПК України, результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.
Порядок оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, платниками податків - фізичними особами затверджено наказом Мінфіну від 14.03.2013 №395.
Так, відповідно до п. 1.4. вказаного Порядку, результати документальних перевірок оформлюються у формі акта або довідки. У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт, а у разі відсутності порушень - довідка.
Акт - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.
Акт (довідка) документальної перевірки складається у двох примірниках та підписується посадовими (службовими) особами органу державної податкової служби, які проводили перевірку, а також платником податків або його законними представниками.
Акт документальної перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби. (п. 1.5. Порядку).
За результатами документальної перевірки в акті викладаються всі суттєві обставини діяльності платника податків, які стосуються фактів виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби (п. 1.6. Порядку).
Факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та повною мірою, з посиланнями на первинні або інші документи, які зафіксовані в обліку та підтверджують наявність зазначених фактів (п. 1.7. Порядку).
Відповідно до вимог ст. 17 КАС України, предметом розгляду по суті в порядку адміністративного судочинства є не будь - які рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а лише ті, що породжують права та обов'язки учасників спірних відносин.
В свою чергу, висновки, викладені в акті податкової перевірки, не є предметом оскарження в адміністративному суді, оскільки не є обов'язковими ані для платника податків, ані для керівника контролюючого органу. Останній оцінює викладені в акті перевірки доводи і в разі наявності податкових порушень приймає податкове повідомлення-рішення, яке і визначає грошові зобов'язання платникові податків.
Акт перевірки є носієм доказової інформації, яка в подальшому має використовуватися контролюючим органом для прийняття рішення щодо визначення платникові податків грошових зобов'язань. При цьому, акт складається посадовими особами контролюючого органу і не містить волевиявлення самого орану щодо встановлених посадовими особами фактів. Висновки, викладені в акті перевірки, є лише відображенням фактичних дій податкових інспекторів - ревізорів та їх особистої думки, а тому не створюють жодних правових наслідків.
Враховуючи викладене, ані акт перевірки, ані дії посадових осіб із включення до такого акту певних висновків не породжують правових наслідків для платника податків, тобто не змінюють стану його суб'єктивних прав та не створюють жодних додаткових обов'язків для платника податків. З урахуванням цього, ані акт перевірки, ані дії посадових осіб контролюючого органу щодо включення до акту певних висновків не можуть порушувати права платника податків.
У відповідності до статті 94 КАС України, у разі відмови у задоволенні позову судові витрати покладаються на позивача.
Судом встановлено, що позивач під час подання адміністративного позову сплатив судовий збір у розмірі 182,70 грн. (за вимогу майнового характеру). Отже, позивач повинен доплатити судовий збір у розмірі 1644, 30 грн. (за вимогу майнового характеру).
Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159 - 163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія - Астіон» на користь Державного бюджету України судові витрати з оплати судового збору в розмірі 1644 (одна тисяча шістсот сорок чотири) грн. 30 коп.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна, скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Царікова