Справа № 817/627/15
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2015-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Сало А.Б.
Суддя-доповідач:Кузьменко Л.В.
УХВАЛА

іменем України

"04" червня 2015 р. Справа № 817/627/15

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кузьменко Л.В.

суддів: Зарудяної Л.О.

Іваненко Т.В.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції Рівненської області Желязкова Мілена Желязкова на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "27" березня 2015 р. у справі за позовом ОСОБА_4 до Державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції Рівненської області Желязкова Мілена Желязкова про визнання дій протиправними та скасування рішення ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції Рівненської області Желязкової М.Ж. про визнання протиправною відмови у державній реєстрації прав на нерухоме майно. Просить визнати протиправними дії державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції Рівненської області Желязкової М.Ж. щодо винесення рішення про відмову у державній реєстрації прав №19228049 від 10.02.2015р. та скасувати таке рішення.

В обґрунтування позову зазначає, що 10.02.2015р. за наслідками розгляду поданих документів для реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1, державним реєстратором прав на нерухоме майно Желязковою М.Ж. було прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №19228049, яке не містить конкретної підстави, визначеної ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» для здійснення відмови у державній реєстрації прав, а також повного та вичерпнозрозумілого пояснення стосовно застосованої підстави для відмови у цьому випадку.

Постановою суду першої інстанції від 27 березня 2015 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними та скасовано рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції Рівненської області Желязкової М.Ж. про відмову у державній реєстрації прав №19228049 від 10.02.2015.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Відповідач з постановою суду першої інстанції не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповноти з"ясування обставин справи просить скасувати постанову суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

В судове засідання представники сторін не прибули, про день, час та місце судового розгляду справи були належним чином повідомлені.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові матеріали справи колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що рішення відповідача про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №19228049 від 10.02.2015 року прийняте без достатніх для того правових підстав, та не у відповідності з приписами законодавства України, а тому підлягає до скасування.

Колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до частин 1та 2 статті 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.2 ст.9 Закону України від 01.07.2004 року №1952-1V "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державний реєстратор прав на нерухоме майно: встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства; приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень; про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

Статтею 16 Закону визначений порядок подання заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зокрема, в п.7 вказано, що державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого правонабувача, сторони правочину, за яким виникло право.

У ст.19 Закону містяться підстави для державної реєстрації прав та їх обтяжень, де зазначено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі договорів, укладених у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 1 статті 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав визначає Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 р. № 868 (далі - Порядок №868).

Крім того, частиною 1 ст.24 Закону визначені підстави, за яких у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено, зокрема, якщо із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа; подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом.

З матеріалів справи слідує, що позивачем до заяви про держану реєстрацію речових прав на нерухоме майно було надано: квитанцію про оплату державного мита та коштів за надання витягу з реєстру, копію паспорту громадянина України, ідентифікаційний номер, технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_1, договір який має назву - "попередній договір купівлі-продажу квартири №132, серія та номер: 2199", укладений 22.12.2014р., нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Кострикіним В.І., документ який має назву - "акт приймання-передачі квартири №132", виданий 25.12.2014р., складений між ОСОБА_4 та ТОВ «Інвестиційно-будівельною компанією «Град-Буд», довідку №60 від 25.12.2014р., видану ТОВ «ІБК «Град-Буд».

Зазначені документи були прийняті по картці прийому заяви №18854100 та зареєстровані у базі даних про реєстрацію заяв і запитів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 26.01.2015р. за реєстраційним номером 9920461.

Пунктом 20 Порядку №868 визначено, що за результатами розгляду заяви та документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав або рішення про відмову в такій реєстрації.

Як уже зазначалось, підстави, з яких державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень або рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію, визначено ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Так, ч.4 ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, не передбачених цим Законом, заборонена. Аналогічна норма міститься й у п.28 Порядку №868, який передбачає, що державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав виключно за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до п.36 Порядку №868, для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені цим Порядком.

Як вбачається з рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №19228049 від 10.02.2015 року, відмова державного реєстратора обумовлена тим, що подані документи не відповідають вимогам, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що наведена державним реєстратором у спірному рішенні №19228049 від 10.02.2015 року підстава для прийняття рішення про відмову, з посиланням на п.4 ч.1 ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», не є обґрунтованою й не містить вказівок, у чому ж саме полягає невідповідність поданих документів вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, не вказано щодо яких саме документів зроблено цей висновок і в чому є їх невідповідність.

Суд першої інстанції правильно вказав, що підстави для прийняття рішення про відмовув державній реєстрації прав та їх обтяжень повинні бути належним чином вмотивовані та обґрунтовуватися дійсними причинами, чого в даному випадку відповідачем не здійснено.

Як свідчать обставини справи, із заявою про проведення державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1, позивач звернулася на підставі договору: "попередній договір купівлі-продажу квартири №132", укладеного 22.12.2014р. з забудовником багатоповерхового будинку ТОВ «Інвестиційно-будівельною компанією «Град-Буд», який був нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Кострикіним В.І., акту приймання-передачі квартири №132 від 25.12.2014р. та довідки №60 від 25.12.2014р.

Відповідно до п.50 Порядку №868 для проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва на новозбудований або реконструйований об'єкт нерухомого майна, будівництво якого здійснювалося із залученням коштів фізичних та юридичних осіб, заявник подає документ, що підтверджує набуття у власність особою закріпленого за нею об'єкта будівництва, передбачений законодавством (інвестиційний договір, договір про пайову участь, договір купівлі-продажу майнових прав тощо).

Оцінюючи наявний в матеріалах справи договір - "попередній договір купівлі-продажу квартири №132" суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що вказаний договір не суперечить приписам ст.628 ЦК України, де передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір).

До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Вказаний договір укладено сторонами з прямими посиланням як на підставу його укладення на норми, які вказані в ч.1 та ч.2 ст.656 ЦК України, та за своїм змістом містить елементи різних договорів, а саме: договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру №132 та попереднього договору купівлі-продажу квартири №132.

З пояснень свідка ОСОБА_6 в суді першої інстанції слідує, що ТОВ «Інвестиційно-будівельної компанії «Град-Буд» укладенням договору з ОСОБА_4 мало намір відчужити їй майнові права на квартиру №132, а також одночасно в такому договорі передбачити можливість подальшого укладення договору купівлі-продажу квартири №132. Укладенням такого змішаного договору сторони, на вимогу ОСОБА_4, мали на меті забезпечити гарантування їй в майбутньому оформлення за нею права власності на квартиру не зважаючи на будь-які зміни у законодавстві України, що могли настати у період поки вона не оформить за собою право власності. Також вказав, що з укладенням такого договору сторони безпосередньо пов'язували перехід права власності на майнові права на квартиру АДРЕСА_1 від ТОВ «Інвестиційно-будівельна компанія «Град-Буд» до ОСОБА_4, і саме для настання такого правового наслідку сторони і укладали цей правочин.

Допитаний судом першої інстанції в якості свідка приватний нотаріус ОСОБА_5 пояснив, що всі істотні умови договору щодо яких сторонами було досягнуто згоди, у відповідності до ч.3 ст.6 та ст.627 ЦК України було відображено ними у спірному договорі, його зміст та наслідки укладення та нотаріального посвідчення такого правочину було роз'яснено нотаріусом для сторін договору, внаслідок чого було встановлено його однакове розуміння сторонами.

Крім того, судами встановлено, що правочин, укладений 22.12.2014р. між ТОВ «Інвестиційно-будівельна компанія «Град-Буд» та ОСОБА_4 не є нікчемним та не визнавався судом недійсним, а отже, відповідно до ст.204 ЦК України є правомірним. Доказів визнання недійсним або ознак нікчемності цього Договору сторонами не надано і судами не здобуто.

Як вбачається зі змісту п.50 Порядку №868 та ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» вказані правові норми не містять обмежень та не встановлюють заборони на проведення державної реєстрації права власності на новозбудоване нерухоме майно на підставі договорів купівлі-продажу майнових прав, укладених після введення багатоквартирного будинку в експлуатацію.

У відповідності з п.4 Положення про Державну реєстраційну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №219 від 02.07.2014р., Укрдержреєстр здійснює узагальнення практики застосування законодавства з питань, що належать до його компетенції, координує та контролює діяльність у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, здійснює методичне та інформаційне забезпечення діяльності органів державної реєстрації щодо проведення державної реєстрації.

На виконання вказаних владних повноважень, Державною реєстраційною службою України листом вих.№14451/06-15-14 від 08.12.2014р. «Щодо надання роз'яснення деяких питань, пов'язаних з укладанням договорів купівлі-продажу майнових прав» начальникам реєстраційних служб Головних управлінь юстиції в областях, місті Києві роз'яснено, що проведення державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, розташовані в багатоквартирному будинку, на підставі договорів купівлі-продажу майнових прав на такі об'єкти, укладених після введення в експлуатацію багатоквартирного будинку, не суперечить чинному законодавству.

Вказане роз"яснення не суперечить приписам ст.331 ЦК України, якою керувалися ТОВ «Інвестиційно-будівельна компанія «Град-Буд» та ОСОБА_4 під час укладення 22.12.2014р. змішаного договору, що підтверджується п.2.2. такого договору.

Зокрема, ст.331 ЦК України встановлено, що право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом, при цьому якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Таким чином, до моменту первинної державної реєстрації новозбудованого об'єкту щодо такого об'єкту можуть укладатися правочини купівлі-продажу майнових прав на такий об'єкт.

З огляду на те, що у даній справі було встановлено, що реєстрація права власності на квартиру №132 до моменту звернення позивача до державного реєстратора не здійснювалася, то відповідно, саме на підставі поданих ОСОБА_4 документів мала здійснюватися первинна реєстрація права власності.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог сторонами не оскаржується.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для її задоволення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції Рівненської області Желязкова Мілена Желязкова залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "27" березня 2015 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Л.В. Кузьменко

судді: Л.О. Зарудяна

Т.В. Іваненко

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу: ОСОБА_4 АДРЕСА_2

3- відповідачу: Державний реєстратор прав на нерухоме майно реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції Рівненської області Желязкова Мілена Желязкова вул. Шевченка,45,м.Рівне,33000

- ,