Справа № 34846/10
Суддя: Руденко М.А.
Дата ухвалення: 2011-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" жовтня 2011 р.справа № 2а-7709/10/0870

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Руденко М.А.

суддів: Нагорної Л.М. Юхименка О.В.

при секретарі судового засідання: Тепловій Г.Є.

за участі представників сторін:

представника позивача ОСОБА_1 довіреність від 05.09.2011 року

представника відповідача ОСОБА_2 довіреність від 19.10.2011 року

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 10 листопада 2010 року по адміністративній справі № 2а-7709/10/0870 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «МДІНА, ЛТД»м. Запоріжжя до Державної податкової інспекції в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя про скасування податкового повідомлення-рішення,-

встановив: В жовтні 2010 року позивач звернувся до адміністративного суду з позовною заявою, в якій просив скасувати податкове повідомлення-рішення №000752305/0/8934 від 26.04.2010 року.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду (суддя Стрельнікова Н.В.) адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «МДІНА, ЛТД»до Державної податкової інспекції в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя про скасування податкового повідомлення-рішення задоволено повністю: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № /0/8934 від 26 квітня 2010 року, винесене Державною податковою інспекцією в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя про визначення Товариству з обмеженою відповідальністю «МДІНА, ЛТД» суми податкового зобовязання з податку на додану вартість в розмірі 140 8883, 00 грн.

Мотивуючи рішення, суд першої інстанції вказав по взаємовідносинам позивача з Товариством з обмеженою відповідальністю «МЕРЛОНІ ТЕРМОСАНІТАРІ УКР ЛЛС», що винагорода (премія, бонус), яка виплачується постачальником товару постійному покупцю за результатами календарного місяця, не відповідає визначенню поставки товарів (послуг) і відповідно не є обєктом оподаткування податком на додану вартість. Зазначені кошти з метою оподаткування є безповоротною фінансовою допомогою, яка відповідно до підпункту 4.1.6 пункту 4.1 статті 4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»включається до валового доходу отримувача таких коштів та відповідно до статті 5 зазначеного Закону не відноситься до валових витрат надавача таких коштів. Щодо взаємовідносин з Товариством з обмеженою відповідальністю «Лектра»зазначив на те, що ТОВ «МДІНА, ЛТД»цілком правомірно включило суми податку на додану вартість по отриманим товарам до складу податкового кредиту, оскільки у позивача наявні податкові накладні, на підставі яких відповідні суми ПДВ у складі вартості придбаних товарів (послуг) були включені до податкового кредиту, зазначені податкові накладні не визнані недійсними, будь-яких посилань щодо невідповідності порядку оформлення цих податкових накладних вимогам Закону України № 168/97-ВР акт перевірки не містить. Окрім того суд першої інстанції зазначив також на те, що на момент складання податкових накладних ТОВ «Лектра»було зареєстровано як платник податку на додану вартість і відповідно мало право складати податкові накладні. На час здійснення господарських операцій контрагент позивача (ТОВ «Лектра»був включений до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України та мало свідоцтво про реєстрації платника ПДВ.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 10.11.2010 року у справі № 2а-7709/10/0870 та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказали на те, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення було допущено порушення норм матеріального права. Суд першої інстанції не прийняв до уваги, що по взаємовідносинах з контрагентом ТОВ «МЕРЛОНІ ТЕРМОСАНІТАРІ УКР ЛЛС»по договору постачання від 01.08.07 року № 90/07 грошову винагороду (бонус, премію) в розмірі 5 відсотків позивачем отримано за вжиття комплексу заходів, спрямованих на збільшення продажу товарів. При цьому, надання цієї винагороди (бонусу, премії) обумовлено діями позивача, які не є його обовязком за договором. Отже обєктом оподаткування податком на додану вартість є операція з надання позивачем послуг по стимулюванню продажу продукції, за яку отримано грошову винагороду від постачальника ТОВ «МЕРЛОНІ ТЕРМОСАНІТАРІ УКР ЛЛС»в розмірі 84 780 грн. По взаємовідносинам з контрагентом Товариство з обмеженою відповідальністю «Лектра»зазначили на те, що суд першої інстанції не прийняв до уваги, що провести перевірку ТОВ «Лектра»з питань господарських відносин з позивачем неможливо, оскільки до ЄДР внесено запис місцезнаходження не встановлено, а свідоцтво платника податку на додану вартість зазначено контрагента анульовано 25.01.2010 року. Окрім того постановою Господарського суду Запорізької області від 20.08.2010 року у справі № 16/207/10 ТОВ «Лектра»визнано банкрутом.

Заперечень на апеляційну скаргу не надійшло.

В судовому засіданні представник відповідача вимоги апеляційної скарги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити.

Представник позивача просив постанову суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженої постанови, знаходить апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено обставинами справи уповноваженим особами державної податкової інспекції у Орджонікідзевському районі м.Запоріжжя було проведено планову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Мдіна, ЛТД» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2007 року по 31.12.2009 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2007 року по 31.12.2009 року.

На результатами перевірки складено акт від 14.04.2010 року за № 56/23-508/13625993 (а.с.15). За висновками зазначеного акту перевірки, серед іншого, уповноваженими особами податкового органу встановлено порушення п.3.1, п.4.1 ст.4, пп.6.1.1 п.6.1 ст.6, п.п.7.2.3., п.7.2, п.п.п 7.3.1, п.7.3, п.7.4.1, п.п.7.4.5 п.7.4, п.п.п 7.7.1, п.7.7. ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість»від 03.04.1997 року № 168-97/ВР (зі змінами та доповненнями), п.19. ст.2, ст.9 Бюджетного кодексу від 21.06.2001 року № 2542-111 (зі змінами та доповненнями), в результаті чого занижено податок на додану вартість всього у сумі 93 922 грн. у тому числі: за квітень 2008 року на суму 16 956 грн.; за травень 2009 року на суму 10 521 грн.; за липень 2009 року на суму 6 747 грн.; за серпень 2009 року на суму 3 774 грн.; за жовтень 2009 року на суму 11308 грн.; за листопад 2009 року на суму 33 308 грн.; за грудень 2009 року на суму 11308 грн. (а.с.33).

На підставі висновків акту перевірки винесено податкове повідомлення-рішення від 26 квітня 2010 року за № /0/8934, яким згідно з підпунктом «б»п.п.4.2.2., п.4.2, ст.4, п.17.1 ст.17 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»№2181-111 від 21.12.2000 року, п.1ст.11 Закону України «Про державну податкову службу в Україні»в редакції від 24.12.1993 року № 3813-ХII зі змінами та доповненнями визначено суму податкового зобовязання за платежем з податку на додану вартість в сумі 140 883,00 грн., з яких основний платіж 93922,00 грн. та штрафні фінансові санкції 46 961 ,00 грн. ( а.с.41).

На думку податкового органу зазначене порушення виникло внаслідок наступного.

Позивач та ТОВ «МЕРЛОНІ ТЕРМОСАНІТАРІ УКР ЛЛС»уклали договір на постачання та передачу у власність товару від 01.08.2007 року № 90/07. На підставі умов зазначеного договору ТОВ «МЕРЛОНІ ТЕРМОСАНІТАРІ УКР ЛЛС»зобовязалось постачати позивачеві товар, перелік якого зазначається в Специфікаціях, які є невідємним додатком до даного договору.

На підставі укладеного договору ТОВ «МЕРЛОНІ ТЕРМОСАНІТАРІ УКР ЛЛС»надало грошову премію в рахунок зобовязань «МДІНА, ЛТД», з метою стимулювання обсягів продаж продукції ТОВ «МЕРЛОНІ ТЕРМОСАНІТАРІ УКР ЛЛС»за 2007 рік грошова премія склала 84 780,35 грн. Зазначена винагорода ТОВ «Мдіна, ЛТД»була відображена в бухгалтерському обліку Дт 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками», Кт 746. Інші доходи від звичайної діяльності заборгованості дебіторської (кредиторської) по вищезазначеній операцій не значаться.

Уповноважені особи податкового органу прийшли до висновку про те, що договір постачання від 01.08.2007 року № 90/07 та додаткова угода № 7 від 03.04.2008 року містить в собі декілька інститутів господарських договорів: купівля-продаж, поставка, продаж (надання) послуг, а відтак отримана винагорода за виконання послуг, обумовлена Додатком від 03.04.2008 року № 7, підпадає під визначення поставки послуг і як наслідок є обєктом оподаткування податком на додану вартість.

Вирішуючи позовні вимоги в цій частині суд першої інстанції дійшов до висновку про те, що винагорода (премія, бонус), яка виплачується постачальником товару постійному покупцю за результатами календарного місяця, не відповідає визначенню поставки товарів (послуг) і відповідно не є обєктом оподаткування податком на додану вартість. Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити на наступне.

Згідно з п.п. 3.1.1 пункту 3.1 статті 3 Закону України «Про податок на додану вартість»обєктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з поставки товарів та послуг, місце надання яких знаходиться на митній території України.

Відповідно до визначення поставки товарів це будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за компенсацію незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатної поставки товарів (результатів робіт) та операції з передачі майна орендодавцем (лізингодавцем) на баланс орендаря (лізингоотримувача) згідно з договорами фінансової оренди (лізингу) або поставки майна згідно з будь-якими іншими договорами, умови яких передбачають відстрочення оплати та передачу права власності на таке майно не пізніше дати останнього платежу.

Поставка послуг будь-які операції цивільно-правового характеру з виконання робіт, надання послуг, надання права на користування або розпорядження товарами, у тому числі нематеріальними активами, а також поставки будь - яких інших, ніж товари, обєктів власності за компенсацію, а також операції з безоплатного виконання робіт, надання послуг. Поставка послуг, зокрема, включає надання права на користування або розпорядження товарами у межах договорів оренди (лізингу), поставки, ліцензування або інші способи передачі права на патент, авторське право, торговий знак, інші обєкти права інтелектуальної, в тому числі промислової власності.

На підставі викладеного колегія суддів погоджується з думкою суду першої інстанції, що винагорода (премія, бонус), яка виплачується постачальником товару постійному покупцю за результатами календарного місяця, не є поставкою товарів (послуг) і відповідно не є обєктом оподаткування податком на додану вартість, оскільки зазначені кошти є безповоротною фінансовою допомогою, яка включається до валового доходу отримувача таких коштів та відповідно до ст..5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», діючому в редакції на момент виникнення спірних правовідносин не відноситься до валових витрат надавача таких коштів.

Щодо правомірності формування податкового кредиту.

Як видно з фактичних обставин справи в перевіряє мий період ТОВ «МДІНА, ЛТД»мало взаємовідносини та уклало договори з ТОВ «Лектра», відповідно до укладених договорів за період травень 2009 року, липень 2009 року, жовтень 2009 року, листопад 2009 року, грудень 2009 року встановлено взаємовідносин на загальну суму 461 793, 72 грн., у тому числі ПДВ 76 965, 62 грн., що підтверджено податковими накладними.

На думку податкового органу позивачем занижено податок на додану вартість на загальну суму 76 966 грн., оскільки відповідно до службової № 1687 від 23.03.2010 року отримано акт від 23.03.2010 року за № 270/23-2/36141310 «про неможливість проведення перевірки контрагента ТОВ «Лектра»з питань підтвердження отриманих від платника податків ТОВ «Мдіна, ЛТД»відомостей. В вищевказаному акт зазначено, що провести перевірку ТОВ «Лектра»неможливо, у звязку з тим, що згідно бази даних Державної податкової інспекції у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя станом на 23.03.2010 року підприємство має стан «23»- місцезнаходження не встановлено. Свідоцтво платника податку на додану вартість № 100139259 видане 15.09.2008 року анульовано 25.01.2010 року. За травень, липень, жовтень, листопад та грудень 2009 року ТОВ «Лектра»не звітувало. Окрім того у підприємства відсутні будь-які основні засоби та кількість працівників 1., відсутні також транспортні засоби.

Постановою господарського суду Запорізької області від 20.08.2010 року у справі № 16/207/10 ТОВ «Лектра»визнано банкрутом.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо правомірності формування податкового кредиту та вважає зазначити на наступне.

Спірним питанням є формування позивачем податкового кредиту на підставі податкової звітності по взаємовідносинах з контрагентом ТОВ «Лектра».

Відповідно до пп.7.4.1 п.7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість»N 168/97-ВР, 03.04.1997, діючого а момент виникнення спірних правовідносин податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

На підставі п. п. 7.5.1 Закону України «Про податок на додану вартість», діючого на момент виникнення спірних правовідносин,- датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається: дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг);

П.п. 7.4.5 зазначеного закону передбачено - не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Відповідно до п.п.7.2.4 п.7.2 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість»діючого на момент виникнення спірних правовідносин, право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку у порядку, передбаченому статтею 9 цього Закону.

За змістом п.9.4 ст.9 Закону України «Про податок на додану вартість», діючого на момент виникнення спірних правовідносин, платник податку на додану вартість проходить реєстрацію у органах податкової служби і сплачує зазначений податок за умов отримання свідоцтва платника податку на додану вартість, Пункт 9.6.ст.9 Закону свідчить, що свідоцтво про реєстрацію особи у якості платника ПДВ діє до дати його анулювання.

Свідоцтво платника податку на додану вартість контрагента позивача ТОВ «Лектра»анульовано 25.01.2010 року акт про анулювання № 12, а взаємовідносини з позивачем були в 2009 році. Щодо посилань відповідача на постанову господарського суду Запорізького області від 20.08.2010 року про визнання банкрутом ТОВ «Лектра» вони є безпідставними, оскільки зазначене рішення не встановлює фіктивності ТОВ «Лектра». Як свідчать матеріали справи договірні відносини між позивачем та ТОВ «Лектра»були в 2009 році, таким чином господарські операції здійснювались задовго до визнання останнього банкрутом.

Отже помилковими є твердження відповідача про не підтвердження позивачем права на податковий кредит, оскільки анульована свідоцтва платника податку на додану вартість саме по собі не тягне за собою недійсність всіх угод, укладених з моменту державної реєстрації такої особи і до моменту виключення з державного реєстру, та не позбавляє правового значення виданих за такими господарськими операціями податкових накладних.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Позивачем, у відповідності до вимог ст. 71 КАС України, були доведені ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, в той час відповідачем не доведена правомірність прийнятого оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції фактичні обставини справи досліджені на підставі наданих в судове засідання доказів, порушення або неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права не вбачається, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, підстави для скасування або зміни постанови Кіровоградського окружного адміністративного суду відсутні.

Керуючись ст. 195, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 10 листопада 2010 року по адміністративній справі № 2а-7709/10/0870 без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України, в порядку передбаченому ст.212 КАС України.

Повний текст виготовлено 29.11.2011 року.

Головуючий: М.А. Руденко

Суддя: Л.М. Нагорна

Суддя: О.В. Юхименко