Справа № 9101/28256/2012
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2014-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 лютого 2014 рокусправа № 2а-0470/9052/11
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чабаненко С.В.

суддів: Іванова С.М. Шлай А.В.

за участю секретаря судового засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційні скарги ОСОБА_1, Управління з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Дніпропетровської обласної державної адміністрації на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2011 року по справі № 2а/0470/9052/11 за позовом ОСОБА_1 до Управління з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Дніпропетровської обласної державної адміністрації про зобов'язання вчинити певні дії та стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

21.07.2011 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом про зобов'язання Управління з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Дніпропетровської обласної державної адміністрації (далі - відповідач) вчинити певні дії, з урахуванням уточнень, а саме:

- відповідно ст.51 та ст.100 Кодексу законів про працю України та п.29 Постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №163 "Про затвердження переліку виробництв, цехів, професій і посад із шкідливими умовами праці, робота в яких дає право на скорочену тривалість робочого тижня" визнати 36 годинний робочий тиждень на пункті управління начальника цивільної оборони області, який розташований на підземному вузлі зв'язку та виплатити позивачу грошову компенсацію за роботу на об'єкті із шкідливими умовами праці з 01.01.2007р. по 31.12.2010р.;

- відповідно до ст.106 Кодексу законів про працю України оплатити працю в надурочний час, який складає 775 годин;

- відповідно ст.54 і ст.108 Кодексу законів про працю України оплатити працю в нічний час з 11.05.2006р. по 31.12.2010р.;

- відповідно ст.107 Кодексу законів про працю України оплатити працю у святкові та неробочі дні з 11.05.2006р. по 31.12.2010 р.;

- відповідно Закону України "Про державну таємницю", Постанови Кабінету Міністрів України від 15.06.1994 року №414 "Про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв'язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці" виплатити компенсацію за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці за 2007 рік та 11 місяців 2009 року;

- згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006р. №268 "Про упорядкування умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" оплатити позивачу надбавку за виконання особливо важливої роботи в розмірі 10% посадового окладу з урахуванням надбавки за ранг державного службовця та вислуги років з 01.01.2009р. по 25.01.2011р.;

- провести індексацію невиплаченої заробітної плати та стягнути кошти за результатами проведеної індексації.

В обґрунтування позовних вимог позивачем було зазначено, що Управлінням з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Дніпропетровської обласної державної адміністрації порушено законодавство України щодо нарахування та виплати заробітної плати, а тому вважає дії відповідача неправомірними, у зв'язку з чим звернувся до суду за захистом своїх прав.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.08.2011 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано 36 годинний робочий тиждень на пункті управління начальника цивільної оборони області, який розташований на підземному вузлі зв'язку та постановлено виплатити позивачу грошову компенсацію за роботу на об'єкті із шкідливими умовами праці за 2010 рік. Постановлено оплатити позивачу надбавку за виконання особливо важливої роботи в розмірі 10% посадового окладу з урахуванням надбавки за ранг державного службовця та вислуги років за 2010 рік. Присуджено на користь позивача з Державного бюджету України витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 грн. 12 коп. В решті позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи зазначені позовні вимоги суд послався на протиправність дій відповідача та вказав, що оскільки позивачеві відповідним наказом відповідача від 10.05.2006 № 96к була призначена надбавка 12% від посадового окладу за роботу під землею та зазначений наказ не скасовувався і не змінювався, отже невиконання даного наказу є безпідставним. Посилаючись на ст.ст. 51, 100 КЗпП України та п. 29 Постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 163 «Про затвердження переліку виробництв, цехів, професій і посад із шкідливими умовами праці, робота в яких дає право на скорочену тривалість робочого тижня» суд визнав 36 годинний робочий тиждень на пункті управління начальника цивільної оборони області, розташованому на підземному вузлі зв'язку, а також дійшов висновку про задоволення вимоги щодо виплати позивачеві грошової компенсації за роботу на об'єкті із шкідливими умовами праці за 2010 рік. Щодо вимоги виплатити вказану надбавку за період з 2007 по 2009 роки включно суд зазначив про недоведеність позивачем поважності причин пропуску строку звернення до суду за захистом порушеного права, оскільки позивач з 2007 року знав про порушене право, але до суду не звертався до 21.07.2011.

Мотивуючи постанову в частині задоволених позовних вимог про оплату позивачеві надбавки за виконання особливо важливої роботи в розмірі 10% посадового окладу з урахуванням надбавки за ранг державного службовця та вислуги років, суд послався на приписи ст. 30 Закону України «Про державну таємницю» та зазначив про безпідставність відмови відповідача виплатити позивачеві даний вид компенсаційної виплати з причин відсутності фінансування. Щодо вимоги виплатити вказану надбавку за період з 01.01.2009 по 25.01.2011 включно суд зазначив про недоведеність позивачем поважності причин пропуску строку звернення до суду за захистом порушеного права, а тому дана вимога задоволена лише за 2010 рік.

Відмовляючи у задоволенні решти позовних вимог, суд зазначив, що оскільки позивачем не доведено виконання роботи у понадурочні часи та святкові дні, то, відповідно, понадурочних відпрацьованих часів позивач не має, а тому твердження та вимоги стосовно наявності відпрацьованих позивачем понадурочних часів за період 2008-2010 роки, за який він просить виплатити компенсацію, є безпідставними.

Не погодившись з постановою суду, позивач та відповідач звернулися з апеляційними скаргами.

Позивач просив частково змінити постанову суду першої інстанції та задовольнити позовні вимоги повністю. В обґрунтування апеляційної скарги позивач вказав, що суд не в повній мірі дослідив доказ про кількість понадурочного часу, відпрацьованого позивачем, та керувався лише табелем робочого часу, в якому не відображено щомісячні 6- годинні заняття з оперативними черговими у вихідні дні згідно наказів начальника управління від 25.12.2008 № 83-н-08 та від 25.12.2009 № 70-н-09 ДСК. Щодо відмови суду у виплаті надбавок за роботу у нічний час, святкові та неробочі дні, апелянт зазначив, що в цій частині постанова суду не відповідає ст. 12 Закону України «Про оплату праці», тому вказані надбавки і доплати мали бути включені до заробітної плати та виплачені. З приводу застосування судом строків звернення до суду з адміністративним позовом апелянт вказав, що Кодексом законів про працю України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком, а тому відмова у стягненні належних виплат за період з 2009 по 2010 роки не відповідає приписам Закону.

Відповідач просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позову повністю. При цьому апелянт зазначив, що тривалість робочого тижня, відповідно до законодавства, може встановлюватися лише колективним договором залежно від результатів атестації робочих місць, а отже суд безпідставно встановив тривалість робочого тижня позивачеві всупереч законодавства про державну службу, яким скорочений робочий час не передбачений, а також за відсутності доказів, які б підтверджували, що пункт управління начальника цивільного захисту розташований на підземному вузлі зв'язку. Крім того, судом протиправно визначена для виплати позивачеві надбавка за виконання особливо важливої роботи в розмірі 10%, оскільки дана надбавка не передбачена кошторисом відповідача, затвердженим Дніпропетровською облдержадміністрацією, отже, суд зобов'язав виплатити позивачеві надбавку, не передбачену фондом оплати праці. Висновки суду щодо призначення наказом відповідача № 96-к від 10.05.2006 надбавки за роботу під землею та обов'язку відповідача продовжувати виплату цієї надбавки, апелянт вважає помилковими, оскільки цей наказ був визнаний недійсним наказом управління від 31.05.2008 № 107-к і не підлягає виконанню. Зокрема, наказом начальника управління від 31.05.2008 № 107-к позивача призначено, за його згодою, на посаду головного спеціаліста відділу зв'язку та оперативно-чергової служби управління, без призначення виплати надбавки у розмірі 12% від посадового окладу за роботу під землею.

В судовому засіданні позивач підтримав доводи апеляційної скарги та заперечив щодо доводів апеляційної скарги відповідача.

Представник відповідача не прибув в судове засідання, хоча був повідомлений про дату, час і місце розгляду апеляційних скарг. Неприбуття представника відповідача в судове засідання не є перешкодою для апеляційного розгляду згідно ч. 4 ст. 196 КАС України.

Дослідивши доводи апеляційних скарг та заслухавши пояснення позивача колегія суддів дійшла висновку щодо обґрунтованості доводів апеляційної скарги відповідача та безпідставності апеляційної скарги позивача з урахуванням наступного.

Вирішуючи даний спір, судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_1 був прийнятий на посаду головного спеціаліста відділу оперативно-чергової служби з 11 травня 2006 року на підставі наказу Управління з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 10.05.2006 року за № 96к.

Позивачу було визначено місце роботи на міському запасному пункті управління начальника цивільної оборони Дніпропетровської області (далі - МЗПУ Н(ЦЗ)ЦО).

Відповідачем в наказі про призначення позивача на посаду головного спеціаліста відділу оперативно-чергової служби від 10.05.2006 року за № 96к призначено виплачувати ОСОБА_1 надбавку в розмірі 12% від посадового окладу за роботу під землею.

За твердженням позивача надбавка в розмірі 12% від посадового окладу за роботу під землею йому не виплачується з 2007 року, а тому вважає дії відповідача неправомірними.

Представник відповідача з цього приводу зазначає, що виплата управлінням позивачеві надбавки у розмірі 12% від посадового окладу за роботу під землею у 2006 році є помилковою. Позивач був прийнятий на посаду головного спеціаліста відділу відповідно до Закону України "Про державну службу", в якому не передбачено надбавку за роботу під землею. А тому, у період з 01.01.2007р. по 26.01.2011р. вищезазначену надбавку Позивач не отримував у зв'язку з тим, що така надбавка не передбачена Законом України "Про державну службу" та постановою Кабінету Міністрів України від 09.03.2006р. № 268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів".

Суд дійшов висновку, що оскільки виплати позивачеві надбавки 12% від посадового окладу за роботу під землею у 2006 році передбачені у наказі від 10.05.2006 року за № 96к та іншого наказу, який би скасував або визнав недійсним пункт щодо виплати позивачеві вказаної надбавки не існує, тому наказ від 10.05.2006 року за № 96к щодо виплати позивачеві надбавки 12% від посадового окладу за роботу під землею є чинний та підлягає виконанню.

Таким чином, вимоги позивача визнати 36 годинний робочий тиждень на пункті управління начальника цивільної оборони області, який розташований на підземному вузлі зв'язку та виплатити грошову компенсацію за роботу на об'єкті із шкідливими умовами праці з 01.01.2007р. по 31.12.2010р суд визнав такими, що підлягають задоволенню.

Однак, задовольняючи вищезазначену вимогу позивача лише за 2010 рік, суд послався на недоведеність поважності пропущення строку звернення до суду за захистом права у виплаті надбавки за 2007 р., 2008 р., 2009р.

Також судом задоволено вимоги позивача оплатити надбавку за виконання особливо важливої роботи в розмірі 10% посадового окладу з урахуванням надбавки за ранг державного службовця та вислуги років, оскільки відповідна надбавка передбачена статтею 30 Закону України "Про державну таємницю". Проте, суд задовольнив вищезазначену вимогу позивача лише за 2010 рік, оскільки згідно пояснень позивача, він знав про порушення його права з 2007 року, але до суду не звертався. Отже, позивачем не доведено поважності пропущення строку звернення до суду за захистом права у виплаті компенсації за 2009р..

Щодо решти позовних вимог позивача, суд вказав щодо їх недоведеності та відмовив в їх задоволенні.

Суд послався на приписи ст. 50 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП), якою передбачено, що нормальна тривалість робочого часу працівників не може перевищувати 40 годин на тиждень.

Відповідно до листів Міністерства праці та соціальної політики України про розрахунок норми тривалості робочого часу від 18.09.2007р., від 30.09.2008р., від 25.08.2009р. та Табелю обліку використання робочого часу робітників та державних службовців управління з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Дніпропетровської обласної державної адміністрації на 2008 - 2010 роки позивачем відпрацьований робочий час в межах норми, що підтверджується матеріалами справи. При цьому, суд зазначив про відсутність доказів, які б підтверджували надурочні, святкові роботи позивача.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що понадурочного відпрацьованого часу у позивача не має. Тому твердження та вимоги позивача, щодо наявності відпрацьованого понадурочного часу за період 2008-2010 роки, за який він просить виплатити компенсацію, є безпідставними.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог про виплату компенсації за відпрацьований понадурочний час за період 2008-2010 роки. Суд правильно послався на ст. 20 Закону України "Про державну службу", згідно якого для виконання невідкладної і непередбаченої роботи державні службовці зобов'язані за розпорядженням керівника органу, в якому вони працюють, з'являтися на службу у вихідні, святкові та неробочі дні, робота за які компенсується відповідно до чинного трудового законодавства.

Виплата надбавок за роботу у нічний час, святкові та неробочі дні Законом України "Про державну службу" не передбачені.

Згідно статті 64 КЗпП встановлено, що надурочні роботи можуть провадитися лише з дозволу виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) підприємства, установи, організації.

Тривалість робочого часу позивача у спірний період підтверджена належними доказами - Табелями обліку використання робочого часу робітників та державних службовців управління з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Дніпропетровської обласної державної адміністрації на 2008 - 2010 роки, згідно якого позивачем відпрацьований робочий час в межах норми.

За відсутності доказів, які б підтверджували надурочні, святкові роботи позивача, вимоги позивача в цій частині є безпідставними.

Управлінням з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Дніпропетровської обласної державної адміністрації за вище зазначений період виплачувалась заробітна плата, яка складалася із посадового окладу, доплати за ранг, надбавки за вислугу років згідно Закону України "Про державну службу".

Доводи апелянта з приводу того, що судом не витребувані докази на підтвердження вказаних ним обставин, є безпідставними, оскільки саме табель обліку використання робочого часу робітників та державних службовців управління підтверджує обсяг відпрацьованого позивачем часу, інші докази, в тому числі накази відповідача про встановлення для позивача надурочних робіт та робіт у святкові дні, відсутні. Та крім того, виконання таких робіт у святкові та неробочі дні Законом України "Про державну службу" не передбачені.

Таким чином, постанова суду щодо відмови позивачеві у задоволенні позовних вимог стосовно виплати компенсації за відпрацьований понадурочний час є обґрунтованою та узгоджується з приписами чинного законодавства.

Проте, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо неправомірності відмови виплачувати позивачеві надбавку 12% від посадового окладу за роботу під землею відповідно до наказу від 10.05.2006 року за № 96к.

Слід зазначити, що відповідно до наказу від 10.05.2006 року за № 96к позивач був призначений на посаду головного спеціаліста відділу оперативно-чергової служби.

Згідно наказу №95-к-08 від 16.05.2008 Управління з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи, у зв'язку із змінами в організації праці та скороченням штату працівників управління та з метою упорядкування структури у відповідності до вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 12.03.2005 р. № 179 «Про впорядкування структури апарату центральних органів виконавчої влад, їх територіальних підрозділів та місцевих державних адміністрацій» відділ оперативно-чергової служби був ліквідований. Як вбачається з додатку 2 до цього наказу, позивач був попереджений про вивільнення посад у зв'язку із змінами в штатному розписі управління та наказом Управління № 107-к-08 від 31.05.2008 позивач був звільнений з посади головного спеціаліста відділу оперативно-чергової служби і призначений за його згодою на посаду головного спеціаліста відділу зв'язку та оперативно-чергової служби. Призначення позивачеві надбавку 12% від посадового окладу за роботу під землею цим чи іншим наказами не передбачалось, а отже вимога щодо виплати цієї надбавки є безпідставною.

Крім того, визначивши тривалість робочого тижня - 36 годин суд перебрав на себе повноваження органу Управління з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи. Так, відповідно до ст. 51 КЗпПУ скорочена тривалість робочого тижня встановлюється колективним договором залежно від результатів атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою КМУ № 442 від 01.08.1992 «Про порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці». Атестація робочого місця позивача відповідною атестаційною комісією Управління, як це передбачено Порядком, не проводилася, що свідчить про відсутність підстав для скорочення тривалості робочого тижня щодо посади, на якій працював позивач. Також слід зазначити, що скорочення тривалості робочого тижня встановлюється працівникам виробництв, цехів, професій і посад, передбачених постановою КМУ № 163 від 21.02.2001 «Про затвердження Переліку виробництв, цехів, професій і посад із шкідливими умовами праці, робота в яких дає право на скорочену тривалість робочого тижня». Даним Переліком передбачено, що 36 годинний робочий тиждень застосовується для робітників, керівників та фахівців, які постійно працюють на підземних об'єктах зв'язку з обслуговування споруд та устаткування для радіо, телебачення та зв'язку. МЗПУ Н(ЦЗ)ЦО не віднесено до підземного об'єкта зв'язку. Таким чином виконання обов'язків державними службовцями на МЗПУ Н(ЦЗ)ЦО під дію даного Переліку не підпадає, а отже і скорочення робочого тижня до 36 годин за посадою, яку займав позивач, не узгоджується з вищенаведеними нормативними актами.

Щодо вимоги позивача оплатити надбавку за виконання особливо важливої роботи в розмірі 10% посадового окладу з урахуванням надбавки за ранг державного службовця та вислуги років згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006р. №268 "Про упорядкування умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" та ст. 30 Закону України "Про державну таємницю", яку суд задовольнив за 2010 рік, колегія суддів зазначає, що даний вид надбавки був позивачеві у вказаному періоді виплачений за ті місяці, в яких він працював з відомостями, що становлять державну таємницю, що підтверджено довідкою про заробіток позивача за 2010 рік. Таким чином, у зв'язку зі сплатою позивачеві вказаної надбавки у зазначений період, дана вимога є безпідставною. Щодо вимоги сплатити зазначений вид надбавки за попередні періоди, колегія суддів зазначає, що згідно довідок про заробіток за період з 2006 р. по 2009 р. включно, позивачеві не виплачувалася вказана надбавка у 2007 р. та за 10 місяців 2009 р., проте у січні 2011 р. компенсація за роботу з таємними документами була сплачена за грудень 2009 р., що підтверджено відповідною довідкою від 18.08.2011 № 1768/0/107-11. Невиплата надбавки була обумовлена тим, що кошторисами, що затверджені Дніпропетровською обласною державною адміністрацією, кошторис на виплату заробітної плати був затверджений не в повному обсязі, а тому відповідачем, в межах фонду заробітної плати, була виплачена заробітна плата без врахування даного виду надбавки. З цих же підстав не була виплачена надбавка за особливі умови державної служби за 2009 - 2010рр.

Згідно п. 30 ст. 2 Бюджетного кодексу України, кошторис - основний плановий фінансовий документ бюджетної установи, яким на бюджетний період встановлюються повноваження щодо отримання надходжень і розподіл бюджетних асигнувань на взяття бюджетних зобов'язань та здійснення платежів для виконання бюджетною установою своїх функцій та досягнення результатів, визначених відповідно до бюджетних призначень.

Отже, за відсутності бюджетних асигнувань та обов'язку згідно бюджетного законодавства здійснювати розподіл бюджетних коштів виключно в межах затвердженого кошторису, в діях відповідача у даному випадку не вбачається ознак протиправності, а тому позов в цій частині також не підлягає задоволенню.

Таким чином, постанова суду, як така, що прийнята з порушенням норм матеріального права підлягає скасуванню, а у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.160, 196, 198, 202, 205, 207 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1, Управління з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Дніпропетровської обласної державної адміністрації - задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2011 року по справі № 2а/0470/9052/11 - скасувати.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Дніпропетровської обласної державної адміністрації про зобов'язання вчинити певні дії та стягнення коштів - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її постановлення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: С.В. Чабаненко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: А.В. Шлай