Справа № 9101/111742/2011
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2012-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" січня 2012 р. справа № 2а-853/10

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - Панченко О.М. (доповідач),

суддів - Католікяна М.О. Коршуна А.О. ,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Апостолівському районі Дніпропетровської області

на постанову Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 13 грудня 2010 р.

у справі № 2а-853/10

за позовом ОСОБА_1

до управління Пенсійного фонду України в Апостолівському районі Дніпропетровської області

про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити певні дії ,-

в с т а н о в и в :

Постановою Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 13 грудня 2010 року позов позивача задоволено частково, а саме: визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо не вчинення дій стосовно перерахунку та виплати підвищення до пенсії за віком позивачу з 23.05.2010 року по 13.12.2010 року; зобов'язано відповідача здійснити перерахунок та виплатити позивачу підвищення пенсії в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком згідно ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", виходячи з розміру мінімальної пенсії по віку встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням здійснених виплат, за період з 23.05.2010 року по 13.12.2010 року включно.

Рішення суду вмотивовано тим, що відповідачем було порушено вимоги ст. 6 Закону України від 18.11.2004 р. № 2195-ІV "Про соціальний захист дітей війни" (далі Закон № 2195-ІV) щодо нарахування та сплати позивачу підвищення до пенсії.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати постанову суду першої інстанції, посилаючись на порушенням судом норм матеріального права. Зокрема, відповідач вказує на відсутність підстав для застосування до спірних правовідносин положень ст. 28 Закону України від 09.07.2003 р. № 1058-ІV «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»(далі Закон № 1058-ІV), а також на відсутність фінансування.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду у межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач має статус дитини війни і в силу ст. 6 Закону № 2195-ІV має право на підвищення до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

Упродовж спірного періоду відповідач виплачував позивачу підвищення до пенсії у меншому розмірі, ніж передбачено ст. 6 Закону № 2195-ІV, тому суд погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення вимог в частині зобовязання відповідача провести відповідний перерахунок підвищення до пенсії згідно з вимогами ст. 6 Закону № 2195-ІV з урахуванням ч. 1 ст. 28 Закону 1058-ІV з 29.03.2010р. у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком з урахуванням фактично отриманих сум підвищення.

При цьому, ураховуючи пріоритет закону над підзаконним нормативно-правовим актом, суд першої інстанції правомірно не взяв до уваги Постанову Кабінету Міністрів України від 28.05.2008р. № 530, якою встановлені менші розміри підвищення до пенсії дітям війни, ніж передбачені ст. 6 Закону № 2195-ІV.

Суд також погоджується з висновком суду першої інстанції, що вихідним критерієм розрахунку підвищення до пенсії дітям війни виступає мінімальна пенсія за віком, визначена ч. 1 ст. 28 Закону 1058-ІV. Положення ч. 3 ст. 28 зазначеного Закону щодо застосування мінімального розміру пенсії за віком, встановленого ч. 1 цієї статті тільки стосовно визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом, не може бути перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) для розрахунку інших пенсій чи доплат, повязаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого ч. 1 цієї статті мінімального розміру пенсії за віком.

Доводи відповідача про відсутність коштів і порядку розрахунку підвищення до пенсії не є підставою для скасування правильного по суті судового рішення, оскільки це не звільняє його від виконання покладених законом обовязків.

Таким чином, з'ясувавши у достатньо повному обсязі права та обов'язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи сторін та давши їм правову оцінку, суд першої інстанції ухвалив постанову, яка відповідає вимогам закону, тому суд не знаходить підстав для зміни або скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Апостолівському районі Дніпропетровської області - залишити без задоволення.

Постанову Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 13 грудня 2010 року у справі № 2а-853/10 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий: О.М. Панченко

Суддя: М.О. Католікян

Суддя: А.О. Коршун