Справа № 821/974/15-а
Суддя: Кузьменко Н.А.
Дата ухвалення: 2015-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2015 р.м. ХерсонСправа № 821/974/15-а
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Кузьменко Н.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Фатум-ЛТД" до державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Генічеського районного управління юстиції Херсонської області Саликіної Таїсії Олексіївни, Реєстраційної служби Генічеського районного управління юстиції Херсонської області про визнання протиправним та скасування рішення,-

встановив:

31 березня 2015 року до Херсонського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю "Фатум-ЛТД" (далі - позивач, ТОВ «Фатум-ЛТД») до державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Генічеського районного управління юстиції Херсонської області Саликіної Таїсії Олексіївни (далі - Саликіна Т.О.), Реєстраційної служби Генічеського районного управління юстиції Херсонської області (далі - Реєстраційна служба Генічеського РУЮ) з позовними вимогами про визнання протиправним та скасування рішення, а саме:

- визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Генічеського районного управління юстиції Херсонської області Саликіної Таїсії Олексіївни від 27 листопада 2014 року №17552272 та від 02 березня 2015 року №19728646;

- зобов'язати Реєстраційну службу Генічеського районного управління юстиції Херсонської області повторно розглянути заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Фатум-ЛТД" від 24 лютого 2015 року про державну реєстрацію прав власності на розвантажувальний майданчик для сипких матеріалів площею 840,0 кв.м., споруда №11, та під'їзні залізничні шляхи довжиною. 732 м., споруда №12, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Обґрунтовуючи свою позицію, позивач зазначив, що рішеннями державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Генічеського районного управління юстиції Херсонської області Саликіної Таїсії Олексіївни №17552272 від 27 листопада 2014 року та №19728646 від 02 березня 2015 року товариству відмовлено у державній реєстрації права власності на розвантажувальний майданчик для сипких матеріалів, під'їдні залізничні шляхи, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1. Між товариством та громадянином ОСОБА_2 в період з 02 листопада 2013 року по 02 жовтня 2014 року існували правовідносини пов'язані з поверненням від останнього майна переданого за недійсним правочином, які завершились винесенням судового рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 02 жовтня 2014 року в справі №653/2440/14-ц. Після отримання на виконання рішення суду у власність розвантажувального майданчика для сипких матеріалів площею 840,0 кв.м, споруда №11 та під'їзних залізничних шляхів довжиною 732 м., споруда №12 позивач звернувся до Реєстраційної служби Генічеського РУЮ із заявою про реєстрацію цих споруд. Відмова в державній реєстрації мотивована тим, що: зазначений об'єкт не входить до переліку нерухомого майна стосовно яких проводиться державна реєстрація прав; відсутній технічний висновок в якому має бути зазначено про те, що переміщення споруд, які пред'явлені заявником до реєстрації неможливе без їх знецінення та зміни призначення; відсутній документ, який підтверджує право власності/користування/оренди на земельну ділянку по зазначеній адресі за власником споруд. З посиланням на норми Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень (затверджено постановою КМ України від 17 жовтня 2013 р. N 868) обґрунтовує правомірність своїх вимог. З наведеного позивач робить висновок про наявність підстав для постановлення судового рішення про визнання протиправним та скасування рішення.

Представник позивача 28 травня 2015 року завив клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідачі 14 травня 2015 року направили спільне заперечення, в якому позовні вимоги не визнають з таких підстав. Споруда розвантажувального майданчику для сипких матеріалів не являється самостійним об'єктом нерухомого майна, а входить до складу будівельних споруд, що знаходяться за тією ж адресою, за юридичною особою яка є відмінною від особи, що нібито є відчужувачем майна відповідно до рішення суду. Оскільки переміщення залізничних шляхів, які зазначені в рішенні суду неможливо без їх знецінення та зміни їх призначення, що є характерною ознакою тимчасових споруд, які не підлягають державній реєстрації, а тим більше не можуть бути розташовані за будь-якою адресою. Все це на думку відповідачів є підставою для відмови в задоволенні адміністративного позову.

Реєстраційна служба Генічеського районного управління юстиції Херсонської області повноважного представника у судове засідання не направила. Про місце, час та дату судового розгляду справи відповідача повідомлено належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення 19 травня 2015 року поштового відправлення №448.

Державний реєстратор прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Генічеського районного управління юстиції Херсонської області Саликіна Таїсія Олексіївна в судове засідання не з'явилась, повноважного представника у судове засідання не направила. Про місце, час та дату судового розгляду справи відповідача було повідомлено належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення 19 травня 2015 року поштового відправлення №340.

Згідно ч.6 ст.128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Отже, згідно вимог ч.6 ст. 128 КАС України, справа розглянута в порядку письмового провадження.

Розглянувши надані сторонами документи, з'ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Судом встановлено, що рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 02 жовтня 2014 року в справі №653/2440/14-ц за позовом ТОВ «Фатум-ЛТД» до ОСОБА_2 про повернення майна переданого недійним правочином зобов'язано ОСОБА_2 повернути у власність товариства розвантажувальний майданчик для сипких матеріалів площею 840,0 кв.м., споруда №11, та під'їзні залізничні шляхи довжиною. 732 м., споруда №12, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

В матеріалах справи знаходиться витяг з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців №18496071 відносно ТОВ «Фатум-ЛТД», згідно з яким товариство з 01 січня 2013 року знаходиться в стані припинення за постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 14.12.2012 року по справі №2-а-4739/12/2170. На момент розгляду справи в суді товариство не ліквідовано, отже є належним позивачем по справі.

Позивач двічі звертався до Реєстраційної служби Генічеського РУЮ з заявами про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 27 листопада 2014 року та від 24 лютого 2015 року для проведення державної реєстрації права власності, форма власності «приватна» на розвантажувальний майданчик для сипких матеріалів та під'їдні шляхи з реєстраційним номером «без номера», що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер земельної ділянки «без номера».

Державний реєстратор прав на нерухоме майно Саликіна Т.О. рішеннями про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 27 листопада 2014 року №17552272 та від 02 березня 2015 року №19728646 відмовила в державній реєстрації права власності.

Підставою для відмови: подані документи не відповідають вимогам або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, заявлене право не підлягає державній реєстрації з наступних обставин:

- зазначений об'єкт нерухомого майна не входить до переліку нерухомого майна стосовно яких проводиться державна реєстрація прав;

- відсутній технічний висновок в якому має бути зазначено про те , що переміщення споруд, які пред'явлені заявником до реєстрації неможливе без їх знецінення та зміни призначення;

- відсутній документ, який підтверджує право власності/користування/оренди на земельну ділянку по зазначеній адресі за власником споруд;

- рішення Генічеського районного суду Херсонської області №653/2440/14-ц від 02.10.2014 року не вступило в законну силу.

Правомірність рішень державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Генічеського районного управління юстиції Херсонської області Саликіної Таїсії Олексіївни від 27 листопада 2014 року №17552272 та від 02 березня 2015 року №19728646 та наявність підстав для повторного розгляду заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Фатум-ЛТД" від 24 лютого 2015 року про державну реєстрацію прав власності на розвантажувальний майданчик для сипких матеріалів та під'їзні залізничні шляхи є предметом судового розгляду.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Частина 2 статті 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до преамбули Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», цей Закон визначає правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна.

Цей Закон регулює відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень. (ч.1 ст.1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Нерухоме майно - земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення (ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень (ч. 2 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Таким чином, законодавець закріплює необхідність встановити всі обставини які передують реєстрації права на нерухоме майна, які в поєднанні дадуть можливість гарантувати достовірність зареєстрованого права.

Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації (ч. 3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

В даному випадку посилання позивача на належність йому спірного майна є передчасним, оскільки право приватної власності на розвантажувальний майданчик для сипких матеріалів та під'їзні залізничні шляхи у позивача виникне лише після такої реєстрації, що відповідає п.1 ч.1 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: право власності на нерухоме майно (п.1 ч.1 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Перелік об'єктів нерухомого майна, стосовно яких проводиться державна реєстрація прав наведено в ч.1 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», так, у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Розвантажувальний майданчик для сипких матеріалів та під'їзні залізничні шляхи не віднесено до переліку даного нерухомого майна.

Державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку:

1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації;

4) внесення записів до Державного реєстру прав;

5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;

6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Орган державної реєстрації прав, державні реєстратори зобов'язані надати до відома заявників інформацію про необхідний перелік документів для здійснення державної реєстрації прав (ч.1,2 ст.15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Державна реєстрація прав (надання відмови в ній) проводиться в строк, що не перевищує чотирнадцяти робочих днів (крім випадків, встановлених у частині сьомій цієї статті) з моменту надходження до органу державної реєстрації прав заяви про таку реєстрацію та передбачених цим Законом та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до нього, документів, необхідних для її проведення (ч.5 ст.15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень подається до органу державної реєстрації прав у паперовій або електронній формі у випадках, передбачених цим Законом (ч.1 ст.16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Документи, що встановлюють виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно та їх обтяжень і подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ч.3 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

У державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують (п.4 ч.1 ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

За наявності підстав для відмови в державній реєстрації державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень (ч.2 ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Представником позивача 21 квітня 2015 року надано рішення апеляційного суду Херсонської області від 07 травня 2014 року в справі №22-ц/791/1234/14 за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «Фатум-ЛТД» про визнання правочину дійсним та визнання права власності на нерухоме майно, яким в задоволенні позову відмовлено.

В даному рішенні зазначено, що «… саме вказані обставини щодо відсутності документів на право власності на нерухоме майно та права на земельну ділянку на якій розташоване нерухоме майно, її розмір і кадастровий номер, відсутність усіх істотних умов договору, необхідність фінансових витрат для належного оформлення документів на нерухоме майно та нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна і є причиною звернення до суду з позовом, а не ухилення відповідача від нотаріального посвідчення договору.

А відсутність документів, необхідних для нотаріального посвідчення угоди, та домовленість щодо усіх істотних умов договору унеможливлює визнання такого договору дійсним в судовому порядку.

Колегія суддів не приймає до уваги пояснення керівника ТОВ «Фатум-ЛТД» Павловського Ю.В. щодо його ухилення від нотаріального посвідчення договору, оскільки причини на які він послався: бажання залишити майно за підприємством, наявність боргових зобов'язань перед ОСОБА_2 та інше є надуманими, неприйнятними для юридичної особи та спростовуються вищенаведеними обставинами» (аб.3-5 стор.4 рішення).

Окремо суд звертає увагу позивача на спеціальний режим залізничних шляхів.

Міністерство транспорту України наказом від 21 листопада 2000 р. N 644 затвердило Правила обслуговування залізничних під'їзних колій.

На кожну під'їзну колію після закінчення її будівництва і здачі в експлуатацію підприємством складається Інструкція про порядок обслуговування і організації руху на під'їзній колії, яка затверджується залізницею відповідно до статті 67 Статуту залізниць (п.1.4. Правил).

Власник під'їзної колії має технічний паспорт, масштабний план під'їзної колії, поздовжній та поперечний профілі залізничних колій і креслення штучних споруд. У технічному паспорті та в додатках до нього вказується характеристика рейок, шпал, баласту, земляного полотна, штучних споруд, вагових приладів, пристроїв і механізмів, призначених для навантаження, вивантаження, очищення, промивання і підготовки для навантаження залізничних вагонів, маневрових пристроїв, лебідок, локомотивного і вагонного господарства, промислових станцій, гірок, напівгірок, витяжних колій, засобів СЦБ і зв'язку, які використовуються у поїзній і маневровій роботі, та інших пристроїв і механізмів, призначених для роботи з вагонами і локомотивами залізниць. Один примірник цієї документації передається залізниці при прийнятті під'їзної колії в експлуатацію (п.1.5. Правил).

Позивач не надав відповідачам та суду матеріалів передбачених в п.1.5. Правил обслуговування залізничних під'їзних колій, у товариства відсутні такі документи, доказів протилежного товариство суду не надало.

З викладеного суд робить висновок, що заявлене позивачем для державної реєстрації нерухоме майно не відповідає вимогам ч.1 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та до нього неможливо застосувати вимоги ч.2 цієї статті; товариство не є власником під'їзних залізничних шляхів, доказів протилежного суду не надано; ознак протиправності дій відповідачів в ході розгляду справи не встановлено.

Оцінка судом обставин справи базується на наданих доказах, їх належності та переконливості, в поєднанні з принципами КАС України.

Як передбачає ч.2 ст.8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Обов'язковою для застосування в Україні є практика Європейського суду з прав людини, яка статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визнана джерелом права.

Згідно п.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) "Кожен має право на ... розгляд його справи упродовж розумного строку ... судом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру...".

Вирішуючи питання стосовно застосування ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд бере до уваги, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Бендерський проти України» (Заява N 22750/02§42) суд нагадує, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов'язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді "заслухані", тобто належним чином вивчені судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В адміністративному судочинстві діє принцип офіційності, який полягає в активній позиції суду щодо з'ясування всіх обставин у справі (ч.4,5 ст.11, ч.2 ст. 69, ч.5 ст.71 КАС України). Обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на суб'єкта владних повноважень, якщо він як відповідач заперечує адміністративний позов (ч.2 ст. 71 КАС України).

Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали", а якщо такі приписи відповідач без поважних причин не виконує, то "суд вирішує справу на основі наявних доказів" (ч. 4,6 ст. 71 КАС України).

Суд, з урахуванням вимог ст.72 КАС України, приймає до уваги рішення апеляційного суду Херсонської області від 07 травня 2014 року в справі №22-ц/791/1234/14 та викладені в ньому обставини пов'язані зі спірним нерухомим майном та наявністю або відсутністю у ТОВ «Фатум-ЛТД» прав на це майно.

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Позивач належними доказами не підтвердив правомірність своїх вимог, натомість наявні в матеріалах справи докази дають суду підстави для висновку про правомірність дій відповідачів.

Судові витрати розподілити відповідно до приписів ст. 94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 7, 8, 9, 14, 71, 86, 94, 128, 158 - 163 КАС України, суд, -

постановив:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Фатум-ЛТД" до державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Генічеського районного управління юстиції Херсонської області Саликіної Таісії Олексіївни, Реєстраційної служби Генічеського районного управління юстиції Херсонської області про визнання протиправним та скасування рішення - залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Одеського апеляційного адміністративного суду через Херсонський окружний адміністративний суд апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги на постанову суду одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя Кузьменко Н.А.

кат. 6.3.