Справа № 2а-901/09
Суддя: Руденко М.А.
Дата ухвалення: 2011-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" травня 2011 р. справа № 2а-901/09/0470

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Руденко М.А.

суддів: Мірошниченка М.В. Юхименка О.В.

при секретарі судового засідання: Тепловій Г.Є.

за участю представників сторін :

представника позивача ОСОБА_1 директор, наказ № 5 від 02.10.1997 року;

представника відповідача ОСОБА_2 довіреність від 10.01.2011 року.

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Міжрегіональна багатопрофільна фірма «Негоціант ЛТД»на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 червня 2009 року у справі № 2а-901/09 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Міжрегіональна багатопрофільна фірма «Негоціант ЛТД»до Дніпропетровської міжрайонної державної податкової інспекції Дніпропетровської області про зобовязання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и л а :

В січні 2009 року позивач звернувся до адміністративного суду з позовною заявою, в якій просив зобовязати відповідача повернути на розрахунковий рахунок підприємства 10 043,17 грн.; повернути суму 1004,31 грн. виконавчого збору, який він не повинен був сплачувати, бо стягнення коштів було незаконним; зобовязати МДПІ повернути 102 грн. витрати по сплаті судового збору та 118 грн. витрати по інформаційно-технічному забезпеченню судового процесу, тому що ці виплати він не повинен був нести; судові витрати по справі стягнути з Дніпропетровської міжрегіональної податкової інспекції, стягнути також з відповідача 5 000,0 грн. за нанесений моральний та матеріальний збиток.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 червня 2009 року у задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю Міжрегіональна багатопрофільна фірма «Негоціант ЛТД»до Дніпропетровської міжрайонної Державної податкової інспекції Дніпропетровської області про зобовязання вчинити певні дії відмовлено.

В мотивування судового рішення суд першої інстанції вказав на те, що відповідачем доведено, що кошти, які були перераховані позивачем через фінансову установу в рахунок сплати податкового зобовязання, не надходили до Державного бюджету України, що виключає їх повернення податковим органом.

Позивач є кредитором відносно вимог до Акціонерного комерційного агропромислового банку «Україна», а тому вимога про повернення суми 10043, 17 грн., сплаченої через банк «Україна»позивачем, повинна ставитись останнім до боржника КБ «Україна», в процедурі вирішення справи про банкрутство.

Щодо позовних вимог про стягнення з МДПІ сум сплаченого судового збору, витрат на інформаційно-технічне забезпечення слухання справи та виконавчого збору, суд першої інстанції зазначив на те, що дані позовні вимоги можуть бути задоволені судом внаслідок визнання неправомірними дій МДПІ по нарахуванню податкового зобовязання та вчинення дій щодо примусового стягнення цих сум. Однак предметом розгляду по даній справі не є дослідження таких дій податкового органу, що виключає задоволення зазначених позовних вимог, так само як і вимог по відшкодуванню моральної та матеріальної шкоди, заподіяної такими діями.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду . В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав на те, що відповідно до рішення Вищого адміністративного суду визначено, що судами не було встановлено вини позивача за неперахування до бюджету платежів з податку на додану вартість. Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 червня 2008 року встановлено, що покладання на ТОВ Міжрегіональна багатопрофільна фірма «Негоціант ЛТД»відповідальності за неперерахування чи несвоєчасне перерахування банком до бюджету податків не ґрунтується на положенням чинного законодавства та відмовлено в задоволені позову ДМПІ до товариства з обмеженою відповідальністю міжрегіональна багатопрофільна фірма «Негоціант ЛТД»повністю. Однак відповідач відмовляється повертати незаконно отримані кошти посилаючись на те, що згідно Закону України від 21.12.2000 року за № 2181 «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»поверненню підлягають надміру сплачені або невідшкодовані суми податків і зборів ( обовязкових платежів). Згідно з даними податкового обліку нарахованих та сплачених сум по ПДВ станом на 22.10.2008 року сума надміру сплаченого податку складає 203,06 грн., тому виконати їх вимоги викладені у заяві від 17.10.2008 року не є можливим. Також відповідач повідомляв, що у них відсутня потреба звертатись до ліквідатора банку «Україна», з вимогами про стягнення боргу. Позивач не може звернутись до ліквідатора з вимогами про погашення боргу, оскільки за рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду одержувачем коштів визнано Дніпропетровську МДПІ.

В подальшому позивач подав уточнення до апеляційної скарги, відповідно до яких просили визнати неправомірними дії Дніпропетровської міжрайонної податкової інспекції по нарахуванню податкового зобовязання та вчиненню дій щодо примусового стягнення ( вдруге) суми, яка за рішенням Вищого адміністративного суду та Дніпропетровського окружного адміністративного суду не визнана боргом підприємства; зобовязати відповідача вчинити певні дії щодо повернення підприємству незаконно, примусово, вдруге стягнутих коштів в сумі 10 043,17 грн., 1004,31 грн. виконавчого збору, 102 грн. судового збору та 118 грн. витрати на інформаційно-технічне забезпечення слухання справи; 5000 грн. морального збитку, а всього 16 267, 48 грн.

Дніпропетровська міжрайонна державна податкова інспекція Дніпропетровської області подала заперечення на апеляційну скаргу в яких просили в задоволені апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю «МБФ «Негоціант ЛТД» відмовити повністю, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.06.2009 року залишити без змін. Вказали також на те, що до бюджету чи державного цільового фонду не надійшло жодної копійки згідно поданих до виконання позивачем платіжних доручень, що обумовлювало несвоєчасне або неповне перерахування до бюджету коштів АП АКБ «Україна»та надало б підстави Дніпропетровській МДПІ стягувати з установи банку пеню за кожний день прострочення та штрафні санкції, встановлені підпунктом 17.1.7. пункту 17.1 статті 17 Закону «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами». Вказали також, що банк несе перед платником податків (позивачем) відповідальність, повязану з проведенням переказу коштів, відповідно до Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2010 року було поновлено товариству з обмеженою відповідальністю міжрегіональна багатопрофільна фірма «Негоціант ЛТД»строк на апеляційне оскарження постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.06.2009 року по справі № 2а-901/09.

В судовому засіданні представник позивача підтримала вимоги апеляційної скарги в повному обсязі та просила задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти задоволення вимог апеляційної скарги та просив постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.06.2009 року залишити без мін.

Колегія суддів заслухавши представників сторін, перевіривши правильність застосування норм матеріального та процесуального права, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем доведено, що кошти, які були перераховані позивачем через фінансову установу в рахунок сплати податкового зобов»язання, не надходили до Державного бюджету України, що виключає їх повернення податковим органом. Позивач є кредитором відносно вимог до Акціонерного комерційного агропромислового банку «Україна», а тому вимога про повернення суми 10043, 17 грн., сплаченої через банк «Україна»позивачем, повинна ставитись останнім до боржника КБ «Україна», в процедурі вирішення справи про банкрутство. Щодо позовних вимог про стягнення з МДПІ сум сплаченого судового збору, витрат на інформаційно-технічне забезпечення слухання справи та виконавчого збору, суд першої інстанції зазначив на те, що дані позовні вимоги можуть бути задоволені судом внаслідок визнання неправомірними дій МДПІ по нарахуванню податкового зобов»язання та вчинення дій щодо примусового стягнення цих сум. Однак предметом розгляду по даній справі не є дослідження таких дій податкового органу, що виключає задоволення зазначених позовних вимог, так само як і вимог по відшкодуванню моральної та матеріальної шкоди, заподіяної такими діями.

Однак колегія суддів частково не погоджується з такими висновками суду першої інстанції зважаючи на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, відповідно до ухвали Вищого адміністративного суду України від 12.03.2008 року по справі № 38/17 за позовом Дніпропетровської міжрайонної державної податкової інспекції до товариства з обмеженою відповідальністю «Міжрегіональна багатопрофільна фірма «Негоціант ЛТД»про стягнення 10 043,17 грн. касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Міжрегіональна багатопрофільна фірма «Негоціант ЛТД»задоволено частково. Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.03.2006 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 06.06.2006 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

При цьому суд касаційної інстанції вказав на те, що покладення на платника податків відповідальності за неперахування чи несвоєчасне перерахування банком до бюджету податків, зборів не ґрунтується на положеннях законодавства. (а.с. 1922).

Відповідно до постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 червня 2008 року Дніпропетровській міжрайонній податковій інспекції Дніпропетровської області відмовлено в задоволені позовних вимог (а.с.26-27). Таким чином судом першої інстанції було відмовлено в стягненні податкового боргу в розмірі 10043, 17 грн. При цьому вказано, що судом не встановлено вини платника податків за неперерахування до бюджету платежів з податку на додану вартість та не може бути покладена на відповідача відповідальності за неперерахування чи несвоєчасне перерахування банком до бюджету податків , оскільки не ґрунтується на положеннях чинного законодавства.

Однак згідно постанови про закінчення виконавчого провадження від 14 лютого 2008 року (а.с 43), затвердженої начальником відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського РУЮ Дніпропетровської області 14 лютого 2008 року виконавче провадження по примусовому виконанню наказу № А 38/17 , виданого 21.09.2006 року Господарським судом Дніпропетровської області про стягнення з ТОВ МБФ «Негоціант ЛТД»на користь державного бюджету податкового боргу в розмірі 10 043,17 грн. закінчено. Оскільки відповідно до повідомлення Дніпропетровської міжрайонної податкової інспекції за вхідним № 442 від 13.02.2008 року ТОВ МБФ «Негоціант ЛТД»суму боргу по зазначеному наказу сплатило у повному обсязі, залишку не має.

Отже, рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.03.2006 року було виконано позивачем по справі та кошти надійшли до державного бюджету. При цьому зазначене судове рішення було виконано до винесення ухвали Вищого адміністративного суду України від 12.03.2008 року по справі № 38/17 за позовом Дніпропетровської міжрайонної державної податкової інспекції до товариства з обмеженою відповідальністю «Міжрегіональна багатопрофільна фірма «Негоціант ЛТД»про стягнення 10 043,17 грн.

Згідно до ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 червня 2008 року по адміністративній справі № 2а-3668/08 за позовом Дніпропетровської міжрайонної податкової інспекції Дніпропетровської області до Товариства з обмеженою відповідальністю міжрегіональна багатопрофільна фірма «Негоціант ЛТД»про стягнення суми у розмірі 10 043,17 грн. встановлено, що покладення на відповідача ( позивача в даній справі) відповідальності за неперерахування чи несвоєчасне перерахування банком до бюджету податків не ґрунтується на положеннях чинного законодавства. Зазначена постанова набула законної сили з 14.07.2008 року та сторонами не оскаржувалась, що не заперечувалось представником відповідача в судовому засіданні.

Відповідно до п.п. 16.5.1, п. 16.5, ст.. 16 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»N 2181-III, 21.12.2000 року. Діючого на момент виникнення спірних правовідносин, за порушення строків перерахування податків, зборів (обов'язкових платежів) до бюджетів або державних цільових фондів, встановлених Законом України "Про платіжні системи та переказ грошей в Україні" банк сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, у розмірах, встановлених підпунктом 16.4.1 пункту 16.4 статті 16, та штрафні санкції, встановлені підпунктом 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 цього Закону, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Законом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податку, збору (обов'язкового платежу) до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків, зборів (обов'язкових платежів) звільняється від відповідальності за несвоєчасне або неповне зарахування таких платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

Згідно п.п. 15.3.1. ст.. 15 зазначеного закону, діючого на момент виникнення спірних правовідносин - заяви на повернення надміру сплачених податків, зборів (обов'язкових платежів) або на їх відшкодування у випадках, передбачених податковими законами, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, наступного за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування.

Аналізуючи зазначені норми колегія суддів приходить до висновку, що позивачем, за відсутності вини в несвоєчасному переказі грошових коштів з сплати податку на додану вартість, безпідставно були перераховані кошти на виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 09.03.2006 року по справі за №38/17.

Відповідно у відповідача є право звернутись з вимогами про погашення податкового боргу з податку на додану вартість до ліквідатора банку «Україна», вина якого, що встановлено за постановою суду Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 червня 2008 року в несвоєчасному здійсненні переказу платежів вставлена та не потребує доказування відповідно до ч.1 ст. 72 КАС України.

Окрім того, відповідно до довідки регіонального уповноваженого ліквідатора банка «Україна»по Дніпропетровській області з розрахункового рахунку ТОВ МБФ «Негоціант ЛТД»код ЕДРПУ 24434513, розрахунковий рахунок № 26 1 списані кошти згідно платіжних доручень, а саме -11.05.2001 472,60, прибутковий податок за квітень 2001 року, 26.06.20001 року 75 грн. пеня за ПДВ за 2-1 квартал 2001 року, 25.06.2001 року 1928, грн.. ПДВ за 2 й квартал 2001 року, а також податок 13.07.20001 року 15 003,00 грн. , 13.07.2001 року 16 970, 00 грн. єдиний податок. Кошти не проплачені у звязку з відсутністю коштів на коррахунку банку «Україна». При формуванні реєстру кредиторів банком «Україна»по Дніпропетровській області сума 34 268 ,60 грн. визнана за Дніпропетровською податковою інспекцією і включена до реєстру претензійних вимог Державної податкової інспекції.

На підставі викладеного колегія суддів приходить до висновку, що постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 червня 2009 року в частині відмови в задоволені позовних вимог про зобовязання відповідача повернути на розрахунковий рахунок позивача коштів в сумі 10 043,17 коп. необхідно скасувати та задовольнити позовні вимоги в цій частині.

Що стосується позовних вимог про повернення 1004,31 грн. виконавчого збору та про повернення 102 грн. витрати по сплаті судового збору та 118 грн. витрат за інформаційно-технічне забезпечення слухання справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову в задоволені позовних вимог в цій частині та вважає зазначити на наступне.

Зазначені позовні вимоги предявлені до Дніпропетровської міжрегіональної податкової інспекції , однак кошти по сплаті виконавчого збору та витрат по сплаті судового збору та за інформаційно-технічне слухання справи на рахунок відповідача не надходили, тому до нього не можуть бути предявлені позовні вимоги.

Позовні вимоги про стягнення морального та матеріального збитку також задоволенню не підлягають, оскільки нанесення підприємству матеріальної та матеріальної шкоди не підтверджено належними доказами, також не вказано з чого позивач виходив визначаючи розмір моральної та матеріальної шкоди.

Що стосується вимог апеляційної скарги про визнання неправомірними дій Дніпропетровської міжрайонної податкової інспекції по нарахуванню податкового зобовязання та вчиненню дій щодо примусового стягнення (вдруге) суми, яка за рішеннями Вищого адміністративного суду та Дніпропетровського окружного адміністративного суду не визнана боргом підприємства, колегія суддів вважає за необхідне зазначити на наступне, відповідно до ч.4 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Пунктом 3 статті 202 КАС України передбачено, що невідповідність висновків суду обставинам справи є підставою для скасування постанови суду та ухвалення нового рішення.

Керуючись ст.198, ст.202, ст.205, 207 КАС України колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Міжрегіональна багатопрофільна фірма «Негоціант ЛТД»по адміністративній справі № 2а-901/09/0470 задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду по адміністративній справі 3 2а-901/09/0470 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Міжрегіональна багатопрофільна фірма «Негоціант ЛТД»до Дніпропетровської міжрайонної Державної податкової інспекції Дніпропетровської області про зобовязання вчинити певні дії - в частині відмови в задоволені позовних вимог про зобовязання відповідача повернути на розрахунковий рахунок позивача коштів в сумі 10 043,17 коп. необхідно скасувати та задовольнити позовні вимоги в цій частині .

В іншій частині постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України, в порядку передбаченому ст.. 212 КАС України.

Повний текст ухвали складено 20.06.2011 року.

Головуючий: М.А. Руденко

Суддя: М.В. Мірошниченко

Суддя: О.В. Юхименко