Справа № 12015/10
Суддя: Руденко М.А.
Дата ухвалення: 2010-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" червня 2010 р. справа № 2а-11189/08/0470

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Руденко М.А.

суддів: Лукманової О.М. Чепурнова Д.В.

при секретарі судового засідання: Близнюк Т.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2010 року по адміністративній справі за № 2а-11189/08 за позовною заявою Прокурора Ленінського району м. Дніпропетровська, в інтересах ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська про визнання дій протиправними та зобов»язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а :

В жовтні 2008 року звернувся з позовною заявою до суду прокурор Ленінського району м. Дніпропетровська в інтересах ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська., в якому просив суд винести рішення про визнання протиправною бездіяльності відповідача , що полягала в нездійсненні ОСОБА_1 перерахунку та виплати пенсії та додаткової пенсії відповідно до вимог п.4 ст. 54 , ст.. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобов»язати відповідача здійснити перерахунок пенсії та додаткової пенсії ОСОБА_1 відповідно до п.4, ст.. 54, ст.. 50 Закону України «про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за 2005-2007 роки, стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 недоплачену пенсію за період з січня 2005 року по грудень 2007 року в сумі 48 469 грн. 44 коп.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2010 року позовні вимоги задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо нездійснення ОСОБА_1 перерахунку та виплати пенсії та додаткової пенсії відповідно до вимог п.3 ст.54, ст.. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»за 2005 -2007 роки; зобов»язано відповідача здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплатити пенсію та додаткову пенсію у розмірі , передбаченому п.4ст.54, ст.. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»за 2005-2007 роки за виключенням вже отриманих коштів, в решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Управління пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська звернулося з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.12.2010 року в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 та прийняти нову постанову суду в якій визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська правомірними. В обґрунтування апеляційної скарги вказали на те, що розрахунок основної та додаткової пенсії ОСОБА_1 проводився відповідно до вимог діючого законодавства

Заперечень на апеляційну скаргу не надійшло.

Колегія суддів апеляційного адміністративного суду, перевіривши законність та обґрунтованість оскарженої постанови, вивчивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інвалідом 3 групи, інвалідність пов»язана з аварією на ЧАЕС ( посвідчення а.с.10-11)

Статтею 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорії 1,2,3,4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до частини першої статті 50 Закону України №796-Х11 особам, віднесеним до категорії 1, які є інвалідами 111 групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров»ю в розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком, інвалідам 11 групи у розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до частини 4 статті 54 цього закону ( у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), якою визначено підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесених до категорії 1, та у зв»язку із втратою годувальника, в усіх випадках розмір пенсій для інвалідів 111 групи не може бути нижчим 6 мінімальних пенсій за віком.

Таким чином, критерієм для розрахунку державної та додаткової пенсій є мінімальна пенсія за віком, розмір якої визначений статтею 28 Закону України «Про загальнообов»язкове пенсійне страхування»від 09 липня 2003 року за № 1058-1У встановлюється у розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність.

Однак розрахунок пенсії позивачу було проведено, згідно з Постановою Кабінету України від 03 січня 2002 року «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету», виходячи з розміру 19 грн. 91 коп.

Задовольняючи позов суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що при розрахунку державної та додаткової пенсії, передбаченої ст.. 54 Закону № 796-Х11, застосовується розмір прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, встановлений у законі про Державний бюджет на відповідний рік, виходячи з якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком, відповідно до ст. 28 Закону № 1058-1У.

Порядок обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва та захворювання, і пенсій у зв»язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 1997 року , постанова є чинною , її положення , стосовно критеріїв обчислення розмірів , відповідають змісту статей 50,54 Закону № 796-Х11. А в пункті 2 постанови від 03 січня 2002 року №1 Кабінет Міністрів України установив розміри сум, з яких проводиться розрахунок пенсій усупереч положенням зазначених статей закону, встановлені суми не відповідають розмірам мінімальних пенсії за віком.

При вирішенні спору суд першої інстанції дійшов правильного висновку про приорітет закону над підзаконними нормативними актами та обґрунтовано визнав , що при розрахунку державної та додаткової пенсій, передбачені ст.ст. 50,54 Закону № 796-Х11, застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений в законі про Державний бюджет України на відповідний рік, з урахуванням якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Однак колегія суддів, не погоджується з висновками суду першої інстанції, визнання неправомірними дії Управління пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська та зобов»язання здійснити перерахунок ОСОБА_1 державної та додаткової пенсії виходячи х розмірів, встановлених статтями 50,54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»в період з 02 червня 2005 року по 26 липня 2007 року. Оскільки, 02 червня 2007 року законний представник неповнолітньої ОСОБА_1 мати ОСОБА_2 звернулась до відповідача з заявою в котрій просила зняти з обліку позивачку, в зв»язку з переходом н облік в Управління праці та соціального захисту населення. Відповідно 26 липня 2005 року законний представник неповнолітньої позивачки надала заяву , в якій просила прийняти на пенсійний облік її дитину ОСОБА_1.

Щодо відмови в задоволені позовних вимог, позивач своїм правом оскаржити постанову суду першої інстанції не скористався, що позбавляє суд процесуальної можливості переглянути постанову в частині відмови в задоволені позовних вимог.

Оскільки відповідач не заявляв клопотання про застосування строків позовної давності, суд першої інстанції був позбавлений можливості застосувати наслідки ст.. 100 КАС України

На підставі вище викладеного, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду скасуванню у частині задоволення позовних вимог за період з 02 червня 2005 року по 26.07.2005 року включно.

Керуючись п.3 ч.1 ст. 198, 202,207 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2010 року в частині задоволених позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності управління Пенсійного фонду України у Ленінському районі м. Дніпропетровська щодо нездійснення ОСОБА_1 перерахунку та виплати пенсії та додаткової пенсії відповідно до вимог п.4 ст.54, ст..50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»та зобов»язання управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплатити пенсію та додаткову пенсію у розмірі , передбаченому п.4 ст.54,ст..50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»за 2005 рік скасувати.

Визнати протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України у Ленінському районі м. Дніпропетровська щодо нездійснення ОСОБА_1 перерахунку та виплати пенсії та додаткової пенсії відповідно до вимог п.4 ст.54, ст..50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»в період з 01 січня 2005 року по 02.06.2005 року та з 26.07.2005 року по 31 грудня 2005 року.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська здійснити ОСОБА_1 провести перерахунок та виплатити пенсію та додаткову пенсію у розмірі , передбаченому п.4 ст.54, ст..50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»в період з 01 січня 2005 року по 02.06.2005 року та з 26.07.2005 року по 31 грудня 2005 року, з урахуванням виплачених сум.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Верховного суду України протягом одного місяця з дня виготовлення її в повному обсязі.

Головуючий: М.А. Руденко

Суддя: О.М. Лукманова

Суддя: Д.В. Чепурнов