Справа № 9101/85049/2011
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2012-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" вересня 2012 р.

справа № 2а-0870/2255/11

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченко В.Є., Щербака А.А.,

при секретарі судового засідання Мамалат І.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Запорізької митниці

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 06.07.2011 р. у справі № 2а-0870/2255/11

за позовом Відкритого акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь"

до Запорізької митниці

про визнання протиправними та скасування рішень,

встановив:

позивач звернувся до суду з позовом до Запорізької митниці, в якому просив визнати протиправними та скасувати рішення №112000006/2010/002530/1 від 13.12.2010 та №07-02-09-24/1862 від 14.03.2011.

Постановою суду першої інстанції позов задоволено в повному обсязі. Суд виходив з того, що позивачем було подано всі необхідні та належні документи, які дозволяли визначити митну вартість товару за методом оцінки за ціною угоди щодо товарів (метод 1). При цьому будь-яких посилань на те, що первісно подані позивачем документи були з недоліками оформлення, не містили істотної інформації тощо, відповідач не наводить. Рішення відповідача не містять жодного обґрунтування неможливості застосування попередніх методів.

Не погодившись постановою суду першої інстанції, відповідач оскаржив її в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального права.

В судовому засіданні представник позивача проти доводів апеляційної скарги заперечував та просив залишити її без задоволення.

Представник заявника апеляційної скарги до суду не з’явився, повідомлений належним чином про місце, дату і час судового засідання, що не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

На виконання умов Контракту, в листопаді 2010 року компанія group (I.T.G.) S.A.»поставила кокс грубий кам'яновугільний доменний кількістю 1021220 і ціною 310 дол. США за тонну.

При митному оформленні товару позивачем була подана ВМД №112030000/2010/030670 від 02.12.2010 для митного оформлення вантажу у режимі «Імпорт».

Митна вартість товару була визначена позивачем (декларантом) відповідно до ст. 266, 267 Митного кодексу України (далі іменується - МК України) в розмірі відповідні ціни угоди (метод визначення митної вартості №1): кокс грубий кам'яновугільний домен кількістю 1021220 кг. за ціною 310 дол. США за тонну, виходячи з ціни, встановлю сторонами у Договорі (специфікація №1 до Контракту) на умовах поставки DAF - кордон Польщі - України (згідно Інкотермс-2000).

Для підтвердження заявленої митної вартості товару позивачем надано документи переліком, передбаченим п.п. 5,7 «Порядку декларування митної вартості товарів, переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження» який затверджено Постановою КМУ №1766 від 20.12.2006 (далі іменується - Порядок №1766).

Відповідач, не погоджуючись з заявленою позивачем митною вартістю товару та на підставі п. 11 Порядку №1766 витребував ряд додаткових документів для визначення митної вартості, а саме: договір з третіми особами, пов'язаний з договором (контрактом) на поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третіми особам на користь продавця; відповідна бухгалтерська документація: документ, згідно якого товар було знято з обліку зі складу відправника товару; інші документи для підтвердження заявленої у декларації митної вартості товарів; відповідна бухгалтерська документація: документи, згідно яких товар було прийнято на баланс підприємства по попереднім оформленням за даним контрактом та специфікацією (прибутковий ордер тощо).

Позивач здійснив відповідний запис щодо ознайомлення з їх змістом та одночасно: надав відповідачу наступні документи: копії ВМД №112030000/2010/023933 від 29.09.2010, №112030000/2010/024591 від 30.09.2010 з відмітками банку, що свідчать про сплату за попередні поставки за ціною контракту - 310 дол. США; накладна №1550 про прийом вантажу на комбінаті; висновок ДП «Держзовнішінформ»№7/778 від 08.12.2010, та пояснив, що договір з третіми особами надати неможливо, фірма group»(I.T.G.) S.A.»відмовилася надати такий договір (лист від 08.10.2010р. №V1366 заявлений у гр. 44 ВМД); у графі 44 ВМД заявлена фактура №Р-13/31/2010, видана третьою особою фірмою »(Польща) з ціною 282,10 дол. США за тонну коксу.

Відповідачем прийнято рішення про визначення митної вартості (здійснення митної v оцінки) №112000006/2010/002530/1 від 13.12.2010, яким Запорізька митниця зазначила, що митну вартість Товару визначено за методом №3 (за ціною угоди щодо подібних (аналогічних) товарів).

Підставою прийняття такого рішення та джерелом інформації, що використовувалась митним органом для визначення митної вартості зазначено наступне: «Неподання додаткових документів в повному обсязі та відмова від подання декларантом інших додаткових документів, з урахуванням Методичних рекомендацій із застосування окремих положень Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження. Метод №1 неможливо застосувати в зв'язку із відмовою декларанта надати інші додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару. Метод №2 не застосований в зв'язку із невідповідністю (відмінністю) певних фізичних характеристик.

15.12.2010 року позивач звернувся з листом №95/2077390 до Запорізької митниці з проханням надання дозволу на випуск товарів у вільний обіг під гарантійне зобов'язання у вигляді сплати до державного бюджету України суми податків та зборів згідно з митною вартістю товару, визначеною митним органом.

14.03.2011 р. листом №95/2019632 позивач звернувся до відповідача з проханням переглянути рішення про здійснення митної оцінки товару із застосуванням методу № 3 та застосувати митну, вартість за методом №1, а також, у разі прийняття рішення про застосування митної вартості, зазначеної декларантом, повернути надмірно сплачені податки та збори. Позивачем разом з листом були надані наступні наявні підтверджуючі документи: копія ВМД №112030000/2010/030670 від 02.12.2010; копія ДМВ-1 №112030000/2010/030670 від 02.12.2010; копія рішення про визначення митної вартості №112000006/2010/002530/1 від 13.12.2010; копія ВМД №112030000/2010/032740 від 23.12.2010; копія прибуткового ордера №2469 від 27.11.2010; копія меморіального валютного ордеру № 1368.5.1003 від 22.12.2010 з відміткою АКБ «Індустріалбанк»про сплату 307253,09 дол. США.

14.03.2011 р. відповідач листом №07-02-09-24/1862 повідомив, що враховуючи вимоги ст. 264 МК України та результати проведеної перевірки наданих декларантом відомостей, застосування заявленої декларантом митної вартості не є можливим.

Суд першої інстанції зазначив, що під час дії гарантійних зобов'язань митний орган не направляв позивачу будь-яких повідомлень про терміни здійснення контролю та письмових вимог про надання додаткових документів або про проведення перевірки на підприємстві; консультацій відповідачем з декларантом проведено не було, до того ж відсутні будь-які докази про послідовне застосування відповідачем методів визначення митної вартості товару; не вбачається наявність потреби у відповідача даних, що підтверджують правильність визначення заявленої декларантом митної вартості товару, у підтвердженні заявленої декларантом митної вартості, наявність виникнення у нього об'єктивних обставин та обґрунтованих сумнівів щодо достовірності поданих декларантом відомостей про митну вартість товару та/або неправильності обрання позивачем методу визначення та обчислення митної вартості товару.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не погоджується.

Так, серед наданих під час митного оформлення документів міститься висновок ДП «Держзовнішінформ»від 08.12.2010 року № 7/778 (а.с. 23), з якого вбачається, що рівень цін на коксівне вугілля складає 320-340 ам. дол. за мт., в той час коли заявлена митна вартість - 0,310 дол. за кг. Така обставина свідчить про наявність підстав для виникнення обґрунтованих сумнівів щодо достовірності заявленої митної вартості товару.

Отже, з метою перевірки достовірностей про заявлену митну вартість на даний товар, Запорізька митниця у відповідності до статті 264 Митного кодексу України та п.11 постанови Кабінету Міністрів України № 1766 від 20.12.06 витребувала у позивача додаткові документи, які надані не були, про що свідчить відповідний запис декларанта на зворотному боці ДМВ-1. Там же зазначено про дотримання процедури консультацій з декларантом.

Вбачається, що рішення про визначення митної вартості (а.с. 10) прийнято з урахуванням вимог наказу ДМСУ «Про забезпечення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів»N 1242 від 19.10.2010; дотримана послідовність застосування методів визначення митної вартості, зазначені в графі 33 відповідні реквізити.

Посилання суду на те, що під час дії гарантійних зобов'язань митний орган не направляв позивачу будь-яких повідомлень про терміни здійснення контролю та письмових вимог про надання додаткових документів або про проведення перевірки на підприємстві, не можна вважати порушенням «Порядку випуску товарів у вільний обіг під гарантійні зобов'язання прі ввезені їх на митну територію України», затвердженого наказом Держмитслужби Україні №230 від 17.03.2008 р., оскільки Порядок надає право митному органу вжити додаткових форм контролю, передбачених ст. 41 МК України, в тої час, коли декларант зобов’язаний у разі потреби у підтвердженні заявленої митної вартості подати необхідні для цього відомості та забезпечити можливість їх перевірки (ч. 2 ст. 264 МК України, п. 13 Порядку випуску товарів у вільний обіг під гарантійні зобов'язання при ввезенні їх на митну територію України»).

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що митний орган діяв відповідно до ст. 19 Конституції України, а прийняті рішення відповідають вимогам, викладеним у ч. 3 ст. 2 КАС України, тому підстав для їх скасування немає.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не повно з’ясував обставини справи та помилково застосував норми матеріального права, що є підставою для скасування рішення суду та прийняття нового.

Керуючись ст.ст. 196, п.1, 4 ч. 1 ст. 202, 207 КАС України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Запорізької митниці задовольнити.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 06.07.2011 р. у справі № 2а-0870/2255/11 скасувати.

В задоволенні позову Відкритому акціонерному товариству "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, визначені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: О.М. Панченко

Суддя: В.Є. Чередниченко

Суддя: А.А. Щербак