Справа № 6638/10
Суддя: Руденко М.А.
Дата ухвалення: 2010-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" жовтня 2010 р. справа № 2а-309/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Руденко М.А.

суддів: Сафронової С.В. Уханенка С.А.

розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконкому Інгулецької районної у м. Кривому Розі ради, ОСОБА_1 на постанову Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області по адміністративній справі № 2а-309/09 за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Інгулецької районної у місті ради м. Кривого Рогу про визнання дій протиправними та стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И Л А :

В вересні 2009 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправними дії відповідача стосовно відмови від 28.07.2009 року за № 2501, на його заяву, виплати одноразову допомогу на оздоровлення за 2007, 2008,2009 роки у розмірі передбаченому ст.. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи; стягнути з відповідача на його користь недоплачену суму щорічної одноразової допомоги на оздоровлення за 2007,2008, 2009 року у розмірі 5810 грн.

Постановою Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 листопада 2009 року позовні вимоги задоволені частково: визнано протиправним дії відповідача стосовно відмови позивачу у виплаті одноразової допомоги на оздоровлення у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат за 2009 рік, передбаченої ст.. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобовязано відповідача сплатити на користь позивача недоплачену суму щорічної одноразової допомоги на оздоровлення у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат за 2009 рік, передбачену ст.. 48 закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»з урахування тих виплат, які були проведені позивачу у розмірі 2 330 грн.; в іншій частині позовних вимог відмовлено за безпідставністю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції, прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав на те, що постанова прийнята судом першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, прийнята з порушення вимог матеріального та процесуального права. Окрім того, послався на те, що Конституція України не надає закону про Держбюджет вищої юридичної сили стосовно інших законів.

Не погодившись з рішення суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив суд скасувати рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 16.11.2009 року . В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав на наступне висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, допомога на оздоровлення позивачу сплачувалась відповідно до вимог діючого законодавства.

Заперечень на апеляційні скарги не надійшло.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

З матеріалів справи вбачається, що позивач перебуває на обліку Управління праці та соціального захисту населення виконкому Інгулецької районної у місті ОСОБА_2 ради як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильської АЕС 1 категорії, інвалід 3 групи, що підтверджується посвідченням серія № 096685 ( а.с.12) .

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України , органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 4 статті 48 Закону №796-ХІІ , щорічна допомога учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії, інвалідам третьої групи виплачується у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат. При цьому, розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати (аб.7 ч. 4 ст. 48 Закону № 796-ХIІ ).

При виплаті за 2007-2009 рік керувався постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року № 562 "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Згідно довідки відповідача щорічна допомога на оздоровлення за 2007 рік була виплачена позивачу у січні 2007 р. у розмірі 90 грн., за січень 2008р. була виплачена позивачу у розмірі 90 грн., за січень 2009 рік виплачена у розмірі 90 грн. (а.с.7).

Щодо позовних вимог на 2007 рік. п.30 ст.71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»дія ст.48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»була зупинена на 2007 рік. Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року №6-рп/2007 зупинення дії ст.48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», передбачене п.30 ст.71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»визнане таким, що не відповідає Конституції України, тобто є неконституційним.

Однак допомога на оздоровлення за 2007 рік була виплачена позивачу в січні 2007 року в розмірі 90 грн., тобто до рішення Конституційного суду України від 09.07.2007 року, а відповідно до частини другої статті 152 Конституції України закріплено принцип за яким закони інші правові акти або окремі їх положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Тобто дії відповідача стосовно виплати одноразової допомоги на оздоровлення за 2007 рік були правомірними.

Пунктом 28 розділу ІІ Закону України від 28.12.2007, № 107-VI "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", частину 4 ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" було викладено в такій редакції: "одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України".

На час виплати допомоги позивачу січень 2008 р. дія ст.48 Закону № 796-ХІІ відповідно до "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" була зупинена.

Виходячи з пріоритетності дії закону того, який прийнятий пізніше, та відповідно до ст.19 Конституції України передбачено, що суб'єкти владних повноважень зобов'язані діяти лише на підставі і в межах наданих повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та іншими Законами України, відповідач при нарахуванні позивачу допомоги на оздоровлення повинен був застосовувати положення діючого на той період Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" та постанови Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року №562 "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки пункт 28 розділу ІІ Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" було визнано неконституційним Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008, а матеріальна допомога на оздоровлення була сплачена позивачу в січні 2008 року.

Враховуючи вищенаведене дії відповідача по виплаті щорічної грошової допомоги у розмірах, встановлених Законом України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" та постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року №562 "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", не можна визнати неправомірними, тому підстав для задоволення позовних вимог за 2008 рік немає.

Статтею 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік»надано право Кабінету міністрів України в 2009 році встановлювати розмір соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах в межах асигнувань, передбачених за відповідними програмами.

В 2009 році нормативні акти Кабінету Міністрів України з приводу встановлення розмірів виплат одноразової допомоги на оздоровлення особам, визначеним ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»не приймались.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що у 2009 році нарахування одноразової допомоги на оздоровлення повинно проводитись відповідно до ст. 48 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»№ 796.

Застосування відповідачем положень постанови Кабінету Міністрів від 12 липня 2005 року № 562 при нарахуванні одноразової допомоги на оздоровлення суперечить положенням Закону № 796 та не може бути віднесено до реалізації права призначеного ст.71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік».

Колегія суддів вважає, що положення ст.71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік»в частині надання права Кабінету Міністрів України встановлювати розмір соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань не можуть бути застосовані до визначання розміру щорічної допомоги на оздоровлення учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, оскільки розмір вже встановлено ст. 48 вищевказаного закону, тому норма Закону має вищу юридичну силу ніж підзаконний нормативний акт ( постанова КМ України).

Таким чином відповідач повинен був діяти у відповідності до вимог Закону № 796 і у 2009 році сплатити позивачу щорічну допомогу на оздоровлення відповідно до розміру визначеному ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

За вищенаведених обставин, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права постанова суду належним чином мотивована і за своїм змістом та формою відповідає вимогам закону, тому вимоги апеляційної скарги відповідача задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.198, ст.200, ст.205, ст.206 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконкому Інгулецької районної у місті ради м. Кривого Рогу залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення .

Постанову Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 16 листопада 2009 року по адміністративній справі № 2а-309/09 без змін.

Ухвала апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого Адміністративного суду України на протязі двадцяти днів з моменту отримання.

Головуючий: М.А. Руденко

Суддя: С.В. Сафронова

Суддя: С.А. Уханенко