Справа № 826/6549/15
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2015-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

27 травня 2015 року 12:11 № 826/6549/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів:

головуючого судді Аблова Є.В.,

судді Федорчука А.Б.,

судді Шулежка В.П.,

при секретарі судового засідання Мальчик І.Ю.,

за участю сторін:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Левицького О.В.,

розглянувши у судовому засіданні матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_3 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання незаконною та скасування постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження,-

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулася ОСОБА_3 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання незаконною та скасування постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження, мотивуючи позовні вимоги тим, що головним державним виконавцем при прийнятті оскаржуваної постанови не було дотримано ні порядку, ні строків відкриття виконавчого провадження, крім того відмова винесена поза строками виконавчих дій.

У позовній заяві позивач просить суд: визнати постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження (ВП №46890732) від 17.03.2015 року за виконавчими листами №826/17372/14 щодо стягнення з Головного управління юстиції у м. Києві на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах одного місяця та виконавчий лист №826/17372/14 щодо поновлення позивача на посаді головного спеціаліста третього сектору відділу реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві з 13.10.2014 року, винесену головним державним виконавцем відділу примусового виконання державної виконавчої служби України Попівим Р.І. - як неправомірну та незаконну.

Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечував, з огляду на правомірність прийняття оскаржуваної постанови.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, представника відповідача, суд дійшов висновків про наступне.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 09.02.2015 р. у справі №826/17372/14 за позовом ОСОБА_3 до Головного управління юстиції у м. Києві про скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку, стягнення моральної шкоди позовні вимоги задоволено частково: визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління юстиції у м. Києві від 10.10.2014 № 2457/03 "Про припинення державної служби ОСОБА_3."; поновити ОСОБА_3 на посаді Головного спеціаліста третього сектору відділу реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві з 13.10.2014 р.; стягнути з Головного управління юстиції у м. Києві на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 21.10.2014 по 09.02.2015; допущено негайне виконання судового рішення в частині поновлення ОСОБА_3 на посаді головного спеціаліста третього сектору відділу реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві та стягнення з Головного управління юстиції у м. Києві середньомісячної заробітної плати в межах одного місяця.

27.02.2015 р. Окружним адміністративним судом м. Києва видано виконавчі листи щодо стягнення з Головного управління юстиції у м. Києві середньомісячної заробітної плати в межах одного місяця та щодо поновлення ОСОБА_3 на посаді головного спеціаліста третього сектору відділу реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві.

02.03.2015 р. позивач звернулась до відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України із заявою про відкриття виконавчого провадження згідно зазначених вище виконавчих листів.

17.03.2015 р. старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Попівим Р.І. прийнята постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа).

Незгода позивача із зазначеною постановою зумовила її звернення до суду з даним адміністративним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 р. №606-ХІV (далі - Закон №606-ХІV).

Відповідно до ст. 1 Закону №606-ХІV виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст. 26 Закону №606-ХІV державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі: 1) пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання; 2) неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 цього Закону, та неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом; 3) якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної (юридичної) сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання; 4) пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення; 5) якщо не закінчилася відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення; 6) невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону; 6 1) офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури; 7) якщо виконавчий документ повернуто стягувачу за його заявою, крім виконавчих документів про стягнення аліментів та інших періодичних платежів; 8) наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Як вбачається з обґрунтування оскаржуваної постанови, прийнята вона з підстав того, що пред'явлений документ в частині стягнення з Головного управління юстиції у м. Києві не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби. Крім того, у відповідності до п.3.4.2 Інструкції з організації примусового виконання рішень на кожен поданий на примусове виконання виконавчий документ стягувачем подається окрема заява про відкриття виконавчого провадження. Вказана обставина унеможливлює виконання сулового рішення в частині поновлення на посаді.

Водночас, відповідно до ст. 76 Закону №606-ХІV рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується негайно. Виконання рішення вважається закінченим з дня видачі відповідного наказу або розпорядження власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, фізичною особою, фізичною особою - підприємцем, який прийняв незаконне рішення про звільнення або переведення працівника, після чого державний виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Крім того, відповідно до ст.256 КАС України негайно виконуються постанови суду про: присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Аналогічні положення містяться у ч. 3 ст. 30 Закону №606-ХІV, згідно якої негайному виконанню підлягають рішення: про стягнення аліментів, заробітної плати в межах платежів, вирахуваних за один місяць, а також про стягнення усієї суми боргу за такими виплатами, якщо рішенням передбачено її негайне стягнення; про поновлення на роботі чи на попередній посаді незаконно звільненого або переведеного працівника.

При цьому, у разі якщо рішення підлягає негайному виконанню, державний виконавець відкриває виконавче провадження не пізніше наступного робочого дня після надходження документів, зазначених у статті 17 цього Закону, і невідкладно розпочинає його примусове виконання (ч. 4 ст. 30 Закону №606-ХІV).

Зважаючи, що перелік підстав, за наявності яких державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження є вичерпним, враховуючи, що під час розгляду та вирішення даної справи судом встановлено відсутність підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 26 та п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону №606-ХІV, оскільки державний виконавець посилається на порушення вимог Інструкції з організації примусового виконання рішень, в той час як законом передбачена підстава - наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження, суд приходить до висновку про необґрунтованість постанови державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження та необхідність скасування її як протиправної.

При цьому, суд зазначає, що неподання стягувачем заяви про відкриття виконавчого провадження як того вимагає Інструкція, а не закон, на кожен поданий на примусове виконання виконавчий документ не є тією обставиною, що виключає здійснення виконавчого провадження.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.70 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем як суб'єктом владних повноважень не доведено суду правомірність прийнятої оскаржуваної постанови.

За таких обставин, Окружний адміністративний суд міста Києва, за правилами, встановленими ст.86 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази, вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в частині.

Керуючись ст.ст. 71, 86, 158-163 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження (ВП №46890732) від 17.03.2015 року за виконавчими листами №826/17372/14 щодо стягнення з Головного управління юстиції у м. Києві на користь ОСОБА_3 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах одного місяця та №826/17372/14 щодо поновлення ОСОБА_3 на посаді головного спеціаліста третього сектору відділу реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві з 13.10.2014 року.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Повний текст постанови складений та підписаний колегією суддів 29.05.2015 р.

Головуючий суддя Аблов Є.В.

Суддя Федорчук А.Б.

Суддя Шулежко В.П.