Справа № 826/5334/13-а
Суддя: Донець О.Є.
Дата ухвалення: 2015-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2015 року м. Київ К/800/43008/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого Донця О.Є.,

суддів: Логвиненка А.О.,

Мороза В.Ф.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Київської міжрегіональної митниці Міндоходів на постанову окружного адміністративного суду міста Києва від 14.05.2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 23.07.2013 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Електродвигуни» до Київської регіональної митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року ТОВ «Електродвигуни» звернулося до окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Київської регіональної митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів.

Постановою окружного адміністративного суду міста Києва від 14.05.2013 року позов ТОВ «Електродвигуни» було задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Київської регіональної митниці про коригування митної вартості товарів №100270000/2013/700147/2 від 03.03.2013 року.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 23.07.2013 року апеляційну скаргу Київської регіональної митниці було залишено без задоволення, а постанову окружного адміністративного суду міста Києва від 14.05.2013 року - без змін.

У касаційній скарзі Київська регіональна митниця, не погоджуючись з даними рішеннями, посилаючись на допущені судами першої та апеляційної інстанцій порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову окружного адміністративного суду міста Києва від 14.05.2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 23.07.2013 року та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, колегія суддів вважає, що касаційна скарга Київської регіональної митниці задоволенню не підлягає, оскільки рішення судів першої та апеляційної інстанцій постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими і не надають підстав, які передбачені статтями 225 - 229 Кодексу адміністративного судочинства України для зміни чи скасування судових рішень.

Судами встановлено, що 28.02.2013 року ТОВ «Електродвигуни» пред'явило до Київської регіональної митниці для митного оформлення товари - електродвигуни змінного струму трьохфазні індукційні, виробник - «ZHEJIANG XIMA MACHINERY&ELECTRONICS CO., LTD».

У митній декларації № 100270000/2013/194990 ТОВ «Електродвигуни» була заявлена митна вартість товару за основним методом - ціною договору.

Для підтвердження заявленої митної вартості товарів останнім було надано наступні документи:

- зовнішньоекономічний контракт № М2ЕМ від 21.12.2012 року;

- митну декларацію № 100270000/2013/194990 на товар;

- договір про транспортно-експедиційне обслуговування № 215013 від 15.01.2013 року;

- довідку про транспортні витрати № 38/1 від 22.02.2013 року;

- коносамент ZENNLAQB303359 від 21.01.2013 року;

- міжнародну автомобільну накладну № 0232 від 27.02.2013 року;

- інвойс № 12ТZТ1217 від 21.12.2012 року;

- пакувальний лист № 12ХМТ1217 від 21.12.2012 року;

- специфікація № 1 від 21.12.2012 року до зовнішньоекономічного контракту № М2ЕМ від 21.12.2012 року;

- сертифікат про походження товарів G90002 від 25.01.2013 року;

- платіжний документ що підтверджує вартість товару № 2 від 27.12.2012 року;

- платіжний документ що підтверджує вартість товару № 3 від 15.01.2013 року;

- митна декларації країни відправлення без № від 25.01.2013 року;

- декларація про відповідність № UA.060.D.1656-12 від 10.05.2012 року.

Вважаючи, що наданих позивачем документів не достатньо для підтвердження визначеної позивачем митної вартості за декларацією ввезеного товару, митним органом запропоновано декларанту надати додаткові документи: каталоги специфікації, прейскуранти, прайс-листи виробника товарів, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини, контракт на перевезення, виписку з бухгалтерської документації та інші (за наявності) платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

На вимогу відповідача ТОВ «Електродвигуни» було надано:

- калькуляція затрат на виготовлення товару від виробника без № від 21.12.2012 року;

- видаткову накладну № 26 від 14.02.2013 року;

- видаткову накладну № 27 від 14.02.2013 року;

- прайс-лист виробника товару без № від 10.12.2012 року;

- заявку-калькуляцію транспортних витрат без № від 09.01.2013 року;

- рахунок на оплату транспортних витрат № 134 від 22.02.2013 року;

- платіжне доручення на оплату транспортних витрат № 13 від 27.02.2013 року.

Київською регіональною митницею 06.03.2013 року було прийнято рішення

№ 100270000/2013/700147/2 про коригування митної вартості товарів.

Митна вартість визначена митним органом за резервним методом.

Відповідно до статті 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно із статтею 248 Митного кодексу України, митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення.

Згідно із статтею 257 Митного кодексу України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення, зокрема: код товару згідно з УКТ ЗЕД; фактурна вартість товарів; митна вартість товарів та метод її визначення; суми митних платежів; спосіб забезпечення сплати митних платежів (у разі застосування заходів гарантування їх сплати) (стаття 257 МК України).

Статтями 49, 50 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Відповідно до частин 1, 2 статті 52 Митного кодексу України, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом, або скориговану за результатами контролю, здійсненого митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

За нормою частин 1, 2 статті 53 Митного кодексу України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Відповідно до частини першої статті 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

При цьому, кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Методом визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операцій) закріплено в статті 58 Митного кодексу України.

Відповідно до частини 4 статті 58 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини 10 цієї статті.

Відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України, передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Судами встановлено, що позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару необхідні основні документи. Надані для митного оформлення імпортованого товару документи, які ідентифікують оцінюваний товар, не містять розбіжностей та містять дані, що піддаються обчисленню, підтверджують ціну товарів.

Судова колегія виходячи з того, що наявність права на витребування додаткових документів не означає безапеляційного неврахування наданих під час проведення консультацій документів.

Крім цього, митниця при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, має діяти у спосіб, визначений Митним кодексом України, а відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті органом доходів і зборів відповідних рішень.

Згідно із частиною 5 статті 53 Митного кодексу України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Повноваження митниці щодо витребування додаткових документів для перевірки правильності визначення митної вартості товару можуть бути реалізовані за наявності обґрунтованих підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару.

Зазначена правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду України від 29.05.2012 року, 17.06.2014 року.

Оскільки, митний орган має право витребувати додаткові документи лише у випадку виявлення обставин, що свідчать про розбіжності, наявні ознаки підробки поданих на підтвердження митної вартості документів або такі документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів і не має права витребувати інших документів, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов вірного висновку визнавши протиправним та скасувавши рішення Київської регіональної митниці про коригування митної вартості товарів №100270000/2013/700147/2 від 03.03.2013 року.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій, є законними і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; в них повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки судів щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Київської міжрегіональної митниці Міндоходів - залишити без задоволення, а постанову окружного адміністративного суду міста Києва від 14.05.2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 23.07.2013 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Електродвигуни» до Київської регіональної митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту прийняття та може бути переглянута Верховним Судом України у строк та у порядку, визначеними статтями 235-244 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: О.Є. Донець

А.О. Логвиненко

В.Ф. Мороз