Справа № 9101/32650/2011
Суддя: Руденко М.А.
Дата ухвалення: 2011-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" травня 2011 р. справа № 2а-8946/10

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Руденко М.А.

суддів: Мірошниченка М.В. Юхименка О.В.

розглянувши у письмовому провадженні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління пенсійного фонду України в м. Кіровограді Кіровоградської області на постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22 листопада 2010 року у адміністративній справі №2а-8946/10 за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в м. Кіровограді про зобов'язання здійснити перерахунок щомісячної державної соціальної допомоги "Дітям війни",-

в с т а н о в и л а :

В жовтні 2010 року позивачка звернулась до Кіровського районного суду м. Кіровограда з адміністративним позовом в якому просила: поновити пропущений строк для звернення до суду за захистом порушених прав; визнати протиправними дії відповідача щодо недоплати їй підвищення до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком за період з 01.01.2010 року по 31.08.2010 року.

В обґрунтування своїх вимог позивачка посилалась на те, що має статус дитини війни, тому користується всіма правами та пільгами, передбаченими Законом України Про соціальний захист дітей війни для цієї категорії осіб, і на підставі ст.6 зазначеного Закону має право на щомісячну доплату до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. При вирішенні питання про нарахування вказаної доплати до пенсії позивачці відповідач керувався положеннями нормативних актів що на підставі Рішень Конституційного Суду України були визнані неконституційними, а тому застосуванню не підлягали.

Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22 листопада 2010 року в порядку скороченого провадження, позов задоволено. Визнано неправомірною бездіяльність відповідача щодо нездійснення нарахування та виплати позивачу підвищення до пенсії згідно зі ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»з 01.01.2010 року по 31.08.2010 року в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Зобов'язано відповідача нарахувати та виплатити позивачу пенсію з підвищенням її на 30 % мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, та провести відповідні виплати з 01.01.2010 року по 31.08.2010 року, з урахуванням виплачених сум.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

Апелянт вважає, що вищезазначена постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, посилаючись на відсутність виділених коштів, можливості та підстав для здійснення зазначеного виду доплати.

Заперечень на апеляційну скаргу не надійшло.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, а також правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу відповідача слід залишити без задоволення.

Судом встановлено, що позивачка ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до абз.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»№2195 від 18 листопада 2004 року (далі Закон №2195) має статус «дитини війни», а тому згідно зі ст.6 цього Закону має право на підвищення пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком (а.с.5).

Згідно ст.6 Закону №2195 (чинна з 01.01.2006 року) дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Відповідач повинен був провести відповідний перерахунок підвищення до пенсії позивачці згідно вимог ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»також за 2010 рік, та сплатити на її користь заборгованість з цих виплат, оскільки на час розгляду справи Законом України «Про Державний бюджет України на 2010 рік»дію ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»також не призупинено, а відтак відповідач був зобовязаний виплачувати позивачці підвищення до пенсії у розмірах, які визначено ст.6 вищеназваного Закону.

За таких обставин колегія суддів вважає, що відповідач припустився бездіяльності щодо своєчасного перерахунку та виплати пенсії за 2010 рік в розмірі, передбаченому ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни.

Що стосується вимоги позивача про відновлення пропущеного строку для звернення до суду за захистом порушених прав, свобод та інтересів, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку (в редакції Закону № 2453-VI (2453-17) від 07.07.2010 року).

Позивачка звернулась за позовом до суду 05.10.2010 року, про що свідчить штамп вхідної кореспонденції суду на позовній заяві (а.с.1).

Отже колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо зобовязання відповідача перерахувати та виплатити позивачу підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за період з 01.01.2010 року по 31.08.2010 року.

Відповідно ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне залишити постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22 листопада 2010 року у адміністративній справі №2а-8946/10 без змін.

Керуючись ч.1 ст.198, ст.200, ст.207 КАС України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління пенсійного фонду України в м. Кіровограді Кіровоградської області на постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22 листопада 2010 року у адміністративній справі №2а-8946/10 - залишити без задоволення.

Постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22 листопада 2010 року у адміністративній справі №2а-8946/10 без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту постановлення та відповідно до ч.10 ст.183-2 КАС України є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.А. Руденко

Суддя: М.В. Мірошниченко

Суддя: О.В. Юхименко