Справа № 1032/09
Суддя: Туркіна Л.П.
Дата ухвалення: 2010-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" лютого 2010 р. справа № А8/414-07

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Туркіної Л.П.

суддів: Проценко О.А. Кожана М.П.

при секретарі судового засідання: Дегтярьові Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області, м. Дніпропетровськ

на постанову господарського суду Дніпропетровської області від 21 січня 2008 року.

у справі № А8/414- 07 (категорія статобліку 2.30)

за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області, м. Дніпропетровськ

до відповідача 1: Колективного підприємства Дніпропетровської виробничо торгівельної фірми «Славутич», м. Дніпропетровськ

відповідача 2: Дніпропетровської міської ради, м. Дніпропетровськ

за участі прокурора

про спонукання до вчинення дій

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2007 року Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області ( далі Регіональне відділення ФДМУ ) подало до господарського суду Дніпропетровської області позов, в якому просило зобовязати: - відповідача 1 Колективне підприємство Дніпропетровську виробничо торгівельну фірму «Славутич», м. Дніпропетровськ ( далі КП ДВТФ «Славутич») - передати до комунальної власності територіальної громади м.Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради обєкт державного житлового фонду гуртожиток по в.С.Ковалевської,78 у м.Дніпропетровську та обєкти інженерної інфраструктури, що його обслуговують, які не увійшли до статутного фонду КП ДВТФ «Славутич», - відповідача 2 - Дніпропетровську міську раду прийняти до складу комунальної власності територіальної громади м.Дніпропетровська зазначені вище гуртожиток та обєкти інженерної інфраструктури.

Позовні вимоги обґрунтовано посиланням на норми Житлового кодексу України, Закону України «Про передачу обєктів права державної власності та комунальної власності», Постанови КМ України від 06.11.1995р. № 891 „Про порядок передачі в комунальну власність державного житлового фонду, що перебував у повному господарському віданні або в оперативному управлінні підприємств, установ та організацій. Позивач також посилався на те, що наказом від 13.03.2007р. №12-10-14-УДМ регіональним відділенням було прийнято рішення про передачу до комунальної власності територіальної громади м. Дніпропетровська гуртожитку по вул. С. Ковалевської , 78 у м. Дніпропетровську, який у процесі приватизації не увійшов до статутного фонду КП ДВТФ «Славутич».

Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 21.01.2008 року, винесеною на підставі КАС України, у задоволенні позову відмовлено.

.

Рішення суду обґрунтовано посиланнями на ч.2 ст. 4 Закону України «Про передачу обєктів права державної та комунальної власності», відповідно до якого передача обєктів з державної у комунальну власність територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах здійснюється за наявності згоди відповідних сільських, селищних, міських, районних у містах рад, якщо інше не передбачено законом.

Суд зазначив, що за відсутності згоди міської ради на прийняття майна до складу комунальної власності позовні вимоги не можна вважати такими, що відповідають чинному законодавству.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції Регіональне відділення ФДМУ звернулось із апеляційною скаргою, у якій просить скасувати постанову господарського суду Дніпропетровської області від 21.01.2008 року та прийняти нову постанову суду про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Апелянт вважає, що рішення суду не відповідаює нормам матеріального права, зокрема ч.2 ст.7 Закону «Про управління обєктами комунальної власності», ст..2 та ч.1ст.4 Закону«Про передачу обєктів права державної та комунальної власності», ст. - ст. 127-131 Житлового кодексу Української РСР, ст.8 Закону «Про приватизацію державного житлового фонду», ст.3 Закону «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», а також нормам Положення про порядок передачі в комунальну власність державного житлового фонду, що перебував у повному господарському віданні або в оперативному управлінні підприємств, установ та організацій ».

Апелянт вказує, що відповідно до п.51 ст. 26 Закону України від 21. 05. 1997 року № 280/97-ВР „Про місцеве самоврядування питання щодо надання згоди на передачу обєктів з державної у комунальну власність та прийняття рішень про передачу обєктів з комунальної у державну власність, а також щодо придбання обєктів державної власності, вирішуються виключно на пленарних засіданнях відповідних рад.

Дніпропетровська міська рада (сесія XXIV скликання) прийняла рішення від 06.11.2002 року № 36/4, яким надала згоду на прийняття житлового фонду, гуртожитків, зовнішніх інженерних мереж електро -, газо-, водо-, теплопостачання, каналізації, котелень та трансформаторних підстанцій, у комунальну власність територіальної громади міста. Цим же рішенням затверджено Положення про порядок передачі обєктів права державної власності у комунальну власність територіальної громади міста та склад комісії міської ради з прийняття передачі обєктів права державної власності у комунальну власність територіальної громади міста.

Ч. 1 ст. 3 Закону України від 04.09.2008 року № 500- VI „Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків передбачена обовязкова передача всіх гуртожитків, на які поширюється для цього Закону, у власність територіальних громад протягом трьох років з дня прийняття цього Закону України. Така передача здійснюється відповідно до порядку, передбаченого Законами України „Про передачу обєктів права державної та комунальної власності. При цьому, рішення про передачу гуртожитків у власність територіальних громад приймає орган, уповноважений управляти державним майном регіональне відділення в даному випадку, або суд. Отже, на думку апелянта, наявні всі умови щодо покладення на відповідача-1 обовязку здійснити прийняття до складу комунальної власності м.Дніпропетровська будівлю зазначеного вище гуртожитку.

Відповідач 1 подав пояснення до апеляційної скарги, у яких зазначив, що заперечував проти позову у суді 1-ї інстанції, але на теперішній час у звязку із зміною законодавства України, а також у звязку з тим, що КП „Славутич знаходиться у ліквідаційній процедурі, вважає позовні вимоги Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області обґрунтованими та законими.

Відповідач 1 повідомив , що позов визнає в повному обсязі та вважає за необхідне зазначити, що позов Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області визнає в повному обсязі, а також зазначає, що КП „Славутич неодноразово зверталось до Дніпропетровської міської з проханням прийняти до комунальної власності гуртожиток (інв. № 1235) по вул. С. Ковалевської, 78, м. Дніпропетровська, який знаходиться на балансі підприємства і при приватизації не увійшов до статутного фонду підприємства, але до цього звернення не розглянуто.

Відповідач 2 письмових пояснень на апеляційну скаргу не надав.

У судовому засіданні представник позивача вимоги та доводи апеляційної скарги, а також доповнень до неї підтримав.

Представник відповідача 1 підтвердив факт визнання позовних вимог та вимог апеляційної скарги.

Представник відповідача 2 у судовому засіданні пояснив, що спір між сторонами на момент розгляду справи у суді апеляційної інстанції відсутній, оскільки Дніпропетровська міська рада готує рішення про прийняття до складу комунальної власності гуртожитку, розташованого по вул..С.Ковалевської,78.

Для надання відповідних доказів колегією суддів оголошувалась перерва.

Доказів щодо прийняття Дніпропетровською міською радою відповідних рішень до суду не надано.

У судовому засіданні 03.02.2010р. позивач просив розглянути апеляційну скаргу по суті.

Прокурор, що здійснив вступ до участі у справі, під час апеляційного провадження підтримав вимоги та доводи позивача.

Заслухавши представників сторін та прокурора, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судове рішення скасуванню, виходячи з такого.

Відповідно до норм ч.ч.1,2 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до п.1 Інформаційного листа Верховного Суду України від 26.12. 2006 року №3.2.-2005 справою адміністративної юрисдикції може бути переданий на вирішення адміністративного суду спір, який виник між двома (кількома) конкретними субєктами суспільства стосовно їхніх прав та обовязків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один субєкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) субєктів, а ці субєкти відповідно зобовязані виконувати вимоги та приписи такого владного субєкта.

У випадку, якщо субєкт (у тому числі орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа) у спірних правовідносинах не здійснює вказані владні управлінські функції щодо іншого субєкта, який є учасником спору, такий спір не має встановлених нормами КАС України ознак справи адміністративної юрисдикції, і, відповідно, не повинен вирішуватись адміністративним судом. У даному випадку спір точився між особою, яка наділена функціями власника спірного майна, особою, що володіє майном ( балансоутримувачем ), та особою, яка, на думку власника ( позивача), є уповноваженою здійснити правочин (дію) щодо переходу майна до нового власника.

Таким чином, спір стосується переходу права власності та володіння майном.

.

Правовідносини щодо права власності та володіння майном регулюються Цивільним кодексом України, та відносяться до цивільних правовідносин, які засновані на юридичній рівності їх учасників. Як свідчать матеріали справи, позивач та відповідачі у правовідносинах підпорядкування не перебувають.

Отже, виходячи з зазначеного та субєктного складу учасників, даний спір підлягає розгляду у судах господарської юрисдикції.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 157 КАС України. Суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Згідно ч.1ст. 203 КАС України, постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, ч. 1 ст. 203, 205, 206 КАС України, колегія суддів ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області, м.Дніпропетровськ задовольнити частково.

Постанову господарського суду Дніпропетровської області від 21 січня 2008р. скасувати.

Провадження у справі № 8/414-07 закрити.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України.

Ухвала може бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС України.

Ухвалу виготовлено у повному обсязі 24.02.2010 р.

Головуючий суддя: Туркіна Л.П.

Судді: Кожан М.П.

ОСОБА_1