Справа № 28422/10
Суддя: Руденко М.А.
Дата ухвалення: 2011-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" червня 2011 р.справа № 2а-2924/10/0870

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Руденко М.А.

суддів: Юхименка О.В. Мірошниченка М.В.

при секретарі судового засідання: Федоровій Т.С.

за участю представників сторін:

представників відповідача ОСОБА_1 довіреність від 18.1.2010 року;

представників позивача ОСОБА_2 довіреність від 26.04.2011 року;

ОСОБА_3 довіреність від 0.01.2009 року

розглянувши в судовому засіданні апеляційну скаргу державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 07.10.2010 року по адміністративній справі № 2а-2924/10/0870 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Гамбіт»до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 16.02.2010 року № /0/2354/10/23-212 та № /0/2863/10/23-212 , від 29.04.2010 року № 000152302/1 та № /1, -

в с т а н о в и л а:

В травні 2010 року позивач звернувся до адміністративного суду з позовною заявою, в якій просив визнати недійсним податкове повідомлення рішення № /0/2354/10/23-212 від 16 лютого 2010 року «Про виникнення податкових зобовязань по податку на додану вартість»відносно товариства з обмеженою відповідальністю «Гамбіт»в сумі 23 104, 50 грн., в тому числі: ПДВ у сумі 15 403,00 грн., штрафні (фінансові) санкції у сумі 7 701,50 грн. ; визнати недійсним податкове повідомлення рішення № /0/2863/10/23-212 від 16 лютого 2010 року «Про виникнення податкових зобовязань по оподаткуванню прибутку підприємства»відносно товариства з обмеженою відповідальністю «Гамбіт»в сумі 44 311,10 грн., в тому числі : податок в сумі 34 847,00 грн., штрафні (фінансові) санкції у сумі 9 464 грн. В обґрунтування позовних вимог посилались на те, що відповідачем в акті перевірки безпідставно зроблено висновок про порушення позивачем норм законів України «Про оподаткування прибутку підприємств»та Закону України «Про податок на додану вартість».

В подальшому позивач уточнив свої позовні вимоги (а.с.95-97) та просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення № /0/2354/10/23-212 від 16 лютого 2010 року та № /1 від 29 квітня 2010 «Про виникнення податкових зобовязань по податку на додану вартість»відносно товариства з обмеженою відповідальністю «Гамбіт»в сумі 23 104, 50 грн., в тому числі: ПДВ у сумі 15 403,00 грн., штрафні (фінансові) санкції у сумі 7 701,50 грн. ;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення № /0/2863/10/23-212 від 16 лютого 2010 року та № /1 від 29 квітня 2010 року «Про виникнення податкових зобовязань по оподаткуванню прибутку підприємства»відносно товариства з обмеженою відповідальністю «Гамбіт»в сумі 44 311,10 грн., в тому числі : податок в сумі 34 847,00 грн., штрафні (фінансові) санкції у сумі 9 464 грн.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2010 року (суддя Садовий І.В.) адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Гамбіт»до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя задоволено частково: визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення рішення Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя № /0/2354/10/23-212 від 16.02.2010 року та № 81 від 29.04.2010 року, також визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення рішення Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя № /0/28638/10/23-212 від 16.02.2010 року та № /1 від 20.04.2010 року частково на суму 36 183,50 грн., у тому числі за основним платежем 28 074 грн.,За штрафними фінансовими санкціями 8 112 ,50 грн. В іншій частині позові відмовлено.

Мотивуючи рішення суд першої інстанції вказав на те, що податковою не доведено, що придбані послуги : «Поштамповий контроль хімічної речовини на відповідність сталі»та «Механічна обробка кільця лабирінтного черт.100.10.007-00 після видалення видри на токарно-карусельному станку», які підтверджуються належно оформленими розрахунками, актами виконаних робіт та актами передачі ТМЦ, податковими накладними, від приватного підприємства «Лібро»не повязані з господарською діяльністю позивача. Окрім того, вказав на те, що факт використання придбаних у ТОВ «Лібро»послуг у власній господарській діяльності підтверджено відповідними доказами.

Також судом першої інстанції зясовано, що у третьому кварталі 2009 року існують розбіжності між даними акта перевірки та даними бухгалтерського обліку ТОВ «Гамбіт»по сумах валових витрат. Позивач у судовому засіданні погодився з безпідставним віднесенням до валових витрат суми у розмірі 27 091 грн. за три квартали 2009 року, у звязку з чим розрахунок несплаченого податку на прибуток повинен складати 6 772,75 грн., відповідач підтвердив дані розрахунки.

Також суд першої інстанції зробив висновок проте, що позивачем факт використання придбаних у ТОВ «Лібро»послуг у власній господарській діяльності підтверджено відповідними доказами. На час видання податкових накладних ПП «Лібро»було належним чином зареєстровано та мало статус платника ПДВ, що не заперечувалось сторонами, а подальше визнання ПП «Лібро»банкрутом не позбавляє права позивача на формування податкового кредиту на підставі виданих ним податкових накладних.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 07.10.2010 року змінити в частині задоволення позову , прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказали на те, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального права. Вважають, що послуги по договору фактично надані не були. Місце складання актів виконаних робіт, актів приймання-передачі ТМЦ для проведення хімічного аналізу та механічної обробки ПП «Лібро»зазначено м. Запоріжжя. Проте ТМЦ, які передавалися для проведення аналізу та механічної обробки придбалися у ВАТ «ОСОБА_4 металопрокатний завод», юридична адреса м. Донецьк, вул.. Новоросійська 13.

Позивач в ході проведення перевірки не надав доказів, що послуги отримані від ПП «Лібро»повязані з його господарською діяльністю та використані ним в межах здійснення такої діяльності. Окрім того, вказали на те, що згідно зі службовою перевіркою від 27.01.2010 року № 56/26-62 , зазначено, що позивач мав відносини з ПП «Лібро», яке має ознаки фіктивності, його визнано банкрутом та знято з обліку 05.11.2009 року, у звязку з чим позивачем неправомірно, з урахуванням вимог пп..7.2.6 п.7.2., пп..7.4.1 п.7.4, пп..7.4.4 п.7.4 ст.7 Закону України Про податок на додану вартість , віднесено спірні суми ПДВ до складу податкового кредиту.

Позивач подав заперечення на апеляційну скаргу, в яких просив апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Ленінському районі м. Запоріжжя , на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 07.10.2010 року залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні представник відповідача вимоги апеляційної скарги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити.

Представники позивача в судовому засіданні проти задоволення вимог апеляційної скарги заперечували в повному обсязі, вказали, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог відсутні.

Заслухавши представників сторін, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, в межах доводів апеляційної скарги, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи уповноваженими фахівцями ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя було проведено планову виїзну перевірку фінансово-господарської діяльності ТОВ «Гамбіт»з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2006 року по 30.09.2009 року валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2006 року по 30.09.2009 року.

За результатами проведеної перевірки складено акт № 196/23-25484341 від 04.02.2010 року.

Відповідно до висновків зазначено акту встановлені наступні порушення: п.3.1 ст.3, п.5.1 п. п. 5.2.1 п.5.2, п. п. 5.3.9 п.5.3, ст..10, п.16.1 п.16.2 ст.16 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»від 28.12.1994 року за № 334/94-ВР, в результаті чого, на думку ДПІ, занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 34 847,0 грн., у тому числі по періодах : 1 квартал 2009 року 5693,0 грн., півріччя 2009 року 19 254,0 грн., три квартали 2009 року 34 847,0 грн.; п 7.4.1., п. п. 7.4.4. п. 7.4, п. п. 7.7.1, п 7.7ж ст.. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»№ 168/97 ВР від 03.04.1997 року, в результаті чого на думку ДПІ, занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся , на загальну суму 15 403,0 , у тому числі по періодах: лютий 2009 року в сумі 2 829,0 грн., березень 2009 року в сумі 1 725,0 грн., травень 2009 року в сумі 4225,0 грн., червень 2009 року в сумі 3 312 ,0 грн.

На думку фахівців податкового органу суми витрат віднесені до складу валових витрат у загальній сумі 62 372 грн. віднесено не обґрунтовано та не підтверджені відповідними первинними документами, які свідчать про їх зв'язок з господарською діяльністю ТОВ «Гамбіт»та одержанням доходу.

Також, як свідчать матеріалами перевірки , ТОВ «Гамбіт»отримувало послуги, відповідно до догоди, укладеної з ПП «Лібро», а саме : «Поштамповий контроль хімічної речовини на відповідальність сталі»та «Механічна обробка кільця лабирінтного черт. 100.10.007-00 після видалення видри на токарно-карусельному станку», що підтверджується наданими рахунками, актами виконаних робіт та актами передачі ТМЦ, податковими накладними. Однак відповідно до програмного забезпечення «Детальна інформація по платнику ПДВ щодо результатів автоматизованого співставлення податкових зобовязань та податкового кредиту у розрізі контрагентів на рівні ДПА України»та додатку 5 до податкової декларації по податку на додану вартість ПП «Лібро»визнано банкрутом, знято з обліку 05.11.2009 року, на підставі постанови господарського суду по справі № 05-№-09 Б38/95-09, вважають, зазначений контрагент позивача має ознаки фіктивності, що підтверджується в службовій ВПМ ДПІ у Ленінському районі від 27.01.2010 року № 56.

Зазначають також на те, що у актах виконаних робіт, актах приймання-передачі ТМЦ зазначено місце складання м. Запоріжжя, тоді, як юридична адреса ПП «Лібро»м. Дніпропетровська, вул.. Океанська буд 3, а самі товарно-матеріальні цінності, що передавалися для проведення аналізу та механічної обробки придбавалися у ВАТ «ОСОБА_4 металопрокатний завод», що розташований за адресою ОСОБА_4, вул.. Новоросійська будинок 13. Окрім того, вказали, що ТОВ «Гамбіт»не надало відповідей та завірених документів по взаємовідносинах з підприємством ПП «Лібро», на запит «Про надання копій документів та письмових пояснень»від 29.01.2010 року № 1189/10/23/211.

ТОВ «Гамбіт»у перевіряємому періоді було отримано податкові накладні від ПП «Лібро» та включено їх до реєстру отриманих податкових накладних, однак на думку податкового органу позивачем неправомірно віднесено до складу податкового кредиту отримані послуги, оскільки не доведено їх використання в господарській діяльності та не підтверджено відповідними належним чином оформленим первинними бухгалтерськими документами в результаті чого занижено податок на додану вартість в перевіряємому періоді.

За результатами акту перевірки відповідачем винесено податкові повідомлення-рішення: від 16.02.2010 року № 000014230/0, яким визначено суму податкового зобовязання з податку на прибуток у розмірі 44 311 грн. 10 коп., в тому числі 34 847 грн. основний платіж, 9 464 грн. 10 коп. штрафні ( фінансові) санкції; від 16.02.2010 № /0, яким визначено суму податкового зобовязання з податку на додану вартість у розмірі 23 104 грн. 50 коп., в т.ч. 15 403 грн. основний платіж, 7 701 , 50 грн. штрафні (фінансові) санкції.

Позивач оскаржив зазначені податкові повідомлення-рішення, однак рішенням податкового органу , скарга позивача залишена без задоволення та податкові повідомлення рішення залишені без змін, винесені податкові повідомлення-рішення від 29.04.2010 року № /1 та № /1.

Зазначені податкові повідомлення-рішення про донарахування податкових зобовязань та застосування штрафних (фінансових) санкцій є предметом розгляду у даній справі.

Вирішуючи спірні правовідносини між сторонами суд першої інстанції дійшов висновку про те, що придбані послуги у ПП «Лібро»підтверджені належним чином оформленими первинними документами та повністю підтверджують факт здійснення господарської операцій на право позивача на включення до складу валових витрат вартості придбаних товарів, що в подальшому були використанні при здійсненні господарської діяльності позивача. На час видання податкових накладних ПП «Лібро»було належним чином зареєстровано та мало статус платника ПДВ, що не заперечувалось сторонами, а подальше визнання ПП «Лібро»банкрутом ( 26.11.2009) не позбавляє права позивача на формування податкового кредиту на підставі виданих ним податкових накладних.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, зважаючи на наступне.

Відповідно до пункту 5.1 ст.5 Закону України «Про податку прибутку підприємств», діючого на момент виникнення спірних правовідносин, валові витрати виробництва це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг) які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності .

За змістом підпункту 5.2.1 пункту 5.2 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у звязку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці.

Згідно п.п. 5.3.5. п.5.3 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»№ 283-ВР від 22.05.1997 року зі змінами та доповненнями, діючого на момент виникнення спірних правовідносин - не належать до складу валових витрат будь-які витрати , не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обовязковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку та бухгалтерського обліку.

Первинні бухгалтерські документи повинні відповідати вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»тобто мати обовязкові реквізити: : назву документа ( форму); дату та місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що надані для перевірки видаткові накладні, акти виконаних робіт, рахунки, платіжні доручення відповідають вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»та підтверджують факт здійснення господарських операцій. Позивачем правомірно було включено до складу валових витрат вартості придбані послуги, що в подальшому використовувались в господарській діяльності позивача.

Податковим органом не надано належним доказів не відповідності первинних бухгалтерських документів вимогам діючого законодавства.

Також судом першої інстанції вірно зясовано, що у третьому кварталі 2009 року існують розбіжності між даними акта перевірки та даними бухгалтерського обліку ТОВ «Гамбіт»по сумах валових витрат, оскільки позивач у судовому засіданні в суді першої інстанції та в суді апеляційної інстанції погодився з безпідставним віднесенням до валових витрат суми у розмірі 27 091 грн. за три квартали 2009 року, у звязку з чим розрахунок несплаченого податку на прибуток повинен складати 6 772,75 грн., а відповідач підтвердив дані розрахунки.

На підставі зазначеного вірними є висновки суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог в частині визнання протиправним та часткового скасування податкового повідомлення-рішення № /0/2863/10/23-212 від 16.02.2010 року та № /1 від 29.04.2010 року на суму 36 183 ,50 грн., в тому числі за основним платежем 28 074 грн., за штрафними ( фінансовими) санкціями 8 112,50 грн.

Що стосується неправомірного , на думку податкового органу включення до складу податкового кредиту сум ПДВ, які не повязанні з господарською діяльністю позивача та не підтверджені первинними бухгалтерськими документами, колегія суддів вважає за необхідне зазначити на наступне.

Так, пунктом 1.7 ст. 1 Закону України "Про податок на додану вартість", який був чинний на час виникнення спірних правовідносин між сторонами, визначено, що податковий кредит - сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.

Відповідно до п.п.7.2.4, 7.2.6 п.7.2 ст. 7 Закону, право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку у порядку, передбаченому статтею 9 цього Закону. Податкова накладна видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підставою для нарахування податкового кредиту.

Згідно із пп. 7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України Про податок на додану вартість податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняються більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складаються із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у звязку з: - придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

У відповідності ж з пп..7.4.4 п.7.4 ст.7 Закону України Про податок на додану вартість , якщо платник податку придбаває (виготовляє) матеріальні та нематеріальні активи (послуги), які не призначаються для їх використання в господарській діяльності такого платника, то сума податку, сплаченого у звязку з таким придбаванням (виготовленням), не включається до складу податкового кредиту.

Згідно з пп. 7.4.5 ст. 7 Закону (168/97-ВР) не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього).

Таким чином, наведеними нормами матеріального права визначено підстави для формування платником податкового кредиту і до таких підстав, зокрема, віднесено: наявність господарської операції, придбавання товарів (робіт, послуг) має бути повязане з використанням їх у межах господарської діяльності такого платника податку, сплата податку на додану вартість у вартості поставлених робіт (послуг), факт сплати податку на додану вартість має підтверджуватися відповідними податковими накладними.

За позицією податкового органу у спірних правовідносинах, встановленню підлягають обставини, які свідчать використання придбаних послуг у межах господарської діяльності позивача, підтвердження придбаних послуг належним чином оформленими первинними документами.

Як видно з фактичних обставин справи на час видання податкових накладних контрагент позивача ПП «Лібро»було належним чином зареєстровано як платник ПДВ, визнання в подальшому його банкрутом та внесення до реєстру ( з 05.11.2009 року) не є підставою для позбавлення позивача права на включення до складу податкового кредиту податкових накладних, виданих ним.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що місце складання виконаних робіт по виконанню послуг ПП «Лібро» зазначено м. Запоріжжя, проте ТМЦ придбавались у ВАТ «ОСОБА_4 металопрокатний завод», колегія суддів зазначає, що діюче законодавство не містить заборон щодо складання актів виконаних робі за місцезнаходження позивача.

Окрім того, відповідачем не надано доказів того, що позивач знав про те, що діяльність ПП «Лібро»має ознаки фіктивності, до часу розгулу справи статутні документи ПП «Лібро»визнані недійсним в установленому законом порядку не були, державна реєстрація підприємства не скасовувалась.

Таким чином, ПП «Лібро»на момент здійснення господарських операцій з позивачем мало статус платника ПДВ, а також законні підстави для складання податкових накладних, На підставі таких податкових накладних позивачем правомірно було сформовано податковий кредит.

У звязку з цим, уповноваженими особами податкового органу неправомірно виключено зі складу податкового кредиту та відповідно донараховано суму ПДВ в розмірі 15 403 грн.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог позивача. Виходячи з доводів апеляційної скарги та вимог чинного законодавства, колегія суддів вважає, що підстави для скасування постанови Запорізького окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2010 року та задоволення апеляційної скарги відповідача відсутні.

Керуючись п.1. ч.1 ст. 198, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2010 року по адміністративній справі за № 2а-2924/10/0870 без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України , в порядку передбаченому ст..212 КАС України.

Повний текст виготовлено 11.07.2011 року

Головуючий: М.А. Руденко

Суддя: О.В. Юхименко

Суддя: М.В. Мірошниченко