Справа № 503/355/15-а
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2015-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2015 р.м.ОдесаСправа № 503/355/15-а

Категорія: 5.1 Головуючий в 1 інстанції: Сопільняк О.М.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого - Бітова А.І.

суддів - Милосердного М.М.

- Ступакової І.Г.

при секретарі - Найденко О.І.

з участю: представника Слобідської селищної ради Кодимського району Одеської області (Слобідський селищний голова) - Веліжаніної Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Кодимського районного споживчого товариства на постанову Кодимського районного суду Одеської області від 08 квітня 2015 року у справі за позовом Кодимського районного споживчого товариства до Слобідської селищної ради Кодимського району Одеської області про визнання незаконним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2015 року Кодимське районне споживче товариство (далі Кодимське РайСТ) звернулося до суду з позовом до Слобідської селищної ради Кодимського району Одеської області (далі Слобідська СР) про визнання незаконним та скасування рішення відповідача №593-VІ від 29 січня 2015 року "Про встановлення на території Слобідської селищної ради ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки" у частині встановлення ставки податку на нерухоме нежитлове майно для юридичних осіб.

В судовому засіданні представник позивача Панченко В.Ю. позов підтримав та пояснив, що при прийнятті оскаржуваного рішення, відповідачем були порушені права позивача, оскільки встановлений розмір податку є дискримінаційним у порівнянні з розміром податку, встановленим щодо нерухомого майна фізичних осіб. Окрім цього, при прийнятті оскаржуваного рішення, який є регуляторним актом, відповідачем були порушені вимоги Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності", зокрема, не було оприлюдненого проекту оскаржуваного рішення, не було його публічного обговорення, не з'ясованого його регуляторного впливу та не було здійснено його опублікування після прийняття.

Наразі, прийняте відповідачем рішення порушує законні права Кодимського РайСТ, яке вже змушене сплачувати вказаний податок відповідно до встановлених відповідачем ставок.

Представник відповідача Слобідський селищний голова Веліжаніна Г.М. в судовому засіданні адміністративного позову не визнала, вказавши, що оскаржуване рішення було прийняте більшістю депутатів селищної ради після його належного обговорення. При цьому, жодних порушень вимог закону допущено не було. У зв'язку з цим, у задоволенні позову просила відмовити.

Постановою Кодимського районного суду Одеської області від 08 квітня 2015 року у задоволенні адміністративного позову Кодимського РайСТ до Слобідської СР Кодимського району Одеської області про визнання незаконним та скасування рішення №593-VІ від 29 січня 2015 року "Про встановлення на території Слобідської селищної ради ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки" у частині встановлення ставки податку на нерухоме нежитлове майно для юридичних осіб відмовлено.

В апеляційній скарзі Кодимського РайСТ ставиться питання про скасування судового рішення в зв'язку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також у зв'язку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги Кодимського РайСТ, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

Кодимське РайСТ є зареєстрованою у встановленому законом порядку юридичною особою, яка має у власності об'єкти нерухомого майна - магазин №150-151 "Промтовари", розташований в смт. Слобідка Кодимського району Одеської області, та магазин №168 "ТПС", розташований в с. Правда Слобідської СР Кодимського району, що підтверджується свідоцтвом про право власності серії САА №711808 від 27 березня 2003 року та рішенням Слобідської СР №4 від 27 березня 2003 року.

Рішенням Слобідської СР №593-VІ від 29 січня 2015 року "Про встановлення на території Слобідської селищної ради ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки" встановлено ставки податку на нерухоме мано, відмінне від земельної ділянки, для фізичних та юридичних осіб у розмірах:

0,1 відсоток від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування - для квартири/квартир, житлова площа яких перевищує 60 кв.м., або житлового будинку/будинків, житлова площа яких перевищує 120 кв. метрів;

0,1 відсоток від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування - для різних видів об'єктів житлової нерухомості, що перебувають у власності одного платника податку, сумарна житлова площа яких перевищує 180 кв. метрів;

0,1 відсоток від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування для об'єктів нежитлової нерухомості, що перебуває у власності фізичних осіб;

1 відсоток від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування для об'єктів нежитлової нерухомості, що перебуває у власності юридичних осіб.

Вказане рішення оскаржується позивачем у частині встановлення ставки податку на рівні 1 відсотку від розміру мінімальної заробітної плати за 1 кв. метр, для об'єктів нежитлової нерухомості, що перебуває у власності юридичних осіб.

В якості підстав для задоволення позову та скасування оскаржуваного рішення позивачем вказано:

а) надання безпідставної переваги фізичним особам у встановленні розміру спірного податку та дискримінація юридичних осіб, для яких ставка цього податку є значною більшою;

б) порушення вимог при підготовці та прийнятті оскаржуваного рішення, яке є регуляторним актом, зокрема: не оприлюднення його проекту, відсутність його публічного обговорення, не встановлення його регуляторного впливу та його не опублікування після прийняття.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що встановлення ставки податку не нерухоме майно є виключними повноваженнями сільської, селищної або міської ради. Крім того, порядок опублікування оскаржуваного рішення є спеціальним та визначається пп.12.3.4 п.12.3 ст. 12 ПК України.

Судова колегія вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71, 72 КАС України, ст. ст. 12, 265, 266 ПК України.

В апеляційній скарзі Кодимського РайСТ вказується, що висновок суду першої інстанції щодо набрання чинності, встановленої оскаржуваним рішенням, ставки податку на нерухоме майно лише з 01 січня 2016 року є хибними та підтверджують про порушення норм матеріального права. Крім того, згідно вимог законодавства товариству може бути надано пільгу із сплати даного податку, а вказаним рішенням не взято до уваги вимоги пп.266.5.1 п.266.5 ст. 266 ПК України, відповідно до якої ставка податку повинна обчислюватися в залежності від місця розташування (зональності) та типів таких об'єктів нерухомості.

Судова колегія не приймає до уваги ці доводи апелянта, виходячи з наступного.

Відповідно до пп. 265.1.1. п. 265.1. ст. 265 ПК України податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості (пп.266.1.1. п.266.1 ст. 266 ПК України).

Об'єктом оподаткування є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (пп.266.2.1. п.266.2 ст. 266 ПК України).

Базою оподаткування є загальна площа об'єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (пп.266.3.1. п.266.3 ст. 266 ПК України).

База оподаткування об'єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності юридичних осіб, обчислюється такими особами самостійно виходячи із загальної площі кожного окремого об'єкта оподаткування на підставі документів, що підтверджують право власності на такий об'єкт.(пп.266.3.3. п.266.3 ст. 266 ПК України).

Крім того, ставки податку для об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, відповідно пп.266.5.1. п.266.5 ст. 266 ПК України, встановлюються за рішенням сільської, селищної або міської ради в залежності від місця розташування (зональності) та типів таких об'єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 2 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування.

Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (пп. 266.6.1. п.266.6 ст. 266 ПК України).

Положення про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, яке є Додатком до рішення Слобідської СР від 29 січня 2015 року №593-VI також розроблено у відповідності до норм ПК України.

Таким чином, виходячи з наведеного, судова колегія вважає, що встановлення ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є виключними повноваженнями Слобідської СР та встановлюються в залежності від місця розташування (зональності) та типів таких об'єктів нерухомості.

Крім того, саме по собі перевищення встановленої для юридичних осіб ставки вказаного податку у порівнянні з розміром ставки, встановленим для фізичних осіб, не може бути підставою для визнання незаконним та скасування рішення про встановлення цих ставок, що було вірно встановлено судом першої інстанції.

Щодо доводу апелянта про можливу пільгу при сплаті податку, судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до пп.266.4.2. п.266 ст. 266 ПК України сільські, селищні, міські ради встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями).

Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об'єктів нежитлової нерухомості, встановлюються в залежності від майна, яке є об'єктом оподаткування.

Однак, пп.12.3.7. п.12.3 ст. 12 ПК України встановлено, що не дозволяється сільським, селищним, міським радам встановлювати індивідуальні пільгові ставки місцевих податків та зборів для окремих юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців і фізичних осіб або звільняти їх від сплати таких податків та зборів.

Таким чином, норма вищезазначеної статті ПК України встановлює пряму заборону сільським радам встановлювати індивідуальні пільгові ставки місцевих податків.

Щодо порушення, на думку апелянта, порядку підготовки та прийняття регуляторного акту, судова колегія зазначає, що ст. 9 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" цього Закону України встановлений порядок оприлюднення проектів регуляторних актів з метою одержання зауважень і пропозицій.

Кожен проект регуляторного акта оприлюднюється з метою одержання зауважень і пропозицій від фізичних та юридичних осіб, їх об'єднань.

Про оприлюднення проекту регуляторного акта з метою одержання зауважень і пропозицій розробник цього проекту повідомляє у спосіб, передбачений ст. 13 цього Закону.

У випадках, встановлених цим Законом, може здійснюватися повторне оприлюднення проекту регуляторного акта.

Проект регуляторного акта разом із відповідним аналізом регуляторного впливу оприлюднюється у спосіб, передбачений статтею 13 цього Закону, не пізніше п'яти робочих днів з дня оприлюднення повідомлення про оприлюднення цього проекту регуляторного акта.

Повідомлення про оприлюднення проекту регуляторного акта повинно містити:

· стислий виклад змісту проекту;

· поштову та електронну, за її наявності, адресу розробника проекту та інших органів, до яких відповідно до цього Закону або за ініціативою розробника надсилаються зауваження та пропозиції;

· інформацію про спосіб оприлюднення проекту регуляторного акта та відповідного аналізу регуляторного впливу (назва друкованого засобу масової інформації та/або адреса сторінки в мережі Інтернет, де опубліковано чи розміщено проект регуляторного акта та аналіз регуляторного впливу, або інформація про інший спосіб оприлюднення, передбачений частиною п'ятою статті 13 цього Закону);

· інформацію про строк, протягом якого приймаються зауваження та пропозиції від фізичних та юридичних осіб, їх об'єднань;

· інформацію про спосіб надання фізичними та юридичними особами, їх об'єднаннями зауважень та пропозицій.

Строк, протягом якого від фізичних та юридичних осіб, їх об'єднань приймаються зауваження та пропозиції, встановлюється розробником проекту регуляторного акта і не може бути меншим ніж один місяць та більшим ніж три місяці з дня оприлюднення проекту регуляторного акта та відповідного аналізу регуляторного впливу.

Усі зауваження і пропозиції щодо проекту регуляторного акта та відповідного аналізу регуляторного впливу, одержані протягом встановленого строку, підлягають обов'язковому розгляду розробником цього проекту. За результатами цього розгляду розробник проекту регуляторного акта повністю чи частково враховує одержані зауваження і пропозиції або мотивовано їх відхиляє.

Оприлюднення проекту регуляторного акта з метою одержання зауважень і пропозицій не може бути перешкодою для проведення громадських слухань та будь-яких інших форм відкритих обговорень цього проекту регуляторного акта.

З матеріалів справи вбачається, що Слобідська СР не має власного друкованого засобу інформації, а тому оголошення про підготовку вказаного регуляторного акту, його обговорення та прийняття було розміщене на дошці оголошень, розташованій біля приміщення селищної ради, що не суперечить ч.5 ст. 13 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності", відповідно до якого, якщо в межах адміністративно-територіальної одиниці чи в населеному пункті не розповсюджуються друковані засоби масової інформації, а місцеві органи виконавчої влади, територіальні органи центральних органів виконавчої влади, органи та посадові особи місцевого самоврядування не мають своїх офіційних сторінок у мережі Інтернет, документи, зазначені у частинах першій - третій цієї статті (План діяльності регуляторного органу з підготовки проектів регуляторних актів та зміни до нього, Повідомлення про оприлюднення проекту регуляторного акта з метою одержання зауважень і пропозицій, проект регуляторного акта та відповідний аналіз регуляторного впливу, Звіт про відстеження результативності регуляторного акта), можуть оприлюднюватися у будь-який інший спосіб, який гарантує доведення інформації до мешканців відповідної адміністративно-територіальної одиниці чи до відповідної територіальної громади.

Крім того, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції в частині того, що, враховуючи положення норм ч.1 ст. 3 БК України, пп.4.1.9 п.4.1. ст. 1, пп.12.3.4 п.12.3 ст. 12 ПК України, спірне рішення не порушує законні права та інтереси Кодимського РайСТ, оскільки вказаним рішенням встановлений лише розмір ставки податку для невизначеного кола осіб, а контроль за повнотою, правильністю та своєчасним перерахуванням податку до бюджету саме Кодимського РайСТ здійснює Кодимське відділення Балтської ОДПІ ГУ Міндоходв в Одеській області.

За таких підстав, висновки суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог Кодимському РайСТ до Слобідської СР про визнання незаконним та скасування рішення є правильними.

Враховуючи все вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206, ч.5 ст. 254 КАС України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Кодимського районного споживчого товариства залишити без задоволення, а постанову Кодимського районного суду Одеської області від 08 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання судового рішення в повному обсязі.

Повний текст судового рішення виготовлений 29 травня 2015 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Милосердний М.М.

Суддя: Ступакова І.Г.