Справа № 815/5595/14
Суддя: Білуга С.В.
Дата ухвалення: 2015-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2015 року м. Київ К/800/12239/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого Білуги С.В.

суддів Заїки М.М.

Швеця В.В.

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної інспекції сільського господарства України на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2014 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державної інспекції сільського господарства України, Державної інспекції сільського господарства в Одеській області, третя особа: ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування наказу, поповнення на посаді, стягнення заробітку за час вимушеного прогулу та витрат на правову допомогу,

встановила:

У жовтні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Державної інспекції сільського господарства України, Державної інспекції сільського господарства в Одеській області, третя особа: ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування наказу, поповнення на посаді, стягнення заробітку за час вимушеного прогулу та витрат на правову допомогу.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2014 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2015 року, позовні вимоги ОСОБА_2 було задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ Державної інспекції сільського господарства України №145-кт від 04.08.2014 про звільнення ОСОБА_2 з посади заступника начальника Державної інспекції сільського господарства в Одеській області за одноразове грубе порушення трудових обов'язків за пунктом 1 статті 41 Кодексу законів про працю України. Поновлено ОСОБА_2 з 04.08.2014 на роботі в Державній інспекції сільського господарства в Одеській області на посаді заступника начальника Державної інспекції сільського господарства в Одеській області. Зобов'язано Державну інспекцію сільського господарства в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_2 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з 04.08.2014 по день поновлення на посаді. Допущено негайне виконання постанови суду в частині поновлення позивача на посаді заступника начальника Державної інспекції сільського господарства в Одеській області та в частині нарахування та виплати ОСОБА_2 середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу за один місяць. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати на правову допомогу в розмірі 1218 грн.

У касаційній скарзі Державна інспекція сільського господарства України посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та направити справу на новий розгляд.

Перевіривши доводи касаційної скарги, рішення судів першої та апеляційної інстанцій щодо правильності застосування ними норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Судами першої та апеляційної інстанцій було встановлено, що з 15.11.2013 згідно наказу Держсільгоспінспекції України №102-кт та погодження Міністерства аграрної політики та продовольства України від 15.11.2013 №37-25-4-7/23523, ОСОБА_2 обіймала посаду заступника начальника Держсільгоспінспекції в Одеській області.

Комісією Держсільгоспінспекції України було проведено перевірку стану виконання завдань, покладених на Держсільгоспінспекцію в Одеській області за період 2013 року та І квартал 2014 року в частині здійснення державного нагляду (контролю), за результатами якої складено довідку від 13.05.2014. На підставі висновків зазначеної довідки за невиконання Розподілу функціональних обов'язків між начальником, першим заступником та заступником начальника Держсільгоспінспекції в Одеській області, затвердженого наказом Держсільгоспінспекції в Одеській області від 27.12.2013 №190, а саме: за незабезпечення і відсутність контролю за безпосередньо підпорядкованим управлінням контролю якості сільськогосподарської продукції Держсільгоспінспекції в Одеській області в ході здійснення заходів, пов'язаних з контролем якості та безпечності сільськогосподарської продукції, що призвело до порушення пп. 2, 7, 10, 15 Порядку видачі сертифікатів відповідності послуг із зберігання зерна та продуктів його переробки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.12.2009 №1294, статтей 11, 21 Закону України «Про адміністративні послуги», наказом Держсільгоспінспекції України від 04.08.2014 №145-кт, за погодженням Міністерства аграрної політики та продовольства України від 04.08.2014 №37-25-4-7/11658, ОСОБА_2 було звільнено з займаної посади 04.08.2014 за одноразове грубе порушення трудових обов'язків, відповідно до пунктом 1 статті 41 Кодексу законів про працю України. Із зазначеним наказом позивач ознайомлена 10.09.2014, що підтверджується її підписом на вказаному наказі.

Задовольняючи адміністративний позов суди попередніх інстанцій виходили з того, що наказ Держсільгоспінспекції України від 04.08.2014 №145-кт про звільнення ОСОБА_2 з посади заступника начальника Держсільгоспінспекції в Одеській області є протиправним та підлягає скасуванню. Крім того, відповідачем в наказі про звільнення не зазначено в чому саме полягає одноразове грубе порушення ОСОБА_2 своїх трудових обов'язків, не надано письмових доказів, яке саме одноразове грубе порушення трудових обов'язків було вчинене позивачем.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 41 Кодексу законів про працю України, крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний за одноразове грубе порушення трудових обов'язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації всіх форм власності, його заступниками, а також службовими особами митних органів, державних податкових інспекцій, яким присвоєно персональні звання, і службовими особами державної контрольно-ревізійної служби та органів державного контролю за цінами.

Крім того, звільнення на підставі частини 1 статті 41 Кодексу законів про працю України за своєю природою є дисциплінарним стягненням, а тому воно має здійснюватись з дотриманням порядку і строків, передбачених статтями 148, 149 Кодексу законів про працю України.

Вимогами статті 148 цього Кодексу передбачено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

Відповідно до статті 149 Кодексу законів про працю України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Зі змісту вказаної довідки вбачається, що за результатами проведення перевірки діяльності Держсільгоспінспекції в Одеській області визнано, що за період 2013 року та І квартал 2014 року стан виконання завдань, покладених на Держсільгоспінспекцію в Одеській області, в частині здійснення державного нагляду (контролю) є незадовільним та таким, що не відповідає вимогам законодавства, а саме: в частині контролю якості сільськогосподарської продукції встановлені: порушення вимог Порядку видачі сертифіката відповідності послуг із зберігання зерна та продуктів його переробки (проведення сертифікації зернових складів при виявленні численних порушень Технічного регламенту зернового складу, відсутності відповідних чинних свідоцтв про атестацію виробничо-технічних лабораторій та за відсутності оплати за надання відповідної адміністративної послуги); системні порушення інспекторами Держсільгоспінспекції Порядку видачі сертифіката якості зерна та продуктів його переробки (необґрунтована видача сертифікатів якості без фактичного проведення відбору проб для визначення вмісту ГМО, за відсутності актів огляду транспортних засобів та актів відбору проб, при відвантаженні з несертифікованих складів, видача сертифікатів якості зерна та продуктів його переробки на декілька одиниць транспортних засобів та за відсутності оплати за надання відповідної адміністративної послуги, перевищення термінів видачі сертифікатів); не виконано доручення Держсільгоспінспекції України щодо акредитації лабораторій; лабораторії Держсільгоспінспекції мають незадовільний санітарний стан приміщень; в частині здійснення технічного нагляду, охорони праці та пожежної безпеки встановлено: прийняття висновків атестованого спеціаліста з проведення обстеження машин на відповідність ідентифікаційних номерів і супровідних документів на предмет фальсифікації з простроченим терміном дії; порушення при оформленні наказів начальника інспекції про склад екзаменаційних комісій з приймання іспитів для отримання права на керування тракторами; порушення інспекторами при оформленні та прийнятті заяв на відкриття категорій у посвідченнях тракториста-машиніста; порушення термінів реєстрації техніки.

За результатами виявлених порушень, крім іншого, запропоновано розглянути питання щодо відповідності займаній посаді, у тому числі, заступника начальника ОСОБА_2, організувати та провести службове розслідування комісії Держсільгоспінспекції України з питань відсутності належного відомчого контролю за діяльністю Держсільгоспінспекції в Одеській області з боку заступника начальника Держсільгоспінспекції в Одеській області; розглянути результати службових розслідувань на колегії з визначенням доцільності перебування на займаній посаді керівного складу Держсільгоспінспекції в Одеській області.

Водночас, у вказаній довідці не зазначено та не конкретизовано, які саме дії (бездіяльність) ОСОБА_2 та які саме обставини свідчать про порушення конкретних вимог Розподілу обов'язків, пп. 2, 7, 10, 15 Порядку видачі сертифікатів відповідності послуг із зберігання зерна та продуктів його переробки, ст. ст. 11, 21 Закону України «Про адміністративні послуги» особисто позивачем.

Враховуючи зазначене, суди попередніх інстанцій вірно виходили з того, що довідка від 13.05.2014, складена комісією Держсільгоспінспекції України за результатами проведення перевірки стану виконання завдань, покладених на Держсільгоспінспекцію в Одеській області за період 2013 року та І квартал 2014 року в частині здійснення державного нагляду (контролю) не може бути єдиною та самостійною підставою для звільнення Позивача з займаної посади, оскільки не розкриває склад вчиненого ОСОБА_2 дисциплінарного проступку, одноразового грубого порушення трудових обов'язків, ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено такий проступок.

Крім того, всупереч нормам статті 149 Кодексу законів про працю України ОСОБА_2 не була ознайомлена з складом дисциплінарного правопорушення, за вчинення якого її було звільнено. З моменту проведення перевірка та до винесення наказу про звільнення від позивача не було відібрано пояснення та не було проведено службове розслідування.

Згідно акту від 04.08.2014, ОСОБА_2 відмовилась від надання пояснень та підписання цього ж акту. При цьому в акті не зазначено, з якого приводу та на якій правовій підставі від неї вимагалися пояснення. Також, в акті не відображено факт повідомлення ОСОБА_2 про наявність чи відсутність документу, щоб свідчив про якісь порушення в її службовій діяльності - довідки від 13.05.2014 та не зафіксований факт її ознайомлення з вказаною довідкою.

Згідно з пунктом 1 Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 13.06.2000 року №950, службове розслідування може проводитись, в тому числі, й на вимогу особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, з метою зняття безпідставних, на її думку, звинувачень або підозри.

Враховуючи, що до моменту звільнення ОСОБА_2 не була обізнаною про наявність щодо неї будь-яких звинувачень щодо неналежного виконання службових обов'язків, вона була позбавлена можливості ініціювати проведення такого службового розслідування та можливочті надати відповідні пояснення, документи, тощо.

Також судами встановлено, що 04.08.2014, тобто в день складання акту про відмову від надання пояснень, відповідачем вже було винесено оскаржуваний наказ про звільнення позивача та надіслано із міста Києва телеграфом та поштовим зв'язком повідомлення про необхідність прибуття до управління кадрового забезпечення для отримання трудової книжки.

Як вірно зазначено судами першої та апеляційної інстанції відповідно до вимог частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, щодо обґрунтованості скасування наказу Державної інспекції сільського господарства України №145-кт від 04.08.2014 про звільнення ОСОБА_2 та поновлення її на займаній посаді, оскільки відповідачем було порушено порядок накладання дисциплінарного стягнення та не надано належних доказів правомірності винесення свого рішення.

Відповідно до частини 2 статті 235 Кодексу законі про працю України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Враховуючи викладене, доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального чи процесуального права, що призвело або могло б призвести до невірного вирішення спору, а тому оскаржувані судові рішення є законними та обґрунтованими і підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу Державної інспекції сільського господарства України залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2014 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державної інспекції сільського господарства України, Державної інспекції сільського господарства в Одеській області, третя особа: ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування наказу, поповнення на посаді, стягнення заробітку за час вимушеного прогулу та витрат на правову допомогу - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.В. Білуга

Судді М.М. Заїка

В.В. Швець