Справа № 26503/10
Суддя: Руденко М.А.
Дата ухвалення: 2011-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" жовтня 2011 р.справа № 2а-735/10/0870

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Руденко М.А.

суддів: Юхименка О.В. Нагорної Л.М.

при секретарі судового засідання: Сколишеві О.О.

за участю сторін :

представника відповідача не зявились

представника позивача ОСОБА_1 довіреність від 05.01.2011 року

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Бердянської обєднаної державної податкової інспекції Запорізької області на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 14 червня 2010 року по адміністративній справі №2а-735/10/0870 за позовною заявою Державного підприємства «Бердянський морський торгівельний порт»до Бердянської обєднаної державної податкової інспекції у Запорізькій області про скасування податкового повідомлення-рішення,-

встановив: В лютому 2010 року позивач звернувся до адміністративного суду з позовною заявою, в якій просив скасувати податкове повідомлення-рішення Бердянської обєднаної державної податкової інспекції Запорізької області від 13.08.2009 року №/0.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 14 червня 2010 року (суддя Янюк О.С.) адміністративний позов задоволено частково: скасовано частково податкове повідомлення-рішення Бердянської обєднаної державної податкової інспекції Запорізької області від 13.08.2009 року № /0 у частині нарахування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 62 977, 84 грн.

Мотивуючи рішення, суд першої інстанції вказав на те, що відповідачем не доведено правомірність нарахування згідно з оспорюваним податковим повідомленням-рішенням штрафних санкцій у розмірі 62 977,84 за порушення позивачем граничних строків сплати узгоджених сум податкових зобовязань.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 14.06.2010 року по справі № 2а-735/10/0870 скасувати, прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову ДП «Бердянський морський торгівельний порт»- відмовити. В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказали на те, що судом першої інстанції не в повній мірі було досліджено всі обставини справи. Суд першої інстанції не прийняв до уваги, що відповідно до Інструкції «Про порядок ведення органами державної податкової служби оперативного обліку платежів до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється органами державної податкової служби України», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.08.2005 року за № 843/11123 «проведення операцій в особових рахунках платників здійснюється в хронологічному порядку»податковий борг погашається попередньо погашенню податкових зобовязань, у порядку календарної черговості його виникнення.

Позивач подав заперечення на апеляційну скаргу, в яких просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 14.06.2010 року без змін.

Представник позивача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні вимог апеляційної скарги, рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14.06.2010 року залишити без змін.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення наявне в матеріалах справи. Колегія суддів вважає, що в силу ст. 196 КАС України неявка представника відповідача, належним чином повідомленого про час та місце слухання справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Колегія суддів, заслухавши представника позивача, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженої постанови, знаходить апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи уповноваженими особами податкового органу 10.08.2009 року була проведена невиїзна документальна перевірка своєчасності сплати податку на додану вартість позивача.

За результатами зазначеної перевірки складений акт № 288 від 10.08.2009 року (а.с.11-12). За результатами перевірки встановлено, що в порушення п.п.5.3.1,п.5.3 ст.5 Закону України від 21 грудня 2000 року № 2181 «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»зі змінами та доповненнями платником податку на додану вартість несвоєчасно сплачено податок на додану вартість.

За результатами зазначеної перевірки винесено податкове повідомлення-рішення від 13 серпня 2009 року за № /0, відповідно до якого на підставі п.п.17.1.7 пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»за затримку 30 календарних днів граничного строку сплати податкового зобовязанні до платника податку застосовано штраф в розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу 135 618,53 грн.

Податковий орган прийшов до висновку про те, що фактично податкові зобовязання по податку на додану вартість самостійно узгоджені позивачем, були сплачені з затримкою до 30 календарних днів, а саме:

- узгоджена сума зобовязань в розмірі 930 181,0 грн. за рішенням господарського апеляційного суду № 4432/09 від 05.06.2009 року по строку сплати 30.06.2009 року погашена частково переплатою у сумі 501 091,17 грн. та частина сплачена платіжним дорученням № 4763 від 30.07.2009 року у сумі 429 089,83 грн.;

- узгоджена сума зобовязання в розмірі 83856,00 за рішенням господарського апеляційного суду № 4432/09 від 05.06.2009 року по строку сплати 30.06.2009 року сплачена платіжним дорученням № 4763 від 30.07.2009 року;

- узгоджена сума зобовязань у розмірі 43 821,00 грн. за рішенням господарського апеляційного суду № 4432/09 від 05.06.2009 року по строку сплати 30.06.2009 року сплачена платіжним дорученням № 4763 від 30.07.2009 року у сумі 43 821,00 грн.;

- узгоджена сума зобовязань у розмірі 2 434204,00 грн. за декларацією № НОМЕР_1 від 17.07.2009 року по строку сплати 30.07.2009 року погашена частково переплатою у сумі 16 34785,46 грн. та частина сплачена платіжним дорученням № 4855 від 05.08.2009 року у сумі 799 418,54 грн.;

Не погодившись з податковим повідомленням рішення Бердянської обєднаної державної податкової інспекції Запорізької області від 13.08.2009 року № /0 про застосування штрафних санкцій позивач звернувся з позовом до суду.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог та вважає за необхідне зазначити на наступне.

Нарахування відповідачем штрафних санкцій відбулося внаслідок того, що своєчасно сплачений позивачем задекларований податок на додану вартість за червень 2009 року у сумі 2 434 204,00 грн. (платіжне доручення № 4763 від 30.07.2009 року із зазначенням у розділі «призначення платежу»ПДВ за червень 2009 року) відповідач перерозподілив та зарахував в оплату податкового боргу в розмірі 1 687 636,50 грн., що виник у звязку з прийняттям ухвали Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом по справі № 13/590-АП-3/235/08-АП-13/297/08-АП.

Відповідно до п.3,ч.1,ч.3 ст.9 Закону України «Про систему оподаткування», в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, платники податків і зборів (обовязкових платежів) зобовязані сплачувати належні суми податків та зборів (обовязкових) платежів у встановлені законами терміни.

Обовязок юридичної особи щодо сплати податків та зборів (обовязкових платежів) припиняється із сплатою податку, збору (обовязкового платежу) або його скасуванням або списанням податкової заборгованості відповідно до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»

Згідно з п.п. 7.1.1. пункту 7.7. ст.7 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»№2181, в редакції діючій на момент виникнення спірних правовідносин, джерелами самостійної сплати податкових зобовязань або податкового боргу платника податку є будь-які власні кошти такого платнику податку. Отже, грошовий платіж є єдиною формою сплати податкових зобовязань і погашення податкового боргу.

Пунктом 1.7 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 року № 22, передбачено, що кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученням власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції) або на підставі платіжних вимог стягувачів у разі примусового списання коштів згідно з главою 5 цієї Інструкції. При цьому згідно з пунктом 3.8. зазначеної інструкції реквізит «Призначення платежу»платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу, повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення «Призначення платежу». Банк перевіряє заповнення цього реквізиту та відповідність установленим вимогам лише за зовнішніми ознаками.

Як видно з наведеного, право визначення платежу відповідно до чинного законодавства України належить виключно платнику податку. Тому суми податкових зобовязань відповідно до Закону України № 2181, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, слід вважати сплаченими у день реєстрації банківською установою платіжного документа із зазначеним у ньому призначенням платежу на сплату відповідних податкових зобовязань або податкового боргу, визначених платником податків.

У податкового органу відсутнє право самостійно змінювати призначення платежу, визначеного платником податків при їх сплаті.

Доводи апеляційної скарги колегія суддів не приймає, оскільки Законом України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачено заходи, які можуть вживатися контролюючим органом з метою погашення платником податків податкового боргу. Зазначений закон не передбачає зміни призначення платежу, який визначений платником податків.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав у податкового органу змінювати призначення платежу, що визначений платником податків.

В межах апеляційної скарги підстави для зміни або скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. 195, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Бердянської обєднаної державної податкової інспекції Запорізької області залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 14 червня 2010 року по адміністративній справі № 2а-735/10/0870 залишити без змін .

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в порядку, передбаченому ст.212 КАС України.

Ухвалу складено у повному обсязі 23.11.2011 року.

Головуючий: М.А. Руденко

Суддя: О.В. Юхименко

Суддя: Л.М. Нагорна