Справа № 3244/09
Суддя: Туркіна Л.П.
Дата ухвалення: 2010-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

3244/09

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" лютого 2010 р.

справа № 2а-1622/08

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Туркіної Л.П.

суддів: Проценко О.А. Кожан М.П.

при секретарі судового засідання: ГанноченкО А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства Юстиції України

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 липня 2009 року

у справі №2а-1622/08 (категорія статобліку –2.6.1)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерго-Миг», м. Дніпропетровськ

до відповідача –Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства Юстиції України

про зобов’язання вчинити певні дії, -

Встановила:

У березні 2008 Товариство з обмеженою відповідальністю «Енерго-Миг», м. Дніпропетровськ (далі –ТОВ «Енерго-Миг») звернулось із позовом до Дніпропетровського окружного адміністративного суду, в якому просило визнати протиправною бездіяльність відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо не закриття виконавчого провадження по стягненню з TOB «Енерго-Миг»виконавчого збору, відкритого постановою № 121/10 від 02.02.2006 року; зобов'язати відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України прийняти рішення та вчинити дію по закриттю зазначеного виконавчого провадження, відкритого постановою №121/10 від 02.02.2006р. про стягнення з боржника виконавчого збору по стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерго-Миг» виконавчого збору в розмірі 1638092,75 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем при прийняті постанови про закінчення виконавчого провадження від 21.02.2007р. щодо примусового виконання виконавчого напису від 09.11.2005р. №3986 були порушені вимоги ст..ст. 3, 34, 36, 37 Закону України «Про виконавче провадження»та відповідно права та інтереси позивача, оскільки наслідком закінчення виконавчого провадження з зазначених державним виконавцем підстав є стягнення з позивача виконавчого збору.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 липня 2009 року позовні вимоги задоволено частково, постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 02.02.2006р. про стягнення з ТОВ «Енерго-Миг»виконавчого збору в сумі 1638092,75 грн. –скасовано. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Суд першої інстанції зазначив, що постановою господарського суду Дніпропетровської області від 11.09.2007 року по справі № А18/279-07 встановлено, що погашення TOB «Енерго-Миг»заборгованості перед АППВ «Аваль» здійснювалось не згідно з виконавчим документом - виконавчим написом № 398 6 від 09.11.2005 року, який був підставою для відкриття виконавчого провадження за постановою № 348/10 від 21.11.2005 року, а з інших підстав.

Таким чином, погашення заборгованості позивачем відбулося поза межами виконавчого провадження, у зв'язку з чим, виконавчий збір не підлягає стягненню.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Департамент державної виконавчої служби Міністерства Юстиції України звернувся із апеляційною скаргою, у якій, посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

У апеляційній скарзі апелянт вказує наступне.

Відповідно до статті 24 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження встановлює для боржника термін для добровільного виконання та попереджує його, що у разі порушення цього строку рішення буде виконано примусово зі стягненням з нього виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій. Тобто виконавчий збір - це передбачена законом міра відповідальності, яка може настати для боржника у випадку невиконання рішення у встановлений строк, про що боржник попереджається.

Відповідно до частини 1 статті 46 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий збір стягується у разі невиконання рішення в строк, установлений для добровільного його виконання.

Тобто Законом чітко визначено, що невиконання вимог виконавчого документа у строк для добровільного виконання тягне за собою стягнення виконавчого збору.

TOB "ЕНЕРГО - МИГ" не виконало грошових зобов'язань у встановлений державним виконавцем строк для добровільного виконання, що підтверджується матеріалами виконавчого провадження, отже постанова про стягнення виконавчого збору є законною та підлягає виконанню позивачем.

Крім того апелянт зазначив, що позов розглянуто та справу вирішено неповноважним складом суду, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 204 КАС України є підставою для скасування судового рішення.

Стаття 24 КАС України встановлює, що адміністративні справи, предметом оскарження в яких є рішення, дії чи бездіяльність Президента України, Кабінету Міністрів України, міністерства чи іншого центрального органу виконавчої влади, Національного банку України, їхньої посадової чи службової особи, виборчої комісії (комісії з референдуму), члена цієї комісії розглядаються і вирішуються в окружному адміністративному суді колегією у складі трьох суддів.

Позивач надав до суду апеляційної інстанції заперечення на апеляційну скаргу, в яких зазначив, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Позивач зазначив, що, відповідно до ч. 1 ст. 24 КАС України, дана справа повинна розглядатися та вирішуватися в окружному адміністративному суді колегією у складі трьох суддів, оскільки Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, який у свою чергу є структурним підрозділом Міністерства Юстиції України, є центральним органом виконавчої влади.

Фактично дана справа розглянута однією суддею, тобто дану справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду, що є порушенням ст. 24 КАС України.

Щодо дослідження та встановлення фактичних обставин справи та щодо висновків, встановлених адміністративним судом у даній справі то позивач вважає їх обґрунтованими та законними, а апеляційну скаргу в частині вимог про відмову у позові TOB «ЕНЕРГО-МИГ» - такою, що не підлягає задоволенню.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в запереченні на апеляційну скаргу, просив суд апеляційну скаргу задовольнити частково.

Представник апелянта в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив рішення суду першої інстанції –скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову ТОВ «Енерго-Миг».

Заслухавши представників учасників, проаналізувавши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції - скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції. Зазначених висновків колегія суддів дійшла, виходячи з такого.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, предметом оскарження по справі є постанова державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 02 лютого 2006 року про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерого-Миг»виконавчого збору в сумі 1638092,75 грн., а також дії однієї із служб Департаменту державної виконавчої служби Міністерства Юстиції України, який є Урядовим органом державного Управління, тобто одним з центральним органів державної виконавчої влади.

За правилами ч.1 ст.24 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративні справи, предметом оскарження в яких є рішення, дії чи бездіяльність Президента України, Кабінету Міністрів України, міністерства чи іншого центрального органу виконавчої влади, Національного банку України, їхньої посадової чи службової особи, виборчої комісії (комісії з референдуму), члена цієї комісії розглядаються і вирішуються в окружному адміністративному суді колегією у складі трьох суддів.

З аналізу положень наведених норм слід визнати, що дана справа повинна розглядатися колегією у складі трьох суддів.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.227 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення скасовуються з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду.

За таких обставин оскаржуване судове рішення, яким вирішено справу по суті, підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 198, 204, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 липня 2009 року –скасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України.

Ухвала може бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС України.

Ухвалу виготовлено у повному обсязі 18.02.2010 р.

Головуючий суддя: Л.П. Туркіна

Суддя: М.П. Кожан

Суддя: О.А. Проценко