Справа № 2а-11445/11 (2/0970/492/12)
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2015-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" червня 2015 р. м. Київ К/800/51495/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головчук С.В., Мойсюка М.І., Тракало В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа військова частина НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, за касаційною скаргою Міністерства оборони України на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2014 року,-

у с т а н о в и л а :

У липні 2011 року позивач звернувся із зазначеним позовом до відповідача, в якому просив визнати незаконними дії та стягнути грошову компенсацію за неотримане речове майно на час звільнення з військової служби у грудні 2010 року в розмірі 6401,82 грн. з урахуванням інфляції.
В обґрунтування позову позивач посилався на вимоги статті 9-1 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі Закон № 2011-XII) та Положення про порядок речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 року № 1444 (далі Положення).
Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2012 року позовні вимоги задоволено частково.
Оскаржуваною постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2014 року постанову суду першої інстанції скасовано, ухвалено нову постанову, якою позовні вимоги задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність та зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за речове майно за період з 1997 року по 1998 рік в сумі 1038,97 грн. В решті позову відмовлено.
У поданій касаційній скарзі відповідач, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить його рішення скасувати та у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.
Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про задоволення скарги з таких підстав.
Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Задовольняючи частково позов суд апеляційної інстанції виходив з того, що грошова компенсація замість належного до видачі речового майна підлягає виплаті за період 1997-1998 років згідно вимог частини 2 статті 9 Закону № 2011-XII .
Проте, до такого висновку суд дійшов без з`ясування дійсних прав та обов`язків сторін, в порушення норм матеріального і процесуального права.
Так, частиною другою статті 9 Закону № 2011-ХІІ (у редакції, яка діяла до 11 березня 2000 року) було передбачено, що військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки або за бажанням військовослужбовця грошову компенсацію замість них.
Відповідно до статті 2 Закону України від 17 лютого 2000 року № 1459-ІІІ "Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів" дію частини другої статті 9 Закону № 2011-XII зупинено у частині одержання військовослужбовцями за їх бажанням грошової компенсації за неодержане речове майно.
Законом України від 3 листопада 2006 року № 328-V "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і деяких інших осіб" статтю 9 Закону № 2011-ХІІ викладено в новій редакції, а також цей Закон доповнено статтею 9-1 (у редакції, чинній до 1 січня 2008 року), якою було передбачено, зокрема, що продовольче та речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. Військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі, мають право на отримання замість належних їм за нормами забезпечення предметів речового майна грошової компенсації в розмірі вартості зазначених предметів.

При цьому положення частини другої статті 9-1 Закону № 2011-ХІІ регулюють порядок виплати компенсації замість речового майна військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі, і не поширюються на військовослужбовців, звільнених з військової служби.
Ураховуючи наведене, правових підстав для задоволення позову у судів попередніх інстанції не було.
Аналогічна правова позиція викладена в рішеннях Верховного Суду України (справи №№ 21-38а13, 21-191а13, 21-79а15 тощо).
Виходячи із зазначеного, суди правильно встановили обставини справи, але при цьому порушили норми матеріального права, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень, їх слід скасувати з ухваленням нового рішення про відмову в позові.
За приписами статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, якщо обставини справи встановлені повно і правильно, але суди першої та апеляційної інстанцій порушили норми матеріального чи процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.
Крім того, колегія суддів вважає необхідним закрити касаційне провадження в справі на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2012 року, оскільки така скасована судомі апеляційної інстанції, а тому касаційне провадження відкрите помилково.
Керуючись статтями 223, 229, 232 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів Вищого адміністративного суду України,-

п о с т а н о в и л а:

Касаційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити.
Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2014 року скасувати, ухвалити нову постанову, якою у позові ОСОБА_1 відмовити.
Закрити касаційне провадження у справі на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2012 року.
Постанова набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копії сторонам і оскарженню не підлягає.

Судді: С.В. Головчук

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало