Справа № 18417/10
Суддя: Руденко М.А.
Дата ухвалення: 2010-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" листопада 2010 р.справа № 2а-6014/09/0870

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Руденко М.А.

суддів: Уханенка С.А. Сафронової С.В.

при секретарі судового засідання: Красоті А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Запорізький окружний адміністративний суд від 16 лютого 2010 року по справі № 6014/09/0870 за позовом ОСОБА_1 до Ялтинського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в АР Крим, Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області про визнання дій та бездіяльності посадових осіб неправомірними та стягнення заборгованості по грошовому забезпеченню та грошової компенсації, -

В с т а н о в и л а :

В серпні 2009 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив : - визнати дії Головного Управління МВС України в АР Крим щодо несплати їй заборгованості по виплаті грошового утримання, грошової компенсації замість речового майна, грошової компенсації замість речового майна, грошової компенсації замість продовольчого пайку неправомірними; - стягнути з Головного управління МВС України в АР Крим суму невиданої грошової компенсації на її користь у розмірі 52603,68 грн. , стягнути на її користь невидану грошову компенсацію у розмірі 6550,23 грн., стягнути з Головного Управління МВС України в АР Крим суму невиданої заборгованості по грошовому утриманню у розмірі 49 689,40 грн.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 16 лютого 2010 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Ялтинського міського управління Головного Управління МВС України в АР Крим та Головного правління МВС України в Запорізькій області про визнання дій та бездіяльності посадових осіб неправомірними і стягнення 52 603,68 грн. невиданої грошової компенсації за продовольчий пайок, 6 550,23 грн. невиданої грошової компенсації за речове майно та 49 689,40 грн. невиданої заборгованості грошового утримання відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивачка звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати постанову Запорізького окружного адміністративного суду , прийняти нову постанову, якою задовольнити її позовні вимоги та стягнути на її користь з Ялтинського міського управління Головного Управління МВС України в АР Крим заборгованість з грошового забезпечення в сумі 42213,83 грн., в тому числі і премії в сумі 2285,44 грн.; заборгованість з грошової компенсації замість невиданого речового майна в сумі 6550,23 грн.; заборгованість з грошової компенсації замість невиданого продовольчого пайку в сумі 52 603,68 грн.; компенсацію за моральні збитки в сумі 50 000 грн.; з Головного Управління МВС України в Запорізькій області заборгованість з грошового забезпечення в сумі 7475 грн.55 коп., в тому числі премії в сумі 2 588,08 грн. В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказала на те, що суд першої інстанції при винесенні рішення допустив порушення норм матеріального та процесуального права, не прийняв до уваги, що при звільненні відповідачі в повному обсязі не провели розрахунок.

Заперечень на апеляційну скаргу не надійшло.

Сторони про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, про що свідчить наявність в матеріалах справи поштових повідомлень. Позивачка надала на адресу суду письмову заяву, в якій просила слухати справу за її відсутності. Відповідачі в судове засідання не з»явились, поважних причин неявки суду не повідомили.

Колегія суддів, вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, в порядку, передбаченому ст. 41 КАС України.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість оскарженої постанови, доводи апеляційної скарги не підлягають задоволенню.

Як судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи ОСОБА_1 з 1999 року проходила службу в органах внутрішніх справ України та відповідно до Наказу УМВС України в Запорізькій області від 20.05.2008 року № 252 була відряджена до ГУМВС України в АР Крим.

З травня 2008 року позивачка проходила службу на посаді на начальника сектору дізнання Алупкінського відділу міліції Ялтинського міського відділу ГУМВС України в АР Крим.

31.08.2008 року за наказом № 240 о/с від 29.08.08 ГУ МВС України в АР Крим позивачку було звільнено у відставку за п. 65 «а»( за віком). Протягом останніх років, як зазначає позивачка вона не була забезпечена безкоштовним обмундируванням, а при виході на пенсію їй не було сплачено компенсацію за невидане обмундирування; також не було сплачено компенсацію за продовольчий пайок та невидано заборгованості по грошовому утриманню.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо стягнення вартості недотриманого нею продовольчого пайка та речового майна, суд першої інстанції виходив з того, що грошова компенсація за формений одяг Законом України «Про міліцію»не передбачена. Крім того, частиною 2 статті 9 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»від 20.05.1991 року передбачалось, що в період служби військовослужбовці забезпечуються речовим майном і продовольчими пайками, або за їх бажанням, отримували грошову компенсацію замість них. Однак Законом України від 17.02.2000 року»Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів», зупинено дію ч.2 ст. 9 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»в частині одержання продовольчих пайків або за їх бажанням, грошової компенсації замість них та замість речового майна, тому суд дійшов обґрунтованого висновку щодо відмови у задоволенні цієї частини позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до частини другої статті 16 Закону України «Про міліцію»працівники міліції мають право на формений одяг, зразки якого затверджуються Кабінетом Міністрів України та видається безплатно, і відзнаки. Працівникам міліції видається службове посвідчення.

Пунктом 12 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 липня 1991 року № 114, було визначене, що особи рядового і начальницького органів внутрішніх справ одержують грошове і речове забезпечення за нормами, встановленими законодавством. Відповідно до Закону України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів»зупинено виплата компенсації за формений одяг військовослужбовців, а тому вимоги позивачки щодо стягнення компенсації за неотримане речове майно задоволенню не підлягають.

ОСОБА_1 зазначає, що вона отримувала продовольчий пайок за нормою №7 (а.с.3), визначеною відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.03.1996 року № 316. Однак вищевказана постанова Кабінету Міністрів України, якої передбачена грошова компенсація за продовольчі пайки , втратила чинність згідно Постанови КМУ від 29.03.2002 року № 426. На підставі якої було розроблено «Положення про продовольче забезпечення Збройних сил України на мирний час», затверджене наказом Міністерства оборони України від 09.12.2002 року № 402. Постановою Кабінету Міністрів України № 426 від 29.03.2002 року не передбачено грошову компенсацію за продовольче забезпечення.

Щодо позовних вимог про стягнення на її користь матеріальної допомоги на оздоровлення з 2006 року, премії з січня 2008 року до моменту звільнення, підйомної допомоги, колегія суддів вважає за необхідне зазначити на наступне.

Відповідно до наказу Міністерства внутрішніх справ України від 31 грудня 2007 року № 499 визначено, що грошове забезпечення осіб начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних ( підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії)та одноразових додаткових видів грошового забезпечення (матеріальної допомоги та грошової допомоги при звільненні).

Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31 грудня 2007 року № 499 визначено, що грошове забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ виплачуться за місцем служби і виключно в межах асигнувань, затверджених кошторисом доходів і видатків органу, підрозділу, закладу чи установи МВС на грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ.

Отже колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що оплата праці здійснювалась в межах затвердженого кошторису.

Позовні вимоги про стягнення премії з січня 2008 року також задоволенню не підлягають, оскільки не є обовязковими виплатами, та здійснюються в залежності від особистого вкладу в загальний результат служби.

Відносно позовних вимог про стягнення матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових потреб та допомоги на оздоровлення, колегія судів вважає зазначити на наступне оскільки п.2.16.5 Вищевказаної інструкції передбачено, що фактичні витрати на матеріальну допомогу відповідно до вимог бюджетного законодавства проводяться лише в межах затвердженого кошторисом фонду грошового забезпечення , а Законами України «Про Державний бюджет України на 2005 ,2006, 2007 роки»визначено, що фактичні видатки на заробітну плату включаючи матеріальну допомогу, здійснюються лише в межах фонду заробітної плати, затвердженого для бюджетних установ у кошторисах або планах використання бюджетних коштів. Тому у відповідача -2 не було можливості надати позивачці матеріальну допомогу за 2008 рік.

Таким чином колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови в задоволені позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, а постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 16 лютого 2010 року без змін.

Керуючись п.2 ч.1 ст.198, ст.202, ст.205, ст.207 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити - без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 16 лютого 2010 року - без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку передбаченому ст.212 КАС України.

Головуючий: М.А. Руденко

Суддя: С.А. Уханенко

Суддя: С.В. Сафронова