Справа № 813/2284/13
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2015-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

813/2284/13

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді – Качмара В.Я.,

суддів – Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

за участі секретаря – Ратушної М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 27 червня 2013 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Львівський хімічний завод» до Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Львівській області про визнання протиправними дій,

В С Т А Н О В И В :

В березні 2013 року Публічне акціонерне товариство «Львівський хімічний завод» (далі – ПАТ) звернулося до суду з позовом до Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Львівській області (далі - Управління) в якому, з врахуванням уточнень позовних вимог, просило визнати дії відповідача щодо відмови ПАТ у внесенні змін в дозвіл на спеціальне водокористування від 03.03.2012 №Укр.-643-12/Льв (далі - Дозвіл) та щодо відмови у продовженні терміну його дії протиправними.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ПАТ неодноразово зверталось до відповідача із клопотанням про продовження дії Дозволу, однак таким необґрунтовано та з надуманих причин відмовлялось у продовженні дії Дозволу, що в подальшому також стало причиною, що підприємство в період з 03.03.2013 по 15.04.2013 було позбавлене можливості здійснювати спеціальне водокористування.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 27 червня 2013 року в справі №813/2284/13-а заявлений позов задоволено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржило Управління, яке покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити. У поданій апеляційній скарзі вказує, що вказані дії підприємство вчиняло з метою уникнення необхідності одержання дозволу на спеціальне користування надрами, а Управління у спірних відносинах діяло правомірно, оскільки позивачем не було усунуто недоліків клопотання, на які йому було звернуто увагу належним чином.

Позивач у письмовому запереченні вважає постанову суду першої інстанції обґрунтованою, прийняту з врахуванням всіх обставини справи та такою, що відповідає нормам матеріального та процесуального права. Просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач у спірних відносинах діяв не на підставі, поза межами повноважень та не у спосіб, що передбачені чинним законодавством, а відтак протиправно відмовив у внесенні змін та продовженні терміну дії Дозволу.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи та є вірними з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ПАТ є спеціальним користувачем водних ресурсів згідно відповідного Дозволу, термін дії якого закінчився 03.03.2013.

З метою продовження дії Дозволу позивач ще 18.06.2012 подав відповідну заяву до Управління «Дозвільний офіс» Львівської міської ради (далі – Дозвільний офіс) (через яке подаються матеріали щодо отримання дозволу на спеціальне водокористування (а.с.51) в порядку ст.7 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» (далі Закон №2806-IV).

Після вказаної дати, ПАТ дев’ять разів зверталось із вказаною заявою про видачу дозволу про внесення змін до Дозволу та продовження терміну його дії, однак фактично отримувало відмову відповідача у видачі (продовженні) дозвільного документа.

Лише після звернення до суду із цим позовом, 15.04.2013 Управлінням було видано ПАТ дозвіл на спеціальне водокористування №Укр.-643-13/Льв (далі – Дозвіл-2) відповідно до його заяви від 12.04.2013.

Не погодившись із такими діями Управління, оскільки такі призвели до позбавлення права ПАТ на спеціальне водокористування в період з 03.03.2013 по 15.04.2013, таке звернулося до адміністративного суду для захисту свого порушеного права.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.13 Основного Закону земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією.

Відповідно до положень статей 46, 48 Водного кодексу України водокористування може бути загальним або спеціальним. Спеціальне водокористування - це забір води з водних об'єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об'єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів. Спеціальне водокористування здійснюється фізичними та юридичними особами для задоволення питних потреб населення, а також для господарсько-побутових, лікувальних, оздоровчих, сільськогосподарських, промислових, транспортних, енергетичних, рибогосподарських та інших державних і громадських потреб.

Спеціальне водокористування здійснюється на підставі дозволу (п.9 ч.1 ст.44, ст.49 Водного кодексу України).

Згідно частин 3 та 4 ст.50 Водного кодексу України у разі необхідності строк спеціального водокористування може бути продовжено на період, що не перевищує відповідно короткострокового або довгострокового водокористування. Продовження строків спеціального водокористування за клопотанням заінтересованих водокористувачів здійснюється державними органами, що видали дозвіл на спеціальне водокористування.

Відповідно до ст.4 Закону №2806-IV виключно законами, які регулюють відносини, пов'язані з одержанням документів дозвільного характеру, встановлюється, зокрема, строк видачі або надання письмового повідомлення про відмову у видачі документа дозвільного характеру.

Статтею 4-1 Закону №2806-IV передбачено, що строк видачі документів дозвільного характеру становить десять робочих днів, якщо інше не встановлено законом.

В даному випадку жодним іншим законом не передбачено інший строк видачі такого дозвільного документу як дозвіл на спеціальне водокористування, тому до видачі цього дозвільного документу має застосовуватися десятиденний строк.

Згідно ст.4-1 Закону №2806-IV порядок видачі документів дозвільного характеру або відмови в їх видачі, переоформлення, видачі дублікатів, анулювання центральними органами виконавчої влади, їх територіальними (місцевими) органами встановлюється Кабінетом Міністрів України за поданням відповідного дозвільного органу, погодженим з уповноваженим органом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Апеляційний суд, звертає увагу на те, що Порядок не може визначати строк видачі дозвільного документу, і положення цього нормативно-правового акту після набрання чинності Законом №2806-IV мають застосовуватися з врахуванням положень цього Закону.

Відповідно до ч.5 ст. 4-1 Закону №2806-IV письмове повідомлення дозвільного органу про відмову у видачі документа дозвільного характеру надається суб'єкту господарювання особисто або надсилається поштовим відправленням з описом вкладення (письмове повідомлення місцевого дозвільного органу надається державному адміністратору) із зазначенням передбачених законом підстав для такої відмови у строк, встановлений для видачі документа дозвільного характеру.

У разі усунення суб'єктом господарювання причин, що стали підставою для відмови у видачі документа дозвільного характеру, повторний розгляд документів здійснюється дозвільним органом у строк, що не перевищує п'яти робочих днів з дня отримання відповідної заяви суб'єкта господарювання, документів, необхідних для видачі документа дозвільного характеру, і документів, які засвідчують усунення причин, що стали підставою для відмови у видачі документа дозвільного характеру, якщо інше не встановлено законом.

При повторному розгляді документів не допускається відмова у видачі документа дозвільного характеру з причин, раніше не зазначених у письмовому повідомленні заявнику (за винятком неусунення чи усунення не в повному обсязі заявником причин, що стали підставою для попередньої відмови).

З урахуванням викладеного суд першої інстанції правильно вказав, що клопотання ПАТ від 18.06.2012, яке передано Управлінню того ж дня, щодо продовження дії Дозволу, повинно було бути розглянуто останнім протягом десяти робочих днів з дня отримання, тоді як відмова в надані дозволу передано Дозвільному офісу лише 23.07.2012, про яке останній повідомив позивача 24.07.2012.

Слід зазначити, що своєчасне отримання товариством дозволу або відмови у наданні такого є передумовою своєчасного отримання позивачем права на спеціальне водокористування.

Оскільки з моменту звернення ПАТ з клопотанням до отримання відмови фактичний строк розгляду заяви про видачу дозвільного документу, передбачений Законом №2806-IV був порушений, вказане свідчить про недотримання відповідачем вимог законодавства в цій частині.

Більше того, слід погодитись із судом першої інстанції, що строки надання дозволу (відмови) відповідачем порушувались неодноразово, що підтверджується матеріалами справи та, зокрема листом Дозвільного офісу від 18.03.2013 №1105-57 (щодо порушення 5-ти денного строку) та від 26.03.2013 №1105-60 (а.с.70-72).

Відповідно до ч.5 ст.4-1 Закону №2806-IV підставами для відмови у видачі документа дозвільного характеру є:

подання суб'єктом господарювання неповного пакета документів, необхідних для одержання документа дозвільного характеру, згідно із встановленим вичерпним переліком;

виявлення в документах, поданих суб'єктом господарювання, недостовірних відомостей;

негативний висновок за результатами проведених експертиз та обстежень або інших наукових і технічних оцінок, необхідних для видачі документа дозвільного характеру.

Законом можуть встановлюватися інші підстави для відмови у видачі документа дозвільного характеру.

Відмова у видачі документа дозвільного характеру за підставами, не передбаченими законами, не допускається.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що спеціального закону, що встановлював би додаткові підстави для відмови у видачі дозволу на спеціальне водокористування, немає, тому відповідач, розглядаючи заяву позивача, мав керуватися лише ч.5 ст.4-1 Закону №2806-IV.

Відповідно до ст.7 Закону №2806-IV видача документів дозвільного характеру місцевими дозвільними органами здійснюється в дозвільному центрі державним адміністратором або представником місцевого дозвільного органу за принципом організаційної єдності.

Суб'єкт господарювання або уповноважена ним особа подає державному адміністратору, який здійснює прийом суб'єктів господарювання в дозвільному центрі, заяву, форма якої затверджується Кабінетом Міністрів України за поданням уповноваженого органу та за погодженням з дозвільними органами.

До заяви додаються, зокрема документи, необхідні для видачі документа дозвільного характеру, передбачені законодавством, яким регулюються відносини щодо одержання такого документа.

Документами, необхідними для видачі документа дозвільного характеру, можуть визначатися документи, що безпосередньо пов'язані з підтвердженням можливості суб'єкта господарювання провадити певні дії щодо здійснення господарської діяльності або види господарської діяльності.

Аналогічно і в Порядку не передбачено переліку документів, які необхідно подавати разом із заявою про надання дозволу на спеціальне водокористування.

За відсутності ж чітко визначеного переліку документів для отримання дозволу на спеціальне водокористування позивач може бути позбавлений можливості подати заяву з необхідними додатками взагалі, тоді як відповідач як суб'єкт владних повноважень фактично може відмовляти у видачі дозвільного документу в будь-якому випадку, без посилання на нормативно-правовий акт, яким конкретний перелік необхідних документів визначений.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що при розгляді заяви про надання дозволу на спеціальне водокористування, Управління повинно додержуватися принципів, викладених у ч.3 ст.2 КАС України.

Однак, із матеріалів справи слідує, що таке неодноразово надавало ПАТ відмову фактично з підстав неподання усіх документів необхідних для отримання дозволу на спеціальне водокористування, при цьому така відмова не була обґрунтована, оскільки не було зазначено конкретного нормативно-правового акта, яким конкретний перелік необхідних документів для отримання дозволу визначений.

Встановлено, що ПАТ подався повний пакет документів, що підтверджується переліком документів для отримання дозволу на спецводокористування визначеним самим відповідачем (а.с.49-51), а також описом поданих документів (а.с.29, 32, 34, 37, 42, 47, 76, 99, 104).

Більше того, ним на вимогу Управління подавались додаткові документи та надавалися пояснення щодо таких, які належним чином відповідачем не взяті до уваги.

Показовим також є факт видачі все ж таки 15.04.2013 позивачу Дозволу-2 на основі поданих ним аналогічним чином документів.

Що ж до інших умов водокористування зазначених у вказаному Дозволі-2 (а саме в пунктах 10-12, 17), які фактично ґрунтувалися на вимогах зазначених у відмовах Управління щодо надання дозволу на спеціальне водокористування, то такі постановою Львівського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2013 року в справі №813/4658/13-а (яка набрала законної сили) за позовом ПАТ до Управління були скасовані, а дії відповідача, зокрема щодо встановлення терміну дії Дозволу-2 визнані протиправними.

Вказані обставини додатково підтверджують протиправні дії Управління щодо відмови ПАТ у внесенні змін в Дозвіл згідно поданих ним документів та як наслідок продовженні дії Дозволу з 03.03.2013 по 15.04.2013.

Слід зазначити, що ПАТ належним чином неодноразово зверталось до Управління із заявою щодо видачі дозволу про внесення змін в Дозвіл та продовження терміну дії останнього, а через зволікання та порушення строків розгляду таких заяв у відносинах дозвільного характеру з боку відповідача, у період з 03.03.2013 по 15.04.2013 позивач формально був позбавлений права на спецводокористування, що залишено відповідачем без належного реагування.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції, що порушенню прав позивача в частині отримання дозволу на спецводокористування (зокрема у період з 03.03.2013 по 15.04.2013) передував алгоритм дій (рішень) Управління та Дозвільного офісу, який був реалізований без дотримання вимог законів та прийнятих на їх виконання нормативних документів, і як наслідок став причиною порушення прав ПАТ на спеціальне водокористування.

Апеляційний суд акцентує увагу на тому, що відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на суб'єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Підсумовуючи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку. Доводи апелянта висновків суду не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 207, 254 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Львівській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 27 червня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя В.Я. Качмар

Суддя О.М. Гінда

Суддя В.В. Ніколін

Повний текст виготовлений 05 червня 2015 року.