Справа № 825/850/15-а
Суддя: Межевич М.В.
Дата ухвалення: 2015-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/850/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Д'яков В.І. Суддя-доповідач: Межевич М.В.
У Х В А Л А

Іменем України

09 червня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Межевича М.В., суддів Земляної Г.В. та Сорочка Є.О., розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії у Чернігівській області, начальника Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії у Чернігівській області Клименка Андрія Олександровича про визнання протиправними дій про надання інформації, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2015 року у позові відмовлено.

Позивач в апеляційній скарзі просить суд скасувати вказану постанову, оскільки вважає, що висновки суду не відповідають обставинам справи та судом порушено норми матеріального та процесуального права при прийнятті останньої.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу та заперечення на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з матеріалами справи, 02.03.2015 позивач звернувся до Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії у Чернігівській області з запитом на інформацію, в якому просив:

1) надати копії відповідей на звернення побутових споживачів (населення) з приводу порушень енергопостачальником - ПАТ «Чернігівобленерго» законодавства в галузі електроенергетики на протязі 2012, 2013, 2014 років та на протязі 2015 року по теперішній час;

2) надати копії актів за результатами проведення планових або позапланових заходів інспекцією Держенергонагляду України в Чернігівській області за зверненнями побутових споживачів (населення) з виявленими порушеннями ПАТ «Чернігівобленерго» законодавства в галузі електроенергетики на протязі 2012, 2013, 2014 років та на протязі 2015 року по теперішній час;

3) надати копії даних ПАТ «Чернігівобленерго» обов'язкових для виконання приписів інспекції Держенергонагляду України в Чернігівській області за формою наведеною в додатку 6 Інструкції в організації проведення обстежень електричних, тепловикористовуючих установок, теплових мереж та оформлення їх результатів щодо необхідності усунення порушень нормативно-правових актів та нормативних документів у галузі електроенергетики на протязі 2012, 2013, 2014 років та на протязі 2015 року по теперішній час;

4) надати повні тексти постанов (розпоряджень) інспекції Держенергонагляду України в Чернігівській області про накладення на ПАТ «Чернігівобленерго» штрафів за порушення законодавства в галузі електроенергетики на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 1312 від 21 липня 1999 року «Про затвердження Положення про порядок накладення штрафів за порушення законодавства в галузі електроенергетики та сфері теплопостачання» на протязі 2012, 2013, 2014 років та на протязі 2015 року по теперішній час;

5) надати копії рішень про накладення адміністративних стягнень на винних осіб ПАТ «Чернігівобленерго» в сфері порушення законодавства в галузі електроенергетики на протязі 2012, 2013, 2014 років та на протязі 2015 року по теперішній час;

6) надати копії переданих інспекцією Держенергонагляду України в Чернігівській області органам досудового слідства матеріалів перевірок на дії осіб ПАТ «Чернігівобленерго», що містять ознаки кримінального правопорушення у вигляді зловживання службовим становищем, перевищення владних повноважень, службової недбалості в сфері порушення законодавства в галузі електроенергетики на протязі 2012, 2013, 2014 років та на протязі 2015 року по теперішній час (а.с. 16-17).

Листом від 05.03.2015 № 12-131 Державна інспекція з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії у Чернігівській області повідомила позивача, що за вказаний період було надано 114 відповідей на звернення побутових споживачів щодо роботи ПАТ «Чернігівобленерго», складено по результатам перевірок енергогосподарства ПАТ «Чернігівобленерго» за зверненнями побутових споживачів (населення) 22 акти, видано ПАТ «Чернігівобленерго» 5 приписів про усунення порушень нормативно - правових актів в електроенергетиці; винесено 6 постанов про застосування до ПАТ «Чернігівобленерго» адміністративно-господарських санкцій згідно постанови КМУ №1312 від 21.07.1999; до посадових осіб ПАТ «Чернігівобленерго» адміністративних стягнень не застосовувалось, матеріалів (надання інформації) на дії ПАТ «Чернігівобленерго» та їх посадових осіб, що містять ознаки кримінального правопорушення у інспекції не було та відповідно до правоохоронних органів не передавалось.

Також відповідач, посилаючись на Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», Господарський кодекс України та Закон України «Про захист персональних даних» повідомив позивача, що інша інформація, що отримана Інспекцією відповідно до службових повноважень при здійсненні заходу державного енергетичного нагляду стосовно діяльності ПАТ «Чернігівобленерго» є інформацією з обмеженим доступом і оприлюдненню не підлягає, тому рекомендував звернутися за отриманням відомостей безпосередньо до суб'єкта господарювання - ПАТ «Чернігівобленерго» чи до правоохоронних органів (а.с.18).

Позивач, вважаючи дії відповідача протиправними щодо ненадання належної відповіді, подав позов до суду.

Суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступні обставини.

Відповідно до статті 1 Закону України від 13.01.2011 № 2939-VI «Про доступ до публічної інформації» (далі - Закон №2939-VI) публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з пунктами 1, 3 частини 1 статті 3 Закону № 2939-VI право на доступ до публічної інформації гарантується: обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації.

Відповідно до частини 1 ст. 6 Закону № 2939-VI інформацією з обмеженим доступом є: конфіденційна інформація; таємна інформація; службова інформація.

Обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: 1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; 2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; 3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» встановлено, що під час здійснення державного нагляду (контролю) посадові особи органу державного нагляду (контролю) зобов'язані зберігати комерційну таємницю суб'єкта господарювання. Водночас стаття 8 зазначеного Закону передбачає, що органи державного нагляду та їх посадові особи зобов'язані не втручатися в господарську діяльність та забезпечувати нерозголошення комерційної таємниці суб'єкта господарювання, що стає доступною посадовим особам у ході здійснення державного нагляду (контролю).

Відповідно до статті 36 Господарського кодексу України відомості, пов'язані з виробництвом, технологією, управлінням, фінансовою та іншою діяльністю суб'єкта господарювання, що не є державною таємницею, розголошення яких може завдати шкоди інтересам суб'єкта господарювання, можуть бути визнані його комерційною таємницею.

Склад і обсяг відомостей, що становлять комерційну таємницю, спосіб їх захисту визначаються суб'єктом господарювання відповідно до закону.

Як зазначено у частині першій статті 7 Закону № 2939-VI конфіденційна інформація - інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб'єктів владних повноважень, та яка може поширюватися у визначеному ними порядку за їхнім бажанням відповідно до передбачених ними умов. Не може бути віднесена до конфіденційної інформація, зазначена в частині першій і другій статті 13 цього Закону.

Відповідно до частин першої, другої статті 32 Основного Закону України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України; не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Конституційний Суд України, даючи офіційне тлумачення частин першої, другої статті 32 Конституції України в Рішенні від 20 січня 2012 року № 2-рп/2012, зазначив, що інформація про особисте та сімейне життя особи (персональні дані про неї) - це будь-які відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована, а саме: національність, освіта, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров'я, матеріальний стан, адреса, дата і місце народження, місце проживання та перебування тощо, дані про особисті майнові та немайнові відносини цієї особи з іншими особами, зокрема членами сім'ї, а також відомості про події та явища, що відбувалися або відбуваються у побутовому, інтимному, товариському, професійному, діловому та інших сферах життя особи, за винятком даних стосовно виконання повноважень особою, яка займає посаду, пов'язану зі здійсненням функцій держави або органів місцевого самоврядування. Така інформація про фізичну особу та членів її сім'ї є конфіденційною і може бути поширена тільки за їх згодою, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

У частині другій ст. 5 Закону України «Про захист персональних даних» встановлено, що персональні дані, крім знеособлених персональних даних, за режимом доступу є інформацією з обмеженим доступом.

Згідно з частиною першою та другою ст. 14 Закону України «Про захист персональних даних», поширення персональних даних передбачає дії щодо передачі відомостей про фізичну особу з баз персональних даних за згодою суб'єкта персональних даних. Поширення персональних даних без згоди суб'єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Згідно з частинами першою та другою ст. 21 Закону України «Про інформацію» інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація.

Конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб'єктів владних повноважень. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом.

Згідно зі ст. 11 Закону України «Про інформацію» інформація про фізичну особу (персональні дані) - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.

Не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини.

Такі обмеження зазначені також і у ст. 7 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Таким чином, керуючись наведеними нормами, та з огляду на те, що позивач у своєму запиті на інформацію просив відповідача надати йому копії відповідей на звернення побутових споживачів (населення) з приводу порушень енергопостачальником - ПАТ «Чернігівобленерго» законодавства в галузі електроенергетики на протязі 2012, 2013, 2014 років та на протязі 2015 року по теперішній час, а також копій документів, що були винесені за результатами розгляду вказаних звернень, які містять персональні данні осіб, що зверталися до Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії у Чернігівській області, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач правомірно відмовив позивачу у наданні такої інформації.

Як зазначено судом у своєму рішенні, позивачем до суду не було надано жодних доказів, що запитувана ним інформація, що стосується звернення споживачів (населення) до Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії у Чернігівській області необхідна для економічного добробуту громадян чи інтересів національної безпеки.

Крім того, ч. 2, 3 ст. 10 Закону № 2939-VI зазначає, що обсяг інформації про особу, що збирається, зберігається і використовується розпорядниками інформації, має бути максимально обмеженим і використовуватися лише з метою та у спосіб, визначений законом.

Розпорядники інформації, які володіють інформацією про особу, зокрема зобов'язані: надавати її безперешкодно і безкоштовно на вимогу осіб, яких вона стосується, крім випадків, передбачених законом; використовувати її лише з метою та у спосіб, визначений законом; вживати заходів щодо унеможливлення несанкціонованого доступу до неї інших осіб.

Оскільки, згідно з матеріалами справи, відповідач надав позивачу загальновідому інформацію, то останній виконав свій обов'язок, передбачений нормами Закону № 2939-VI.

Водночас як правильно зазначив суд першої інстанції, оскільки відповідно до запиту на інформацію від 02.03.2015, позивач запитує інформацію, яка не має до нього жодного відношення та не стосується його особисто, то така інформація не може бути надана на вимогу останнього відповідачем.

Цей висновок закріплений нормами Кодексу адміністративного судочинства України , в якому передбачено, що особа може звернутися до адміністративного суду з позовом про визнання протиправними дій, рішень суб'єкта владних повноважень лише в тому випадку, якщо такі дії, рішення безпосередньо впливають на її права, свободи та інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Тобто, з огляду на те, що станом на день розгляду даної справи в суді факту порушення права, свободи чи інтересу позивача, яке б підлягало судовому захисту, немає.

Водночас, проаналізувавши апеляційну скаргу, жодних обґрунтованих аргументів, що могли б бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції, апелянт не навів.

Таким чином, оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідно до норм матеріального права, при дотриманні норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в справі, підтвердженими доказами, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ч. 1 ст. 41, ст.ст. 160, п. 2 ч. 1 ст. 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2015 року - без змін.

Ухвала апеляційної інстанції за наслідками її перегляду, набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя М.В. Межевич

Суддя Г.В. Земляна

Суддя Є.О. Сорочко

.

Головуючий суддя Межевич М.В.

Судді: Земляна Г.В.

Сорочко Є.О.