Справа № 577/1758/15-а
Суддя: Дюкарєва С.В.
Дата ухвалення: 2015-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2015 р.Справа № 577/1758/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Дюкарєвої С.В.

Суддів: Жигилія С.П., Перцової Т.С.

за участю секретаря судового засідання Мороз Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в м. Конотопі та Конотопському районі Сумської області на постанову Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 27.04.2015р. по справі № 577/1758/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в м. Конотопі та Конотопському районі Сумської області третя особа Конотопська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - ОСОБА_1, звернулась до Конотопського міськрайонного суду Сумської області з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Конотопі та Конотопському районі Сумської області, в якому просила суд: визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у зарахуванні їй періоду роботи з 26.04.1991 р. по 09.09.1996 р. на посаді старшої вожатої Конотопської середньої спецшколи-інтернату №2 для слабозорих дітей (у подальшому перейменовано на Конотопську спеціальну загальноосвітню школу-інтернат) до спеціального стажу роботи, що дає право на пільгову пенсію за вислугу років; зобов'язати зарахувати зазначений період роботи до спеціального стажу роботи, що дає право на пільгову пенсію за вислугу років, провести розрахунок невиплачених коштів пенсії з 26.12.2014 року та виплатити їх.

Постановою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 27.04.2015 року адміністративний позов ОСОБА_1 - задоволено.

Визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України в м. Конотопі та Конотопському районі щодо відмови у зарахуванні ОСОБА_1 періоду роботи з 26.04.1991 року по 09.09.1996 року на посаді старшої вожатої Конотопської середньої спецшколи-інтернату № 2 для слабозорих дітей (у подальшому перейменовано на Конотопську спеціальну загальноосвітню школу-інтернат) до спеціального стажу роботи, що дає право на пільгову пенсію за вислугу років.

Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в м. Конотопі та Конотопському районі зарахувати ОСОБА_1 період роботи з 26.04.1991 року по 09.09.1996 року на посаді старшої вожатої Конотопської середньої спецшколи-інтернату № 2 для слабозорих дітей (у подальшому перейменовано на Конотопську спеціальну загальноосвітню школу-інтернат) до спеціального стажу роботи, що дає право на пільгову пенсію за вислугу років, провести розрахунок невиплачених коштів пенсії з 26.12.2014 року та виплатити їх.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції, при прийнятті оскаржуваної постанови, норм матеріального та процесуального права, відповідач просить постанову Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 27.04.2015 року скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції приписів ч. 2 ст. 99, ст.ст. 100, 107, 159 Кодексу адміністративного судочинства України, п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що призвело до неправильного вирішення справи, а також на доводи та обставини викладені в апеляційній скарзі.

Сторони в судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явились, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення справи, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не визнана судом обов'язковою, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Під час розгляду справи встановлено, що позивач - ОСОБА_1, працювала на посаді старшої піонервожатої Конотопської середньої спецшколи-інтернату № 2 з 31.01.1990 р. по 26.04.1991 р., 26.04.1991 року посада старшої піонервожатої перейменована на посаду старшої вожатої. 10.09.1996 р. переведена на посаду вихователя школи тимчасово на період відпустки по вагітності та пологах, а з 07.09.1999 року призначена на посаду вихователя школи постійно (а.с. 8-9).

26.12.2014 р. позивач звернулася до управління Пенсійного фонду України в м. Конотопі та Конотопському районі із заявою про призначення пенсії за вислугою років (а.с. 30).

Листом від 06.01.2015 року управлінням Пенсійного фонду України в м. Конотопі та Конотопському районі позивачу відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років з тих підстав, що посада старшої піонервожатої не передбачена Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України № 1436 від 26.09.2002 (а.с. 5)

Не погодившись з діями відповідача щодо відмови у призначенні пенсії, позивач звернулась з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що стаж роботи позивача за період з 26.04.1991 року по 09.09.1996 року на посаді старшої піонервожатої підлягає зарахуванню до спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років/, а тому дії відповідача щодо відмови у зарахуванні цього стажу - є протиправними.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Згідно з п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ, право на пенсію за вислугою років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку. При цьому згідно з ч.2 ст.7 цього закону, пенсії за вислугою років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на пенсію.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України № 1436 від 26.09.2002, затверджений Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

Згідно з даним Переліком, користуються правом на призначення пенсії за вислугу років особи, які працювали в загальноосвітніх навчальних закладах на посадах учителів, логопедів, вчителів-логопедів, вчителів-дефектологів, викладачів, навчальних сурдопедагогів, тифлопедагогів, вихователів, завідуючих та інструкторів слухових кабінетів, директорів, завідуючих їх заступників з навчально-виховної (навчальної, виховної), навчально-виробничої частини або роботи з виробничого навчання, завідуючі навчальною і навчально-виховною частиною, соціальні педагоги (організатори позакласної та позашкільної виховної роботи з дітьми), практичні психологи, педагоги організатори, майстри виробничого навчання, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.

Так, Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993р. № 909 не передбачає посади старшої піонервожатої. Проте, згідно з приміткою 3 до зазначеного Переліку робота на посаді старшої піонервожатої до 01.01.1992р. зараховується до стажу для призначення пенсії.

Це пов'язане з тим, що постановою колегії Мінпраці УРСР від 29.03.1991р. № 25 "Про умови оплати праці та розміри ставок заробітної плати й посадових окладів працівників народної освіти в Українській РСР" замість посади старшого піонервожатого з 01.04.1991р. введена посада педагога-організатора. З того часу в жодному нормативному акті нема посади старшої піонервожатої і відповідно не визначені для неї посадові оклади.

При цьому, у листі Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України від 06.10.2011р. за № 10/2-724 стверджується про ідентичність посадових обов`язків працівників, які займають посади педагогів-організаторів або старших вожатих, та відповідно про можливість зарахування періоду роботи на посаді старшого вожатого до спеціального стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років.

До спеціального стажу зараховується час роботи на посадах у відповідних закладах і установах, віднесених до Переліку за умови, що ця робота є основною.

При цьому робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах до 1 січня 1992 року, яка давала право па пенсію за вислугу років відповідно до раніше діючого законодавства, в тому числі па посаді старшої піонервожатої. зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугу років.

Законодавством часів СРСР у загальноосвітніх школах була передбачена посада старшого піонервожатого. Рішенням колегії Міністерства праці УРСР від 29 березня 1991 р. № 25 "Про умови оплати праці та розміри ставок заробітної плати й посадових окладів працівників народної освіти в Українській РСР" були затверджені нові умови оплати праці працівників освіти. Зазначеною постановою в загальноосвітніх навчальних закладах замість посади старшого піонервожатого з 1 квітня 1991 р. вводилась посада педагога-організатора. Тому всі старші піонервожаті з 1 квітня 1991 р. мали бути переведені на посади педагогів-організаторів.

Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993р. № 909 не передбачає посади старшої піонервожатої. Проте, згідно з приміткою 3 до зазначеного Переліку робота на посаді старшої піонервожатої до 01.01.1992р. зараховується до стажу для призначення пенсії. Це пов'язане з тим, що постановою колегії Мінпраці УРСР від 29.03.1991р. № 25 "Про умови оплати праці та розміри ставок заробітної плати й посадових окладів працівників народної освіти в Українській РСР" замість посади старшого піонервожатого з 01.04.1991р. введена посада педагога-організатора. З того часу в жодному нормативному акті нема посади старшої піонервожатої і відповідно не визначені для неї посадові оклади. Тому в даному спорі наявна вина не органів Пенсійного фонду, а роботодавця.

Листом Міністерства освіти і науки України № 1/9-234 від 19 червня 2001 р. були доведені Методичні рекомендації з питань формування штатів загальноосвітніх навчально-виховних закладів. Пункт 6 Методичних рекомендацій передбачав наступне: «Посада педагога-організатора (або старшого вожатого) вводиться в школах залежно від кількості 1-9 класів, виходячи з таких нормативів: за наявності: 8-37 класів -1 посада; за наявності: 38 і більше класів-2 посади». Таким чином, до цього часу в загальноосвітніх навчальних закладах мають бути лише посади педагогів-організаторів.

Згідно зі ст.62 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-Х11 "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 12.08.1993 року, № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно з пунктом 2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58 (на далі -Інструкція № 58), записи про найменування роботи, професії або посади, на яку прийнято працівника, виконуються для робітників та службовців відповідно до найменування професій і посад, зазначених у Класифікаторі професій.

З огляду на те, що відповідальність за належне і своєчасне оформлення штатних розкладів та вірне внесення в трудові книжки працівників освіти найменування посад покладається на керівників підприємств та установ, несвоєчасне приведення записів у трудовій книжці працівника у відповідність з діючим положенням не може позбавити особу гарантованого Конституцією права на належне пенсійне забезпечення.

Отже, робота позивача у період з 26.04.1991 року по 09.09.1996 року на посаді, що дає право на призначення пенсії за вислугою років, відповідно до Переліку № 909, підтверджується записами у трудовій книжці, а тому відмова відповідача в зарахуванні зазначеного періоду роботи позивача є неправомірною.

Посилання відповідача на порушення судом першої інстанції приписів ст.ст. 99, 100 КАС України колегія суддів не приймає, враховуючи наступне.

Відповідно до приписів статті 45 Закону України №1058-ІУ від 09.07.2003р. "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.

Згідно п. 5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший.

Як обґрунтовано встановлено судом першої інстанції, 26.12.2014 р. ОСОБА_1 повторно звернулася до управління Пенсійного фонду України в м. Конотопі та Конотопському районі із заявою про призначення пенсії за вислугою років, у якій були викладені нові обставини справи та судова практика (а.с. 30), на що 06.01.2015 р. отримала відмову, що є предметом оскарження у даній справі (а.с. 5).

Також судом першої інстанції обґрунтовано не прийнято до уваги доводи відповідача про те, що посада педагога-організатора потребує наявності вищої або середньої спеціальної освіти, якої у спірний період позивач не мала, тому не могла працювати на вказаній посаді, оскільки предметом розгляду у даній справі є дії управління щодо відмови у зарахуванні ОСОБА_1 періоду роботи з 26.04.1991 р. по 09.09.1996 р. на посаді старшої вожатої Конотопської середньої спецшколи-інтернату №2 для слабозорих дітей (у подальшому перейменовано на Конотопську спеціальну загальноосвітню школу-інтернат) до спеціального стажу роботи, що дає право на пільгову пенсію за вислугу років, а не законність її прийняття та виконання роботи на зазначеній ідентичній посаді.

У відповідності до ст. 159 КАС України судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що постанова Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 27.04.2015 року відповідає вимогам ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача колегією суддів не встановлено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову чи ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Конотопі та Конотопському районі Сумської області - залишити без задоволення.

Постанову Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 27.04.2015р. по справі № 577/1758/15-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Дюкарєва С.В.
Судді(підпис) (підпис) Жигилій С.П. Перцова Т.С.
Повний текст ухвали виготовлений 08.06.2015 р.