Справа № 12033/09
Суддя: Проценко О.А.
Дата ухвалення: 2010-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2010 р. справа № 2а-45/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Проценко О.А.

суддів: Туркіної Л.П. Кожана М.П.

при секретарі судового засідання: Дегтярьові Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Ленінської райадміністрації Запорізької міської ради

на постанову Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 10 березня 2009 року у справі №2-а-45/09

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального захисту населення Ленінської райадміністрації Запорізької міської ради

про стягнення недоплаченої суми грошової допомоги по догляду за дитиною,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2008 року ОСОБА_1 звернулась до Ленінського районного суду міста Запоріжжя з позовом про оскарження дій відповідача та стягнення недоплаченої суми допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період починаючи з листопада 2008 року. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач отримує нараховану управлінням допомогу значно меншу, ніж встановлено Законом України «Про державну допомогу сімям з дітьми», і наполягає на отриманні допомоги у розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, встановленого законом.

Постановою Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 10 березня 2009 року позовні вимоги задоволено частково: визнано неправомірними дії відповідача по нарахуванню та виплаті позивачці грошової допомоги, яка виплачується при догляді за дитиною до досягнення нею трирічного віку за 2007 рік та зобовязано відповідача здійснити перерахунок та виплату на користь позивачки грошову допомогу, яка виплачується при догляді за дитиною до досягнення нею трирічного віку у відповідності до ст..15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми»за період з серпня по жовтень 2008 року на рівні прожиткового мінімуму з урахуванням фактично отриманих позивачем сум допомоги. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволені позову повністю. Апелянт вважає, що суд невірно застосував норми матеріального та процесуального права. Зокрема, відповідач намагається спростувати висновок суду щодо протиправності дій або бездіяльності. Апелянт стверджує, що управління не приймає участі в законодавчій діяльності, не визначає своїми рішеннями розмір допомоги і компенсація Управління дуже звужена. Апелянт вважає, що дії, які прямо порушують права позивачки, належать іншим органам законодавчої і виконавчої влади.

Перевіривши судове рішення з урахуванням апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення.

Щодо фактичних обставин справи сторони не сперечаються. Позивачка з народженням дитини набула право на отримання державної допомоги по її догляду до досягнення нею трирічного віку, передбаченої ст.13 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми». Відповідно до ч1 ст.15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми»від 21.11.1992 року № 2811-ХІІ (в редакції, що діяла до набрання законної сили Законом України «Про державний бюджет України на 2007 рік»), допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого прожиткового мінімуму для дітей віком до 6-ти років.

Згідно ст.62 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік»від 19.12.2006 року № 489-V, прожитковий мінімум для дітей віком до 6-ти років встановлений з 01.01.2007 року -434 грн., з 01.04.2007 року -463 грн., з 01.10.2007 року -470 грн. Однак така допомога у 2007 році позивачці не виплачувалась у передбаченому розмірі, оскільки дію ч1ст.15 Про державну допомогу сімям з дітьми»було зупинено на підставі п.14 ст.71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік»від 19.12.2006 року.

Разом з тим, рішенням Конституційного Суду України за №1-29/2007р. положення ст.56 ЗУ „Про Держаний бюджет України на 2007р." визнано таким, що не відповідає Конституції України, тобто є неконституційним, тому, воно втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення, тобто - з 09.07.2007р.

Не зважаючи на прийняття рішення Конституційним Судом України, Міністерство та Голові Управління праці та соціального захисту населення у своєму листі від 06.09.2007р. пояснило, що державними органами України не прийняті урядові рішення та відповідні розпорядчі документи щодо впровадження в дію цього рішення, і не визначений порядок та механізм перерахунків сум допомоги.

З урахуванням норм ст.ст.1,13 Закону України «Про конституційний Суд України»колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що єдиним органом конституційної юрисдикції в Україні є Конституційний Суд, який приймає рішення та дає висновки справах щодо конституційності законів та інших правових актів Верховної Ради України, акті Президента України, актів Кабміну України та інші. А відповідно до ст. 152 Конституції' України, закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність. Рішення Конституційного суду України має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними, при розрахунок розміру допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку слід керуватися ст. 15 З «Про державну допомогу сім'ям з дітьми».

Відповідно до ст.62 ЗУ «Про державний бюджет України на 2007р.» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років встановлений: з квітня 2007р. 463грн., а з 1.10.2007р. - 470грн. Крім того, Законом України «Про державний бюджет України на 2008р.»від 28.12.2007р. було зупинено дію ч.15 Закону №2811-ХІ в частині уточнення грошової допомоги по догляду за дитиною на 2008р.

Таким чином, висновки суду першої інстанції щодо розглянутих періодів відповідають нормам вищезазначеного законодавства та підтверджуються матеріалами справи.

Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Згідно з п.1 ч.1 ст.201 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є: правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального права чи процесуального права.

Враховуючи вищезазначене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для скасування судового рішення.

Разом з тим, судове рішення слід змінити, доповнивши частину другу резолютивної частини рішення після слів: «до досягнення нею трирічного віку»словами: «у розмірі, меншому ніж передбачено ст.15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми».

Керуючись п.2 ч.1 ст.198, ст.200, п.1 чт.1 ст.201 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Ленінської райадміністрації Запорізької міської ради на постанову Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 10 березня 2009 року у справі №2-а-45/09 залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 10 березня 2009 року у справі №2-а-45/09 змінити, доповнивши частину другу резолютивної частини рішення після слів: «до досягнення нею трирічного віку»словами: «у розмірі, меншому ніж передбачено ст.15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми». .

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя О.А.Проценко

Судді: М.П.Кожан

ОСОБА_2