Справа № 826/20813/14
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2015-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

04 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Аліменка В.О.,

суддів Безименної Н.В., Кучми А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 лютого 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків в якому просив:

визнати бездіяльність Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків, як розпорядника публічної інформації, в наданні неповної інформації на інформаційний запит протиправною;

зобов'язати Інспекцію з питань підготовки та дипломування моряків надати ОСОБА_2 протягом п'яти робочих днів, наступну інформацію: колективний договір Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків;

зобов'язати Інспекцію з питань підготовки та дипломування моряків подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення;

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 лютого 2015 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та постановити по справі нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Свої вимоги апелянт аргументує тим, що судом першої інстанції не в повному обсязі досліджено обставини та надано не вірну правову оцінку.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними у справі доказами, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, 14 листопада 2014 року ОСОБА_2 звернувся з інформаційним запитом на отримання публічної інформації до Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків, в якому просив надати колективний договір Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків. Вказаний запит було одержано відповідачем 25.11.2014 року та зареєстровано за № 516.

01.12.2014 року відповідачем було надано відповідь №1/13-326.1/02-516, якою повідомлялось, що колективний договір на 2013-2014 роки містить відомості про фінанси Інспекції, а саме: систему оплату праці.

Відповідно до Положення про комерційну таємницю та конфіденційну інформацію, затвердженого наказом Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків від 15 грудня 2011 року № 203, система оплати праці є конфіденційною інформацією.

Позивач, вважаючи бездіяльність Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків, як розпорядника публічної інформації, в наданні неповної інформації на інформаційний запит протиправною, звернувся з даним позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва за захистом своїх прав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що інформація, яку просив надати позивач на його запит від 14.11.2014 р., належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону, а отже розпорядник інформації правомірно відмовив в задоволенні запиту.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції враховуючи наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 40 Конституції України встановлено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі ст. 3 зазначеного вище Закону право на доступ до публічної інформації гарантується: обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє; максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації; доступом до засідань колегіальних суб'єктів владних повноважень, крім випадків, передбачених законодавством; здійсненням парламентського, громадського та державного контролю за дотриманням прав на доступ до публічної інформації; юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про доступ до публічної інформації», доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Згідно до ч. 7 ст. 6 вказаного Закону, обмеженню доступу підлягає інформація, а не документ. Якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої необмежений.

У пункті 1 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про доступ до публічної інформації» зазначається, що розпорядники інформації, які володіють інформацією про особу, зобов'язані надавати її безперешкодно і безкоштовно на вимогу осіб, яких вона стосується, крім випадків, передбачених законом.

Відмова особі в доступі до інформації про неї, приховування, незаконне збирання, використання, зберігання чи поширення інформації можуть бути оскаржені (ч. 5 ст. 10 Закону України «Про доступ до публічної інформації»).

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядники інформації зобов'язані, зокрема, надавати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації.

Згідно до ч. 1 ст. 16 вищезазначеного Закону розпорядник інформації відповідає за визначення завдань та забезпечення діяльності структурного підрозділу або відповідальної особи з питань запитів на інформацію розпорядників інформації, відповідальних за опрацювання, систематизацію, аналіз та контроль щодо задоволення запиту на інформацію та надання консультацій під час оформлення запиту.

Статтею 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Доступ до публічної інформації відповідно до цього Закону здійснюється на принципах вільного отримання та поширення інформації, крім обмежень, встановлених законом.

Статтею 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено, що інформацією з обмеженим доступом є: конфіденційна, таємна та службова інформація.

В даному випадку, такі обмеження є наявними.

Так, відповідно до Положення про комерційну таємницю та конфіденційну інформацію, затвердженого наказом Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків від 15 грудня 2011 року № 203, система оплати праці є конфіденційною інформацією.

Відповідно до статті 7 вказаного Закону зазначено, що конфіденційна інформація - інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб'єктів владних повноважень, та яка може поширюватися у визначеному ними порядку за їхнім бажанням відповідно до передбачених ними умов. Розпорядники інформації, які володіють конфіденційною інформацією, можуть поширювати її лише за згодою осіб, які обмежили доступ до інформації, а за відсутності такої згоди - лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Відповідно до Положення про Інспекцію з питань підготовки та дипломування моряків, затвердженого наказом Міністерства транспорту України від 17 жовтня 2001 року № 693, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02 листопада 2001 року за № 928/6119, є державною організацією, заснованою на державній власності, і належить до сфери управління Міністерства інфраструктури України .

Відповідно до пункту 8 Положення про Інспекцію джерелом формування фінансових ресурсів Інспекції є: плата за підтвердження кваліфікації моряків; кошти від надання платних послуг, виконання науково-дослідних та науково-методичних робіт, видавничої діяльності; благодійні внески організацій, підприємств і громадян; інші джерела, не заборонені чинним законодавством.

Враховуючи зазначене, інспекція не є одержувачем бюджетних коштів та не уповноважена розпорядником бюджетних коштів на здійснення заходів, передбачених бюджетною програмою, в межах такого фінансування.

Також, колегія суддів звертає увагу, що згідно ст. 7 Закону України «Про колективні договори» колективний договір містить нормування і оплати праці, встановлення форми, системи, розмірів заробітної плати та інших видів трудових виплат (доплат, надбавок, премій та ін.).

Згідно з пунктом 3.9 Порядку захисту комерційної таємниці та конфіденційної інформації в Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків, затвердженого наказом Інспекції від 15 грудня 2011 року № 203, видача документів, відомостей, передача інформації, які містять комерційну інформацію і які є конфіденційними, третім особам (юридичним або фізичним) здійснюється виключно з дозволу начальника Інспекції і тільки за письмовим запитом зацікавленої особи з обґрунтуванням необхідності одержання такої інформації.

Згідно зі ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації», розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов'язані з копіюванням або друком; не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п'ятою статті 19 цього Закону.

Проаналізувавши наведене вище в сукупності, судова колегія приходить до аналогічного з судом першої інстанції висновку, що інформація, яку просив надати позивач на його запит від 14.11.2014 р., належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону, а тому позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 лютого 2015 року ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеній постанові, у зв'язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 лютого 2015 року - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 лютого 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення Ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.О. Аліменко

Судді Н.В. Безименна

А.Ю. Кучма

.

Головуючий суддя Аліменко В.О.

Судді: Безименна Н.В.

Кучма А.Ю.