Справа № 9101/1872/2011
Суддя: Руденко М.А.
Дата ухвалення: 2011-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" квітня 2011 р. справа № 2а-533/1115/2010

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Руденко М.А.

суддів: Юхименка О.В. Мірошниченка М.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Новомиргородському районі Кіровоградської області на постанову Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 29 листопада 2010 року у справі №2а-533/1115/2010 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Новомиргородському районі Кіровоградської області про зобовязання здійснити перерахунок щомісячної державної соціальної допомоги «Дітям війни», -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2010 року позивачка звернулася до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Новомиргородському районі Кіровоградської області, в якому просила: зобовязати відповідача здійснити нарахування та виплату надбавки до пенсії як дитині війни за період з 01.05.2010 року по 01.11.2010 відповідно до вимог ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, з урахуванням фактично отриманих сум за вказаний вище період часу.

В обґрунтування своїх вимог позивачка посилалася на те, що має статус дитини війни, тому користується всіма правами та пільгами, передбаченими Законом України Про соціальний захист дітей війни для цієї категорії осіб, і на підставі ст.6 зазначеного Закону має право на щомісячну доплату до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. При вирішенні питання про нарахування вказаної доплати до пенсії позивачу відповідач керувався положеннями нормативних актів що на підставі Рішень Конституційного Суду України були визнані неконституційними, а тому застосуванню не підлягали.

Постановою Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 29 листопада 2010 року ухваленою в порядку скороченого провадження, адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Новомиргородському районі Кіровоградської області, щодо не вчинення дій стосовно перерахунку та виплати ОСОБА_1 підвищення до пенсії, передбаченого ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», за період з 01 травня 2010 року по 01 листопада 2010 року в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Новомиргородському районі Кіровоградської області здійснити перерахунок підвищення до пенсії ОСОБА_1 за період 3 01 травня 2010 року по 01 листопада 2010 року згідно зі ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»та частиною 1 статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період та забезпечити її виплату.

Не погодившись з постановою суду Управління Пенсійного фонду України в Новомиргородському районі Кіровоградської області звернулося з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволені позовних вимог ОСОБА_2 щодо визнання незаконною бездіяльності Управління Пенсійного фонду України в Новомиргородському районі Кіровоградської області щодо не вчинення дій стосовно перерахунку та виплати підвищення до пенсії, передбаченої ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»відмовити .

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач народився 1939 року та відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»має статус дитини війни, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією пенсійного посвідчення та відповідною відміткою в ньому (а.с.5).

Згідно статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»дітям війни, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Предметом спору у даній адміністративній справі є право позивача на отримання передбаченого ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»підвищення до пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком та захист цього права від порушень з боку органів пенсійного фонду, які полягають у бездіяльності субєкта владних повноважень, уповноваженого державою на надання визначених Законом України «Про соціальний захист дітей війни»пільг.

Відповідач повинен був провести відповідний перерахунок підвищення до пенсії позивачці згідно вимог ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»за 2010 рік, та сплатити на її користь заборгованість з цих виплат, оскільки на час розгляду справи Законом України «Про Державний бюджет України на 2010 рік»дію ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»також не призупинено, а відтак відповідач був зобовязаний виплачувати позивачці підвищення до пенсії у розмірах, які визначено ст.6 вищеназваного Закону.

Виплати надбавки до мінімальної пенсії за віком за своїм характером є бюджетними виплатами, з огляду на що, зобовязання по їх виплатам повинно обмежуватися певним бюджетним періодом.

Частиною 3 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено застосування мінімального розміру пенсії за віком виключно для визначення розміру пенсій призначених згідно з цим Законом (ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»).

Однак, наявність такої норми за відсутності іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання соціальної допомоги, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Відповідно до ст.64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Таким чином, розмір підвищення до пенсії особам, які мають статус «дитини війни», передбачений ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», повинен обчислюватись виходячи з розміру прожиткового мінімуму встановленого для осіб, що втратили працездатність, який встановлено чинним законодавством на кожний бюджетний рік.

Статтею 22 Конституції України визначено, що конституційні права і свободи гарантуються. Таким чином, держава взяла на себе зобов'язання забезпечити реалізацію громадянами своїх конституційних прав.

За змістом ч.1 ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та в інших випадках, передбачених законом. Законом України «Про соціальний захист дітей війни»реалізовано конституційне право на соціальний захист громадян, які мають статус «дитини війни».

Відповідно до ч.2 ст.6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.

Враховуючи, що держава взяла на себе обов'язок щодо виплати позивачу 30% доплати до пенсії та поклала виконання цього обов'язку на центральний орган виконавчої влади - Пенсійний фонд України, який діє через свої місцеві органи, що входять в систему його органів, які, як встановлено, не вчинили жодної дії для нарахування цих коштів та їх виплати, колегія суддів вважає, що вони не виконали своїх повноважень без поважних причини.

З вищезазначених підстав, колегія суддів також не приймає до уваги посилання відповідача на відсутність у нього коштів, оскільки він не вчинив жодної дії щодо їх отримання для забезпечення подальшого виконання своїх зобов'язань.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на невиконання іншим органом виконавчої влади свого обов'язку щодо виділення коштів на здійснення позивачу виплат, гарантованих йому Конституцією України, не є підставою для звільнення від виконання покладеного державою обовязку, отже, не можуть бути і підставою для відмови в задоволенні позову та визнанні правомірними дій або бездіяльності відповідача.

За таких обставин колегія суддів вважає, що відповідач припустився бездіяльності щодо своєчасного перерахунку та виплати пенсії за 2010 рік в розмірі, передбаченому ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни.

Що стосується вимоги позивача про відновлення пропущеного строку для звернення до суду за захистом порушених прав, свобод та інтересів, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку (в редакції Закону № 2453-VI (2453-17) від 07.07.2010 року).

Позивач звернувся за позовом до суду 10.10.2010 року, про що свідчить штамп вхідної кореспонденції суду на позовній заяві (а.с. 2).

Отже колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо зобовязання відповідача перерахувати та виплатити позивачу підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за період з 01.05.2010 року по 01.11.2010 року.

Відповідно ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне залишити постанову Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 29 листопада 2010 року у справі № 2а-533/1115/2010 без змін.

Керуючись ч.1 ст.198, ст.200, ст.207 КАС України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Новомиргородському районі Кіровоградської області на постанову Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 29 листопада 2010 року у справі № 2а-533/1115/2010- залишити без задоволення.

Постанову Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 29 листопада 2010 року у справі № 2а-533/1115/2010 без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту постановлення та відповідно до ч.10 ст.183-2 КАС України є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.А. Руденко

Суддя: О.В. Юхименко

Суддя: М.В. Мірошниченко