Справа № 461/7710/13-а
Суддя: Городецька Л. М.
Дата ухвалення: 2015-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 461/7710/13-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2015 Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючої: судді - Городецької Л.М.

при секретарі: Скочиляс І.М.,

з участю представників

позивача ОСОБА_1,

відповідачів Шмотолохи О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові справу за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Департаменту економічної політики Львівської міської ради, Львівської міської ради про визнання протиправними дій, визнання незаконним та часткове скасування нормативного акта органу місцевого самоврядування.

встановив:

фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Департаменту економічної політики Львівської міської ради, Львівської міської ради, в якому просить визнати протиправними дії департаменту економічної політики Львівської міської ради по укладенню з ним договору про сплату інвестиційного внеску №42 від 05.05.2009 року та визнати незаконним і скасувати в пункті 1.3. «Положення про порядок залучення коштів інвесторів (замовників, забудовників) на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Львова», що затверджене ухвалою Львівської міської ради №1697 від 03 квітня 2008 року із наступними змінами і доповненнями речення наступного змісту: «інвестор (замовник, забудовник) - юридична чи фізична особа, яка має намір інвестувати в об'єкти будівництва (реконструкції, перепрофілювання) на території міста та з цією метою звернулась у виконавчі органи міської ради для отримання дозвільних документів»; стягнути на його користь судові витрати.

В обґрунтування позову покликається на те, що 05 травня 2009 року між ним та Департаментом економічної політики Львівської міської ради було укладено договір про сплату інвестиційного внеску №42. Укладення цього договору було вчинено Департаментом з перевищенням меж його повноважень та з порушенням визначеного порядку укладення договорів про сплату інвестиційного внеску, оскільки на момент підписання договору про сплату інвестиційного внеску були порушені пункти 3.4. та 3.5. Положення про порядок залучення коштів інвесторів (замовників, забудовників) на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м.Львова», затверджене ухвалою Львівської міської ради №1697 від 03 квітня 2008 року, тобто позивачем не було надано всіх документів для укладення договору про сплату інвестиційного внеску, а саме робочого проекту реконструкції з техніко-економічними показниками. Також вказує на те, що на момент укладення договору про сплату інвестиційного внеску, дані правовідносини регулювались Законом України «Про планування і забудову територій». Він не був замовником будівництва у розумінні Закону України «Про планування і забудову територій», а відтак не було правових підстав для укладення з ним договору про сплату інвестиційного внеску. Крім того, «Положення про порядок залучення коштів інвесторів (замовників, забудовників) на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м.Львова», затверджене ухвалою Львівської міської ради №1697 від 03 квітня 2008 року на момент підготовки та укладення договору про сплату інвестиційного внеску частково не відповідало нормам діючого на той час Закону України «Про планування та забудову територій», одночасно з цим вважає, що вказане положення в цій же частині не відповідає нормам діючого на даний час Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали повністю, надали пояснення, аналогічні до викладених у позовній заяві.

Крім того, позивачем 02 вересня 2014 року подано додаткові пояснення до позовної заяви, в яких додатково зазначив, що скасування п.1.3 «Положення про порядок залучення коштів інвесторів (замовників, забудовників) на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м.Львова» не є перешкодою для визнання незаконним зазначеного пункту нормативного акту.

Представник відповідачів - Департаменту економічної політики Львівської міської ради та Львівської міської ради в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила з мотивів, викладених у письмових запереченнях (а.с.70-71).

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовуФізичної особи-підприємця ОСОБА_3 слід відмовити з наступних підстав.

Згідно з ст.55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Частиною 1 ст.6 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Частиною 1 ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Главою 2 Закону України «Про місцеве самоврядування» визначено обсяг і межі повноважень виконавчих органів міських рад, зокрема, передбачено повноваження щодо залучення на договірних засадах замовників будівництва до участі в комплексному соціально-економічному розвитку міста, залучення з цією метою коштів.

Департамент економічної політики є виконавчим органом Львівської міської ради, утвореним відповідно до ухвали міської ради від 06.07.2006р. № 94 «Про затвердження структури виконавчих органів Львівської міської ради, загальної чисельності апарату ради та її виконавчих органів, витрат на їх утримання» та згідно з чинним законодавством України.

Ухвалою міської ради від 19.10.2006 року №219 «Про розмежування повноважень між виконавчими органами Львівської міської ради» надано повноваження Департаменту економічної політики щодо встановлення порядку розрахунку та сплати інвестиційного внеску на розвиток соціальної інфраструктури міста, перегляд розміру інвестиційного внеску або звільнення від його сплати згідно з положенням, затвердженим радою.

Статтею 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Положеннями ст.627 Цивільного кодексу передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч.1 ст. 6 Цивільного кодексу України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Частиною 3 цієї ж статті передбачено, що сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Судом встановлено, що на момент укладення договору про сплату інвестиційного внеску №42 від 05.05.2009 року пункт 1.3. «Положення про порядок залучення коштів інвесторів (замовників, забудовників) на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Львова», що затверджене ухвалою Львівської міської ради №1697 від 03 квітня 2008 року був викладений в наступній редакції: інвестор (замовник, забудовник) - це юридична чи фізична особа, яка має намір інвестувати в об'єкти будівництва (реконструкції, перепрофілювання) на території міста та з цією метою звернулась у виконавчі органи міської ради для отримання дозвільних документів».

Статтею 1 Закону України «Про планування та забудову територій», котрий діяв на момент укладення договору про сплату інвестиційного внеску визначено, що замовник - фізична або юридична особа, яка має у власності або у користуванні земельну ділянку і подала у встановленому законодавством порядку заяву (клопотання) щодо її забудови для здійснення будівництва або зміни (у тому числі шляхом знесення) об'єкта містобудування.

У статті 27-1 Закону України «Про планування та забудову територій» зазначено, що замовник, який має намір здійснити будівництво об'єкта містобудування у населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Поряд з цим статтею 23 вказаного закону дано визначення поняттю забудова територій, відповідно до якого, забудова територій полягає в розміщенні та здійсненні будівництва нових об'єктів, реконструкції, реставрації, капітального ремонту, впорядкування існуючих об'єктів містобудування, розширення та технічного переоснащення підприємств (далі - будівництво).

Одночасно судом встановлено, що на момент звернення позивача до суду, як і на момент розгляду справи п. 1.3. «Положення про порядок залучення коштів інвесторів (замовників, забудовників) на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Львова», що затверджене ухвалою Львівської міської ради №1697 від 03 квітня 2008 року викладено в наступній редакції: «Замовник - юридична чи фізична особа, яка має намір здійснити будівництво об'єкта містобудування на території міста», котра відрізняється від редакції чинної на 05.05.2009 року.

Згідно з ч.1 ст.8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

У відповідності до ч.ч.1, 2, 4 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову. Суб'єкт владних повноважень повинен надати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Згідно ст.70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

З огляду на вище викладене, суд приходить до висновку, що на момент укладення договору про сплату інвестиційного внеску №42 від 05.05.2009 року Департамент економічної політики Львівської міської ради був наділений необхідними повноваженнями на укладення даного договору та діяв виключно в межах наданих йому чинним законодавством.

В свою чергу позивач, укладаючи вказаний договір, добровільно погодився з обов'язком нести певні зобов'язання. Твердження позивача про те, що ним на момент укладення договору про сплату інвестиційного внеску №42 від 05.05.2009 року, не були представлені всі необхідні документи Департаменту економічної політики Львівської міської ради, не може бути прийняте судом до уваги, оскільки в даному випадку сторони правочину були наділені свободою договору і дії Департаменту економічної політики Львівської міської ради жодним чином не звужували та не порушували прав, свобод чи інтересів позивача.

Також в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження покликання позивача про невідповідність п.1.3. «Положення про порядок залучення коштів інвесторів (замовників, забудовників) на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Львова», що затверджене ухвалою Львівської міської ради №1697 від 03 квітня 2008 року, вимогам чинного на той час законодавства, в тому числі Закону України «Про планування і забудову територій» в частині визначення замовниками (забудовниками) осіб, котрі планують здійснювати реконструкцію чи перепрофілювання об'єктів містобудування, що підтверджується аналізом відповідного законодавства та наявними в матеріалах справи доказами.

Одночасно суд не знайшов підстав для визнання незаконним та скасування в пункті 1.3. «Положення про порядок залучення коштів інвесторів (замовників, забудовників) на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Львова», що затверджене ухвалою Львівської міської ради №1697 від 03 квітня 2008 року із наступними змінами і доповненнями речення наступного змісту: «інвестор (замовник, забудовник) - юридична чи фізична особа, яка має намір інвестувати в об'єкти будівництва (реконструкції, перепрофілювання) на території міста та з цією метою звернулась у виконавчі органи міської ради для отримання дозвільних документів», оскільки на момент розгляду справи даний пункт Положення викладений у відмінній від заявленої позивачем редакції, а станом на травень 2009 року вказаний пункт положення відповідав діючому на той час законодавству.

Таким чином, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 та відсутність підстав для їх задоволення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст.7-12, 86, 128, 160, 161, 162, 167 КАС України, Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», суд,

постановив:

у задоволенні позовних вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Департаменту економічної політики Львівської міської ради, Львівської міської ради про визнання протиправними дій департаменту економічної політики Львівської міської ради по укладенню з ФОП ОСОБА_3 договору про сплату інвестиційного внеску №42 від 05.05.2009 року та визнання незаконною та скасування в пункті 1.3. «Положення про порядок залучення коштів інвесторів (замовників, забудовників) на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Львова», що затверджене ухвалою Львівської міської ради №1697 від 03 квітня 2008 року із наступними змінами і доповненнями речення наступного змісту: «інвестор (замовник, забудовник) - юридична чи фізична особа, яка має намір інвестувати в об'єкти будівництва (реконструкції, перепрофілювання) на території міста та з цією метою звернулась у виконавчі органи міської ради для отримання дозвільних документів» - відмовити повністю.

На постанову суду першої інстанції може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом першої інстанції частини третьої статті 160 КАС України, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: Городецька Л.М.