Справа № 9101/93281/2011
Суддя: Руденко М.А.
Дата ухвалення: 2011-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" листопада 2011 р.справа № 2а-846/11

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Руденко М.А.

суддів: Нагорної Л.М. Юхименка О.В.

при секретарі судового засідання: Федоровій Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Верхньодніпровської районної державної адміністрації на постанову Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 29 квітня 2011 року у справі № 2а-846/11 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Верхньодніпровської районної державної адміністрації про визнання помилковою бездіяльності та зобовязання провести перерахунок відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»,-

в с т а н о в и в:

У квітні 2011 року позивач звернувся Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області, в якому просив: визнати дії відповідача таким, що були помилково здійснені відповідачем без урахування вимог ст. 152 Конституції України, ст. 1175 ЦК України ст.268 ЦК України відносно нарахування та здійснення перерахування раніше призначеної й виплаті в заниженому розмірі щорічної допомоги на оздоровлення, як особі, котра постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи; зобовязати відповідача усунути порушення і провести перерахунок згідно ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»щорічної допомоги на оздоровлення, як особі, котра постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи з 2010 року; зобовязати відповідача призначити позивачу щорічну допомогу на оздоровлення, як особі, котра постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 3 категорії і зобовязати відповідача у майбутньому виплачувати щорічну допомогу на оздоровлення.

Постановою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 29 квітня 2011 року адміністративний позов задоволено частково: зобовязано відповідача здійснити перерахунок позивачу щорічної допомоги на оздоровлення за 2010 рік у розмірі трьох мінімальних заробітних плат, із урахуванням раніше виплачених сум.

Не погодившись з зазначеною постановою відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та винести рішення, яким відмовити позивачу у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 3 категорії, що підтверджується посвідченням серії А №114054 (а.с. 11).

Відповідно до ст. 48 Закону №796 учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС мають право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення, яка виплачується в таких розмірах: інвалідам III групи, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 3 категорії - три мінімальні заробітні плати. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Зі змісту ст. 1 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.1991 р. № 796-ХІІ, не вбачається будь-яких обмежень щодо можливостей застосування розміру мінімальної заробітної плати з метою реалізації норми статті 48 Закону № 796-ХІІ.

В 2010 році змін та доповнень до ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" не вносилося. Тому ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" діє в редакції, яка була чинна до внесення змін Законом України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", та передбачає виплату щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі кратному мінімальній заробітній платі.

Отже, відповідач повинен був діяти у відповідності до вимог Закону №796 та у 2010 році сплатити позивачу належну до виплати щорічну допомогу на оздоровлення за 2010 рік у відповідності до ст. 48 зазначеного Закону, а не в розмірах, передбачених Постановою КМУ від 12 липня 2005 року № 562.

Частиною 5 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»встановлено, що щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам за місцем їх проживання органами соціального захисту громадян.

Крім того, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 20.09.2005 р. № 936 «Порядок використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено, що виплата таких компенсацій та допомоги провадиться управліннями праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадян та центрами по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат (п. 4 Порядку). Таким чином, доводи апелянта щодо неналежного відповідача є безпідставними.

Доводи відповідача про відсутність кошторисних призначень для реалізації ч. 4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»не можуть бути підставою для невиконання вимог зазначеного Закону.

Згідно листа відповідача на виплату позивачу разова грошова допомога за 2010 рік була нарахована в березні 2010 року та виплачена в червні 2010 року в розмірі 75,00 грн. При виплаті щорічної допомоги на оздоровлення відповідач керувався постановою Кабінету Міністрів України №562 від 12 липня 2005 року "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (а.с.13).

Відповідно до ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову.

Тому, враховуючи дату звернення позивача до суду першої інстанції з адміністративним позовом, а саме 13.04.2011 року, колегія суддів приходить до висновку про те, що строк звернення позивачем до суду з вимогою перерахунку та виплати йому заборгованості по щорічній допомозі на оздоровлення як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 3 категорії не пропущений.

Тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку щодо встановлення обставин справи і правильного застосування до спірних правовідносин сторін норм матеріального права. Постанова суду належним чином мотивована і за своїм змістом та формою відповідає вимогам закону, тому вимоги апеляційної скарги відповідача задоволенню не підлягають.

Керуючись ч.1 ст.198, ст.200, ст.205, ст.206 КАС України суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Верхньодніпровської районної державної адміністрації на постанову Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 29 квітня 2011 року у справі № 2а-846/11залишити без задоволення.

Постанову Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 29 квітня 2011 року у справі № 2а-846/11- без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту постановлення та відповідно до ч.10 ст.183-2 КАС України є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.А. Руденко

Суддя: Л.М. Нагорна

Суддя: О.В. Юхименко