Справа № 809/848/14
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2015-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2015 року Справа № 876/7055/14

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Костіва М.В. та Бруновської Н.В.,

з участю секретаря судового засідання - Гнатик А.З.,

а також сторін (їх представників):

від відповідача - Яремак Т.І.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Надвірнянському районі Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській обл. на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.06.2014р. в адміністративній справі за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Надвірнянському районі Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській обл. про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень про збільшення суми грошових зобов'язань з орендної плати за землю,-

В С Т А Н О В И Л А:

19.03.2014р. Фізична особа - підприємець ОСОБА_2 (надалі - ФОП ОСОБА_2, позивач, платник податків) звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними та скасувати винесені 15.10.2013р. Державною податковою інспекцією у Надвірнянському районі Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській обл. (надалі -ДПІ у Надвірнянському районі, відповідач, податковий орган) податкові повідомлення-рішення №№ , , , , , (а.с.5-8).

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.06.2014р. заявлений позов задоволено частково; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Надвірнянському районі № від 15.10.2013р. в частині збільшення суми грошового зобов'язання позивача з орендної плати фізичних осіб за основним платежем в сумі 4032 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 1178 грн.; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Надвірнянському районі № від 15.10.2013р. в частині збільшення суми грошового зобов'язання позивача з орендної плати з фізичних осіб за основним платежем в сумі 115 грн. 50 коп. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 198 грн. 88 коп.; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с.164-173).

Не погодившись із вказаною постановою, її оскаржила відповідач ДПІ у Надвірнянському районі, яка у поданій апеляційній скарзі просить постанову суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні заявленого позову відмовити, покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи (а.с.178-179).

В обґрунтування вимог апеляційної скарги покликається на те, що проведеною перевіркою виявлено у позивача три земельних ділянки, при цьому за спірні періоди позивачем не подавалася відповідна звітність, а відтак строки визначення грошових зобов'язань у даному випадку не застосовуються.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача на підтримання поданої скарги, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у них доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст.202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення та ухвалює нове, коли має місце, зокрема, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність таких обставин; невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.

Як слідує з матеріалів справи, впродовж 13.09.2013р.-17.09.2013р. відповідачем ДПІ у Надвірнянському районі проведено документальну позапланову виїзну перевірку дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства ФОП ОСОБА_2 за період з 01.07.2010р. по 13.08.2013р., за результатами якої складено Акт перевірки № 241/17/НОМЕР_7 від 24.09.2013р. (а.с.17-27).

Перевіркою встановлено наступні порушення:

вимог ст.ст.14, 15 та 17 Закону України «Про плату за землю», які полягають у неподанні до податкового органу двох податкових декларацій орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності за 2010 рік та відповідно у відсутності нарахування орендної плати за користування земельними ділянками за 2010 рік в сумі 8295 грн.;

вимог п.126.1 ст.126, п.287.3 ст.287 Податкового кодексу /ПК/ України, тобто, допущено несвоєчасну сплату орендної плати за земельні ділянки.

На підставі вказаного Акта перевірки податковим органом винесені наступні податкові повідомлення-рішення:

№ від 15.10.2013р., яким позивачу визначено грошові зобов'язання з орендної плати за період з липня по грудень включно 2010 року по основному платежу в сумі 8064 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 2186 грн. (а.с.29);

№ від 15.10.2013р., яким позивачу визначено грошові зобов'язання з орендної плати за період з липня по грудень включно 2010 року по основному платежу в сумі 231 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 227 грн. 75 коп. (а.с.30, 31);

№ від 15.10.2013р., яким позивачу нараховано штраф в сумі 3595 грн. 76 коп. за порушення граничного строку сплати грошових зобов'язань в розмірі 20 відсотків від суми 17978 грн. 80 коп. (а.с.32, 33);

№ від 15.10.2013р., яким позивачу нараховано штраф в сумі 531 грн. 36 коп. за порушення граничного строку сплати грошових зобов'язань в розмірі 10 відсотків від суми 5313 грн. 60 коп. (а.с.34, 35);

№ від 15.10.2013р., яким позивачу нараховано штраф в сумі 231 грн. 45 коп. за порушення граничного строку сплати грошових зобов'язань в розмірі 20 відсотків від суми 1157 грн. 25 коп. (а.с.36, 37)

№ від 15.10.2013р., яким позивачу нараховано штраф в сумі 34 грн. 72 коп. за порушення граничного строку сплати грошових зобов'язань в розмірі 10 відсотків від суми 07 грн. 20 коп. (а.с.38, 39).

Згідно фактичних обставин справи 20.03.2006р. між позивачем та Надвірнянською міською радою укладено договір оренди землі, згідно умов якого ОСОБА_3 передано в строкове платне користування земельну ділянку площею 0,4500 га для реконструкції викупленої адміністративної будівлі під облаштування гуртівні, яка знаходиться на АДРЕСА_1, строком на три роки, з переважним правом на поновлення договору після закінчення строку його дії (а.с.12-14).

Згідно п.9 цього договору орендна плата сплачується у строки, передбачені Законом України «Про плату за землю»; договір зареєстровано 31.03.2006р. за №11.

21.05.2010р. між позивачем та Надвірнянською міською радою укладено додаткову угоду про поновлення договору оренди землі від 20.03.2006р. (зі змінами та доповненнями), згідно якої сторони домовились поновити з 01.04.2010р. договір оренди землі від 20.03.2006р. на один рік, при цьому позивач зобов'язувався сплачувати орендну плату в грошовому розмірі в сумі 16113 грн. на рік на рахунок орендодавця, з щорічною індексацією орендної плати згідно постанови КМ України № 783 від 12.05.2000р. «Про проведення індексації грошової оцінки земель» (а.с.15).

21.07.2011р. між позивачем та Надвірнянською міською радою укладено додаткову угоду про поновлення договору оренди землі від 20.03.2006р. (зі змінами та доповненнями), згідно якої поновлено з 01.04.2010р. договір оренди землі від 20.03.2006р. на п'ять років - до 20.03.2016р., та внесені зміни до договору щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки та розміру орендної плати та порядку її сплати. Зокрема, орендна плата з 01.04.2010р. вноситься орендарем у грошовому розмірі в сумі 16128 грн. на рік та щорічно індексується на коефіцієнт, який визначається згідно постанови КМ України № 783 від 12.05.2000р. «Про проведення індексації грошової оцінки земель». Також сторонами узгоджено, що орендна плата вноситься у строки, передбачені ПК України (а.с.16).

Окрім цього, між позивачем та Битківською селищною радою укладено договори оренди:

від 05.07.2002р., згідно якого позивачу передано в оренду на 25 років земельну ділянку площею 137,5 кв.м. по вул.Шевченка, № б/н (біля автобусної зупинки нижче дороги) з метою несільськогосподарського використання для встановлення та обслуговування приміщення магазину-кафе в селищі Битків, зі сплатою орендної плати, починаючи з 01.08.2001р., в грошовому розмірі 50 грн. на рік (а.с.56-58);

від 02.12.2005р., за умовами якого позивачу передано в строкове платне користування на 25 років земельну ділянку площею 0,0190 га в селищі Битків по вул.Шевченка № б/н (без номера, навпроти автобусної зупинки) для будівництва кафе «Принц», зі сплатою орендної плати в грошовому розмірі 295 грн. 12 коп. за один рік (а.с.59).

Розміри та порядок плати за використання земельних ресурсів, а також відповідальність платників та контроль за правильністю обчислення і справляння земельного податку в 2010 році визначались Законом України «Про плату за землю».

Аналогічні правовідносини в 2011 році врегульовані ПК України, що набрав чинності з 01.01.2011р.

Згідно з ст.2 Закону України «Про плату за землю» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) використання землі в Україні є платним. Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, що визначається залежно від грошової оцінки земель. Розміри податку за земельні ділянки, грошову оцінку яких не встановлено, визначаються до її встановлення в порядку, визначеному цим Законом. Власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі, крім орендарів та інвесторів - учасників угоди про розподіл продукції, сплачують земельний податок.

Вказана норма також узгоджувалась з нормою п.8 ч.1 ст.14 Закону України «Про систему оподаткування», що був чинним до 01.01.2011р., відповідно до якої до загальнодержавних платежів належать такі податки і збори (обов'язкові платежі) як плата за землю (земельний податок, а також орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності).

Статтею 5 Закону України «Про плату за землю» передбачено, що об'єктом плати за землю є земельна ділянка, а також земельна частка (пай), яка перебуває у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди. Суб'єктом плати за землю (платником) є власник земельної ділянки, земельної частки (паю) і землекористувач, у тому числі орендар.

Підставою нарахування земельного податку відповідно до ст.13 цього Закону є дані державного земельного кадастру, а орендної плати за земельну ділянку, яка перебуває у державній або комунальній власності, - договір оренди такої земельної ділянки.

Відповідно до ч.1 ст.21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Частиною 2 вказаного Закону передбачено, що розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Закону України «Про плату за землю»).

Враховуючи вказані норми та фактичні обставини справи, на підставі укладених з Надвірняською міською радою та Битківською селищною радою договорів оренди землі від 20.03.2006р., від 05.07.2002р., та від 02.12.2005р., позивач є суб'єктом плати за землю за земельні ділянки, які передані йому в платне користування згідно вказаних договорів, та зобов'язаний був сплачувати до бюджету вказаних місцевих рад протягом липня-грудня 2010 року орендну плату.

Нормами ч.ч.1-3 ст.14 Закону України «Про плату за землю» передбачено, що платники земельного податку, а також орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності (крім громадян) самостійно обчислюють суму земельного податку та орендної плати щороку станом на 1 січня і до 1 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою центральним податковим органом, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій.

Платник податків має право подавати щомісячно нову звітну податкову декларацію, що не звільняє його від обов'язку подання податкової декларації до 1 лютого поточного року, у тому числі і за нововідведені земельні ділянки, що не звільняє від обов'язку подання податкової декларації протягом місяця з дня виникнення права на нововідведену земельну ділянку, протягом 20 календарних днів місяця наступного за звітним.

Відповідно до ст.15 вказаного Закону власники землі та землекористувачі сплачують земельний податок, а також орендну плату за земельні ділянки державної та комунальної власності з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою податок, а також орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.

Частинами 1, 2 ст.17 цього Закону передбачено, що податкове зобов'язання по земельному податку, а також по орендній платі за землі державної та комунальної власності, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за базовий податковий (звітний) період, який дорівнює календарному місяцю, щомісячно протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного податкового) місяця. Податкове зобов'язання по земельному податку, а також по орендній . платі за землі державної та комунальної власності, визначене у новій звітній податковій декларації, у тому числі і за нововідведені земельні ділянки, сплачується власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за базовий податковий (звітний) період, який дорівнює календарному місяцю, щомісячно протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Звідси, у позивача як суб'єкта плати за землю, був обов'язок подавати відповідачу податкові декларації з орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності за 2010 рік, зокрема, річну податкову декларацію за земельні ділянки по договорах оренди з Битківською селищною радою до 01.02.2010р., а також податкову декларацію по договору оренди землі з Надвірнянською міською радою протягом місяця з дня поновлення такого договору з 01.04.2010р. Також вказані ділянки передані позивачу для здійснення господарської діяльності, останній у подальшому неодноразово подавав розрахунки по сплаті орендної плати.

Окрім цього, позивач зобов'язаний був сплачувати орендну плату як суб'єкт підприємницької діяльності рівними частками за базовий податковий (звітний) період, який дорівнює календарному місяцю, щомісячно протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Стосовно дотримання податковим органом строків визначення грошових зобов'язань по сплаті орендної плати слід врахувати, нормами ст.18 Закону України «Про плату за землю» передбачений двохрічний строк на нарахування земельного податку; вказана норма закону стосується строків давності сплати земельного податку, а не орендної плати.

Згідно п.102.1 ст.102 ПК України передбачено, що контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Підпунктом 102.2.1 п.102.2 ст.102 Кодексу передбачено, що грошове зобов'язання може бути нараховане або провадження у справі про стягнення такого податку може бути розпочате без дотримання строку давності, визначеного в абзаці першому пункту 102.1. цієї статті, якщо податкову декларацію за період, протягом якого виникло податкове зобов'язання, не було подано.

Аналогічно питання застосування строків давності було врегульовано норами п.15.1 ст.15 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

Приймаючи рішення по справі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем пропущений строк давності щодо права самостійно визначити позивачу суми грошових зобов'язань з орендної плати за період з липня по вересень 2010 року.

При цьому, норми п.102.1, пп.102.2.1 п.102.2 ст.102 ПК України допускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків контролюючого органу щодо граничних строків реалізації його права самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків в разі неподання податкової декларації, а тому у даному випадку згідно пп.4.1.4 п.4.1 ст.4 ПК України конфлікт інтересів в спірних правовідносинах має бути розв'язаний на користь платника податку.

Разом з тим, наведені висновки суду першої інстанції слід вважати хибними, оскільки норми п.102.1, пп.102.2.1 п.102.2 ст.102 ПК України на розглядувані правовідносини не поширюються, оскільки на час виникнення спірних відносин вони регулювалися Законом України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

Зокрема, відповідно до пп.15.1.1, 15.1.2 п.15.1 ст.15 цього Закону за винятком випадків, визначених підпунктом 15.1.2 цього пункту, податковий орган має право самостійно визначити суму податкових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Законом, не пізніше закінчення 1095 дня, наступного за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, а у разі, коли така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку податковий орган не визначає суму податкових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого податкового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Податкове зобов'язання може бути нараховане або провадження у справі про стягнення такого податку може бути розпочате без дотримання строку давності, визначеного у підпункті 15.1.1 цього пункту, у разі коли:

а) податкову декларацію за період, коли виникло податкове зобов'язання, не було подано;

б) судом встановлено скоєння злочину посадовими особами платника податків або фізичною особою - платником податків щодо умисного ухилення від сплати зазначеного податкового зобов'язання.

Таким чином, оскільки податкова звітність за період, коли виникло податкове зобов'язання, не була подана позивачем, тому в силу приписів пп.15.1.2 п.15.1 ст.15 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» строк давності для визначення спірних податкових зобов'язань за липень-грудень 2010 року не поширюється.

Норми права, що регулюють розглядувані податкові відносини, не дають підстав для їх неоднозначного (множинного) трактування, а відтак і до застосування при вирішенні спору пп.4.4.1 п.4.4 ст.4 ПК України.

Стосовно накладення штрафних санкцій за неподання податкових декларацій за період липень-грудень 2010 року, колегія суддів враховує, що такі застосовані податковим органом згідно податкових повідомлень-рішень № від 15.10.2013р. та № від 15.10.2013р., при цьому відсутність зазначення підстав та норм податкового законодавства, на підставі якого застосовано спірний штраф, не призводить до необхідності скасування податкових повідомлень-рішень; до останніх долучені розрахунки нарахованих сум, з яких можна визначити розміри застосованих штрафів.

Окремі дефекти цих податкових повідомлень-рішень не можуть сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо їх протиправності, і як наслідок, їх скасування. Натомість, спірні рішення прийняті відповідачем у межах своєї компетенції, із їх змісту можна встановити зміст цих рішення, тобто, порушення законодавства, за які застосовуються відповідні санкції та розмір останніх. Також вказані окремі дефекти рішень відповідача не змінюють суті спірних рішень.

В частині решти податкових повідомлень-рішень колегія суддів враховує, що останніми застосовані до позивача штрафні (фінансові) санкції (штрафи) на підставі ст.126 ПК України за порушення строків сплати узгоджених сум грошових зобов'язань з орендної плати за період, починаючи з 01.10.2011р., по 30.08.2013р.

Під час судового розгляду справи позивачем не спростовані факти несвоєчасної сплати орендної плати за земельні ділянки, а також не надано доказів своєчасної сплати орендної плати, помилковості нарахованих штрафних санкцій тощо.

Натомість, відповідачем підтверджено факти несвоєчасно сплати орендної плати наданими податковими деклараціями з орендної плати за 2011-2013 роки, витягом з облікової картки платника податків, якими зафіксовані факти прострочення сплати орендних платежів (а.с.78-86, 91-142).

Враховуючи підтвердження в судовому засіданні обставин, якими контролюючий орган обґрунтував свої твердження про порушення позивачем вимог податкового законодавства (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), а відтак й покладених в основу оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, приймаючи до уваги вірне застосування останнім приписів ПК України, заявлений позивачем позов є безпідставним, через що задоволенню не підлягає.

Інші висновки постанови суду першої інстанції колегія суддів вважає безпідставними і помилковими, оскільки такі не відповідають вимогам податкового законодавства (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні заявленого позову, з вищевикладених мотивів.

Керуючись ст.94, ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, п.3 ч.1 ст.198, п.п.1, 4 ч.1 ст.202, ч.2 ст.205, ст.ст.207, 254 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Надвірнянському районі Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській обл. задоволити.

Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.06.2014р. скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Надвірнянському районі Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській обл. про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень про збільшення суми грошових зобов'язань з орендної плати за землю, - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя: Р.М.Шавель

Судді: М.В.Костів

Н.В.Бруновська