Справа № 41650/09
Суддя: Руденко М.А.
Дата ухвалення: 2010-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" травня 2010 р. справа № 2а-380/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Руденко М.А.

суддів: Лукманової О.М. Уханенка С.А.

при секретарі судового засідання: Литовченко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу на постанову Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу по адміністративній справі 2а-380/09 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2009 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив винести рішення, котрим відмову Управління пенсійного фонду України в Долгинцівському районі м. Кривого Рогу в перерахунку йому пенсії в розмірі 6 мінімальних пенсії за віком та додаткової пенсії за шкоду завдану здоровю в розмірі 50% мінімальних пенсій визнати протиправною; зобовязати відповідача здійснити нарахування основної та додаткової пенсії згідно чинного законодавства; зобовязати відповідача нарахувати і виплатити йому різницю в основній та додатковій пенсії за період з 01.01.2007 року до 01.06.2009 року у сумі 55 482 грн. 53 коп.; зобовязати відповідача в подальшому проводити йому нарахування пенсійних виплат згідно чинного законодавства.

Постановою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 24 вересня 2009 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково: визнано неправомірною відмову Управління Пенсійного Фонду України в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу щодо перерахунку основної та додаткової пенсії ОСОБА_1 за період з 05.06.2008 року по 01.06.2009 року та зобовязати відповідача провести перерахунок і виплатити різницю за вказаний період у сумі 22 711 грн. 55 коп.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції Управління Пенсійного фонду України в Довгинцівському районі м. Кривого Рога подало апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог. Вказавши на те, що ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування застосовується при розрахунку розмірів пенсій, призначених цим Законом, виключено її застосування у випадках розрахунку пенсії призначених за Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Перевіривши наведені доводи в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанцій правильно встановлено, що позивач ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесений до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (а.с.6-7), є інвалідом 3 групи захворювання, яке пов'язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, у зв'язку з чим йому була призначена пенсія відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

ОСОБА_1 отримує пенсію за ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", розмір якої обчислений у відповідності до постанов Кабінету Міністрів України.

Позивач в травні 2009 році звернувся до відповідача з заявою про нарахування пенсії у розмірах, встановлених п.4, ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", але в проведенні перерахунку пенсій було відмовлено.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач повинен провести нарахування та виплату пенсій позивачу, виходячи з їх розмірів, встановлених Законом України "Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не постановами Кабінету Міністрів України.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, нормам матеріального і процесуального права.

Так, відповідно до ч.1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до ст. 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особам, віднесеним до категорії 1, які є інвалідами третьої групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком.

Згідно зі ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в усіх випадках розмір пенсій для інвалідів третьої групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 6 мінімальних пенсій за віком.

За таких обставин правильними та такими, що відповідають Закону, є висновки суду першої інстанцій, що позивач має право на призначення пенсії у розмірі не нижчому від 6 мінімальних пенсій за віком та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком.

Наявність такого права у позивача є визначальною для вирішення даного спору, крім того це право гарантується Конституцією України (ч.2 ст.46 Конституції України).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 9 КАС України, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що при визначенні розміру пенсій позивачеві застосуванню підлягають ст.ст. 50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не постанова Кабінету Міністрів України, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Також суд правильно не взяв до уваги посилання відповідача на ч. 5 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", якою передбачено, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України, оскільки надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених цим же Законом. Тобто, Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок не порушуючи положень цього Закону.

Відповідно до ст.ст. 50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" вбачається, що під час визначення розміру пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком.

Згідно чинного законодавства розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", іншого нормативно-правового акту, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

З огляду на викладене, правильними є висновки суду першої інстанції щодо неприйняття до уваги положень ч. 3 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", відповідно до якої мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання пенсії і щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлене ст.ст. 50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Крім того, органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов'язань, які встановлені ст. 46 Конституції України та ст.ст. 50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", щодо визначення розміру та виплати пенсій.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" мінімальний розмір пенсій за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Таким чином, новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму.

Згідно зі ст. 54 вказаного Закону в усіх випадках розмір пенсій для інвалідів третьої групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 6 мінімальних пенсій за віком.

Оскільки пенсія позивачу має визначитись виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то у разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачеві повинен проводитись, виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком.

За таких обставин правильними та такими, що відповідають Закону, є висновок суду першої інстанції, що позивач має право на призначення пенсії у розмірі не нижчому від 6 мінімальних пенсій за віком та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком.

Колегія суддів, погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно визначення періоду за який необхідно провести перерахунок, оскільки Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»від 28 грудня 2007 року були внесені зміни до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Згідно з цими змінами було встановлено, що відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до категорії 1 і які визнані інвалідами 3 групи внаслідок Чорнобильської катастрофи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю в розмірі 15 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Також згідно зі змінами, внесеними до ст. 54 вищевказаного закону зазначено, що у всіх випадках розміри пенсії для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році по 3 групі інвалідності, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими 180% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

При цьому, вищевказаними змінами було зазначено, що розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначається на момент виплати пенсії згідно із законом про Державний бюджет України і не може коригуватись іншими нормативно - правовими актами.

Проте рішенням Конституційного суду України від 22 травня 2008 року за № 10-рп/2008 положення п. 28 розділу 11 «Внесення змін до деяких законодавчих актів України»щодо внесення змін до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», визнанні неконституційними.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнанні неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. З моменту ухвалення рішення Конституційним судом бездіяльність управління Пенсійного фонду в Долгінцевському районі м. Кривого Рогу була протиправною.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції дійшов, щодо зобовязання проведення перерахунку з 05.06.2008 року по 01.06.2009 року в межах річного строку позовної давності, оскільки позивач звернувся до суду з позовом 05.06.2009 року, при цьому не наполягав на поновлені строку позовної давності, а відповідач наполягав на застосуванні річного строку позовної давності.

Однак колегія суддів не погоджується з висновками суду 1 інстанції щодо зобовязання відповідача провести перерахунок та виплату в сумі 22 711 грн. 55 коп., оскільки розрахунок суми різниці входить до обовязку управління Пенсійного фонду в Долгинцівському районі м. Кривого Рогу.

Відповідно до ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити постанову суду.

Керуючись ст.198, ст.201, ст.207 КАС України колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Долгинцівському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області - задовольнити частково.

Постанову Долгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 24 вересня 2009 року по адміністративній справі за № 2а-380/09 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Долгинцівському районі м. Кривого Рогу - змінити, виключити з 2 абзацу резолютивної частини постанови Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу «у сумі 22 711,55 грн.»

В іншій частині постанову Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 24 вересня 2009 року залишити без змін

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена до Верховного суду України протягом двох місяців

Судді: М.А. Руденко

ОСОБА_2

ОСОБА_3