Справа № 263/1645/14-а
Суддя: Леонтович К.Г.
Дата ухвалення: 2015-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2015 року м. Київ К/800/16903/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі

суддів: Леонтович К.Г., Васильченко Н.В., Шведа Е.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду справу за касаційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м.Маріуполя Донецької області на постанову Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 14 березня 2014 року та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 4 березня 2015 року у справі № 263/1645/14-а за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м.Маріуполя Донецької області про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2014 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м.Маріуполя Донецької області, в якому просив: визнати неправомірною відмову управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі міста Маріуполя Донецької області від 10 лютого 2014 року судді апеляційного суду Донецької області у відставці ОСОБА_1 у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання згідно з рішенням Конституційного суду України № 3-рп/2013 від 3 червня 2013 року і на підставі ст.ст.129,138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" в чинній редакції; зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі міста Маріуполя Донецької області провести судді апеляційного суду Донецької області у відставці ОСОБА_1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, згідно з рішенням Конституційного Суду України № 3-рп/2013 від 3 червня 2013 року і на підставі Закону України "Про судоустрій і статус суддів" в чинній редакції з 1 грудня 2013 року, а також при подальшому збільшенні розміру винагороди працюючого судді апеляційного суду Донецької області, з урахуванням проведених виплат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно ст.129 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" він має право на перерахунок розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Постановою Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 14 березня 2014 року позовні вимоги задоволені. Визнані неправомірними дії управління Пенсійного Фонду України в Жовтневому районі міста Маріуполя щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання з 1 грудня 2013 року у зв'язку зі збільшенням розміру заробітної плати працюючого судді відповідно до частини 3 статті 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" на підставі довідок апеляційного суду Донецької області. Зобов'язане управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя з 3 червня 2013 року нараховувати та виплачувати ОСОБА_1 щомісячне довічне утримання судді у відставці в розмірі 90 % заробітної плати (грошової винагороди) судді апеляційного суду Донецької області, що працює на відповідній посаді, з урахуванням проведених виплат.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 4 березня 2015 року змінене рішення суду першої інстанції. В третьому абзаці резолютивної частини постанови слова та цифри "з 03 червня 2013 року" замінені на слова та цифри "з 1 грудня 2013 року" та розмір щомісячного довічного утримання судді у відставці в розмірі "90 %" заробітної плати замінені на розмір щомісячного довічного утримання судді у відставці в розмірі "88 %" заробітної плати.

В іншій частині постанова Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 14 березня 2014 року залишена без змін.

Не погоджуючись з ухваленими по справі рішеннями управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м.Маріуполя Донецької області звернулося до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої і апеляційної інстанцій та відмовити в задоволенні позову, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої і апеляційної інстанцій встановлено, що позивач працював на посаді судді апеляційного суду Донецької області до 10 листопада 2010 року. На підставі постанови Верховної Ради України №2596-VI від 07.10.2010 р. наказом голови апеляційного суду № 403 від 10.11.2010р. позивач був звільнений у відставку і на час звільнення мав загальний страховий стаж 44 роки і, у тому числі, стаж роботи судді повні 24 року. На теперішній час має статус судді у відставці, знаходиться на обліку у відповідача і отримує довічне грошове утримання, яке йому було призначене на підставі положень ст.43 Закону України "Про статус суддів" №2862-12 в редакції від 15.12.1992 р.

Позивач 11 липня 2013 року звернувся до відповідача із заявою про перерахунок розміру довічного грошового утримання згідно з рішенням Конституційного Суду України. Проте, відповідач, листом № 214/Д-01-01-04 від 24.07.2013 р. відмовив позивачу у задоволенні заяви, що стало підставою для звернення позивача з відповідним адміністративним позовом до суду.

Постановою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18.10.2013 р., залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 11.12.2013 р., адміністративний позов задоволений та відповідачем був зроблений перерахунок довічного грошового утримання.

Разом з тим, у грудні 2013 року був знову підвищений розмір посадового окладу працюючого судді, у зв'язку з чим позивач знову звернувся до відповідача із заявою від 04.02.2014 р. про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання з грудня 2013 року, тобто з дати, коли був змінений розмір посадового окладу працюючого судді апеляційного суду Донецької області.

Відповідач, листом №3495/08 від 10.02.2014 р. знову відмовив позивачу у проведенні відповідного перерахунку зазначивши, що вимоги позивача щодо проведення перерахунку довічного грошового утримання є таким, що входить у протиріччя до Конституції України та рішення Конституційного Суду України від 03.06.2013 р.

Задовольняючи позовні вимоги суди першої і апеляційної інстанцій виходили з того, що розрахунок розміру довічного грошового утримання необхідно здійснювати із заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді. Перерахунок довічного грошового утримання проводиться у випадку збільшення заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді. Крім того, апеляційний суд зазначив, що процентна складова щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має складати 88%, а не 90% як помилково зазначив суд першої інстанції.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої і апеляційної інстанцій виходячи з наступного.

Згідно зі статті 129 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (надалі Закон №2453-VI) (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) суддівська винагорода складається з посадового окладу та інших доплат, зокрема, за вислугу років, тощо.

Відповідно до довідки апеляційного суду Донецької області про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, заробітна плата ОСОБА_1, який враховується при призначенні (перерахунку) довічного грошового утримання суддям у відставці склала 21 436,80 грн.( з них 13398,00 грн. - оклад; 8038,80 грн. - надбавка за вислугу років у розмірі 60%), довідка видана на підставі особового рахунку за грудень 2013 року.

Відповідно до ч.3 ст.138 Закону №2453-VI щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Рішенням Конституційного Суду України № 3-рп/2013 від 3 червня 2013 року встановлено, що Закон № 3668-VІ, поширюючи дію положень абзацу другого пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення", як вбачається з їх змісту, на правовідносини щодо виплати суддям пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), залишив незмінним зміст права на пенсію та щомісячне довічне грошове утримання суддів, але звузив обсяг цього права та встановив обмеження в перерахунках передбачених законами України пенсій та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці, чим знизив досягнутий рівень гарантій незалежності суддів. Таким чином, зазначені положення Закону № 3668-VІ в частині поширення їх дії на Закон № 2453-VІ стосовно виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) суддів у відставці суперечать вимогам частини першої статті 126 Конституції України.

Аналізуючи зазначені норми законів, суди дійшли вірних висновків, що розрахунок розміру довічного грошового утримання необхідно здійснювати із заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді. Перерахунок довічного грошового утримання проводиться у випадку збільшення заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді.

Виходячи з положення ч. 3 ст. 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці залежить від розміру грошового утримання працюючого на відповідній посаді судді.

Отже, обчислення щомісячного довічного утримання суддів у відставці повинно здійснюватися у відсотковому відношенні до розміру грошового утримання працюючих суддів, тому, у разі зміни розміру грошового утримання суддів, що працюють на відповідній посаді, органи Пенсійного фонду здійснюють відповідний перерахунок раніше призначеного грошового утримання судді у відставці.

Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли вірного, що відмова відповідача у проведенні перерахунку розміру щомісячного грошового утримання судді у відставці є неправомірною.

Апеляційний суд вірно зазначив, що згідно позовної заяви позивач ставив питання про зобов'язання управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі міста Маріуполя Донецької області зробити йому перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, згідно з Рішенням Конституційного Суду України № 3-рп/2013 від 3 червня 2013 року і на підставі Закону України "Про судоустрій і статус суддів" в чинній редакції з "01 грудня 2013 року", а не з "03 червня 2013 року", як помилково зазначено судом першої інстанції.

Також, з позовної заяви вбачається, що позивач просив провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 88 % від суми заробітної плати працюючого судді на відповідній посаді, зазначивши, що оскільки він пропрацював 24 повних роки на посаді судді, відповідно до вимог ч. 3 ст. 138 Закону №2453-VI, останній має право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 88 % заробітної плати працюючого судді на відповідній посаді, яка складає 18 864,38 грн. з моменту збільшення розміру суддівської винагороди працюючого судді, тобто з 1 грудня 2013 року, але суд першої інстанції помилково встановив процентну складову щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90 % заробітної плати працюючого судді на відповідній посаді.

Отже, судом першої інстанції помилково зазначено дату перерахунку та відсотковий розмір виплати грошового утримання, про що вірно зазначив суд апеляційної інстанції та змінив постанову суду першої інстанції.

Відповідно до ст.224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судами першої і апеляційної інстанцій винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м.Маріуполя Донецької області залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 14 березня 2014 року, змінену постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 4 березня 2015 року, та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 4 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: