Справа № 24548/09
Суддя: Дадим Ю.М.
Дата ухвалення: 2010-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"08" лютого 2010 р.справа № 2а-683/09 Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Дадим Ю.М.
суддів: Семененка Я.В. Божко Л.А.
при секретарі судового засідання: Мациборко Т.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя на постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 07 липня 2009 р. у справі № 2а-683/09 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя про призначення пенсії, зобовязання призначити пенсію за вислугу років,-
В С Т А Н О В И Л А :
Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07 липня 2009 року позов ОСОБА_1В задоволено частково : визнано право позивача на призначення з 06.05.2009 року пенсії за вислугу років, передбаченої статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру», в тому числі визнано право позивача на зарахування як строкової військової служби всього строку його військової служби під час навчання на військово-юридичному факультеті Військового Червонопрапорного інституту Міністерства оборони СРСР з 01.08.1988року по 19.06.1993 року включно до стажу, передбаченого статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру», необхідного для призначення цієї пенсії; зобовязано управління пенсійного фонду України в Шевченківського районі м. Запоріжжя з 06.05.2009року призначити позивачу пенсію за вислугу років , яка передбачена статтею 50-1 Закону України «про прокуратуру».
В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати постанову суду першої інстанції та відмовити у задоволені вимоги позивача у повному обсязі.
Апеляційна скарга відповідача мотивована тим, що період навчання позивача на військово-юридичному факультеті Військового Червонопрапорного інституту Міністерства оборони СРСР з 01.08.1988 року по 19.06.1993 року не співпадає із набранням чинності жодної редакції Закону України «Про загальний військовий обовязок і військову службу».
Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах оскарження та доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції, позивач 01.08.1988року був зарахований курсантом до військово-юридичного факультету Військового Червонопрапорного інституту Міністерства оборони СРСР, на якому під час навчання, у військовому званні «рядовий», проходив військову службу до 19.06.1993року.
Після закінчення військово-юридичного факультету ОСОБА_1 було присвоєно первинне офіцерське військове звання «лейтенант юстиції»та в подальшому він працював на прокурорсько-слідчих посадах в органах військової прокуратури.
30.03.2009року наказом заступника Міністра оборони України №38 на підставі пункту «б»частини сьомої ст. 26 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу» - за станом здоровя, ОСОБА_1 був звільнений з військової служби у запас, на підставі чого, наказом від 04.04.2009року №120 військового прокурора Південного регіону України , з 07.04.2009року був виключений із списків особового складу цієї військової установи.
06.05.2009року позивач звернувся до Управління пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя із заявою про призначення йому пенсії за вислугу років, яка передбачена ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру».
Загальний стаж військової служби та роботи в органах військової прокуратури ОСОБА_1 склав 20 років 5 місяців в календарному обчисленні, з них робота на прокурорсько-слідчих посадах протягом 15 років 07 місяців та військова служба курсантом під час навчання на військово-юридичному факультеті Військового інституту в період з 01.08.1988 року до 19.06.1993р протягом 04 років 10 місяців.
Військовий Червонопрапорний інститут Міністерства оборони СРСР відносився до загальної системи вищих військово-навчальних закладів СРСР та комплектувався курсантами з числа цивільних осіб шляхом призову на військову службу через районні військові комісаріати.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що зарахування періоду військової служби курсантом до строкової військової служби проведено на підставі чинного на час проходження такої служби законодавства, зокрема статті 11 Закону УСРСР від 12 жовтня 1967 року «Про загальний військовий обовязок».
З таким висновком погоджується і колегія суддів .
Так, частиною першої статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру»передбачено, що прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку.
Частиною п'ятою статті 50-1 цього Закону до 20-річного стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугою років, зараховується час роботи на прокурорських посадах, перелічених у статті 56 цього Закону, в тому числі у військовій прокуратурі, стажистами в органах прокуратури, слідчими, суддями, на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, офіцерських посадах Служби безпеки України, посадах державних службовців, які займають особи з вищою юридичною освітою, в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким присвоєно класні чини, на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, що мають класні чини, були направлені туди, а потім повернулися в прокуратуру, строкова військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах, частково оплачувана відпустка жінкам по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років.
Згідно з правилами статті 11 Закону СРСР «Про загальний військовий обов'язок», громадяни, які були прийняті до військово-навчальних закладів, перебували на дійсній військовій службі. На них розповсюджувалися обов'язки, які встановленні для військовослужбовців строкової служби. Крім того, вони та члени їх сімей користувались правами, пільгами та перевагами які були встановленні чинним законодавством для військовослужбовці строкової служби та членів їх сімей.
Постановою Верховної Ради України від 12 вересня 1991 року № 1545-XXII «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР»встановлено, що до прийняття відповідних актів законодавства України на території Республіки застосовуються акти законодавства Союзу РСР з питань, які не врегульовані законодавством України, за умови, що вони не суперечать Конституції і законам України.
25 березня 1992 року ухвалено Закон України № 2232-ХІІ «Про військовий обов'язок і військову службу», у частині першій статті 25 якого зазначено, що навчання у військово-навчальних закладах зараховується курсантам як строкова військова служба.
Проте, Законом України від 18 червня 1999 року № 766 «Про внесення змін до Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу»в статтю 25 цього Закону внесено зміни. Зокрема, частиною шостою визначено, що в строк військової служби військовослужбовцям зараховується тривалість служби під час навчання у вищих військових навчальних закладах та вищих навчальних закладах, які мають військові навчальні підрозділи, із розрахунку два місяці служби (навчання) у зазначених військових навчальних закладах за один місяць строкової військової служби.
Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.
Дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.
Таким чином, судом першої інстанції зроблено правильний висновок про те, що строк
навчання ОСОБА_1 на військово-юридичному факультеті Військового
Червонопрапорного інституту Міністерства оборони СРСР є строковою
військовою службою, яка підлягає зарахуванню до 20-річного стажу роботи,
що дає право на пенсію за вислугою років відповідно до частини дев'ятої
статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру».
За викладених обставин доводи апеляційної скарги про те, що для оцінки правовідносин військової служби, які мали місце протягом 1985 - 1990 років, необхідно застосовувати чинну редакцію Закону України «Про загальний військовий обов'язок та військову службу»є помилковими, висновків судів не спростовують і колегією суддів відхиляються.
Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.205, ст.206, ч.2 ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -
Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя - залишити без задоволення.
Постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07 липня 2009 року - залишити без змін.
Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її постановлення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання законної сили судового рішення апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали виготовлено 12 лютого 2010 року.

Головуючий суддя Дадим Ю.М.

Судді: Семененко Я.В.

ОСОБА_2