Справа № 2а/0470/3077/12
Суддя: Потолова Ганна Володимирівна
Дата ухвалення: 2012-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2012 р. Справа № 2а/0470/3077/12

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Потолової Г.В.

при секретарі Московській О.Г.

за участю: представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Техно Ліга до Південної міжрайонної Державної податкової інспекції у м.Кривому Розі про визнання дій протиправними,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Техно Ліга» звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом про визнання протиправними дій Південної МДПІ у м.Кривому Розі у особі заступника начальника відділу контролю та аналітичної роботи управління податкового контролю юридичних осіб ОСОБА_3 щодо складання акту перевірки №697/231/32693872 від 23.05.2011р.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги. Просить суд задовольнити їх повністю.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечує. В обґрунтування заперечень посилається на законодавчі підстави своїх дій, діяльність в межах закону та наданих повноважень, у звязку з чим просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, вивчивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «Техно Ліга», зареєстроване Виконавчим комітетом Криворізької міської ради Дніпропетровської області 31.03.2004р.

Згідно довідки про взяття на облік платника податків, позивач перебуває на податковому обліку в Південній МДПІ м.Кривого Рогу.

Отже, позивач належним чином зареєстрований, як юридична особа, а тому на нього поширюється дія законів та інших нормативно-правових актів, які регулюють здійснення господарської діяльності в Україні.

Так, на підставі наказу від 06.05.2011р. №842 та повідомлення №13544/10/23-1 від 06.05.2011р., згідно з п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.75.1.2 п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78, п.79.1 ст.79 Податкового кодексу України фахівцями податкового органу проведена документальна позапланова невиїзна перевірка ТОВ «Техно Ліга» з питань достовірності формування податкових зобовязань і податкового кредиту з ПДВ по взаємовідносинах з ТОВ «АМБ Інвест» за період з 01.02.2011р. по 28.02.2011р.

За результатами перевірки складено акт від 23.05.2011р. №697/231/32693872 (а.с.17-37), за змістом якого встановлено: відповідно до ч.1 ч.5 ст.205, ст.ст.216, 228, 662, 655, 656 Цивільного кодексу України, правочини, здійснені платником податку у лютому 2011р. ТОВ «Техно Ліга» з ТОВ «АМБ-Інвест» та ПАТ «ХайдельбергЦемент Україна» мають ознаки нікчемності, є нікчемними в силу припису закону; відсутність обєктів оподаткування при придбанні та продажу за період з 01.02.2001р. по 28.02.2011р., які підпадають під визначення ст.185-187, 198 Податкового кодексу України, в результаті чого ТОВ «Техно Ліга» завищено суму податкового кредиту у розмірі 28038грн.77коп., у т.ч. за лютий 2011р. та завищено суму податкових зобовязань з ПДВ у розмірі 31169грн.04коп., у т.ч. за лютий 2011р.

Також, в акті перевірки зазначено, що за результатами перевірки Південною МДПІ м.Кривого Рогу буде направлена інформація до ДПІ за місцем реєстрації ПАТ «ХайдельбергЦемент Україна», яке мало взаємовідносини з ТОВ «Техно Ліга» у лютому 2011р., для вжиття заходів відповідно до вимог діючого законодавства по ланцюгу постачання з метою стягнення в доход державних коштів, отриманих за нікчемними правочинами. Та згідно акту, у ході проведення перевірки не здійснювалось вилучення оригіналів фінансово-господарських документів, які свідчать про приховування (заниження) обєктів оподаткування, несплату податків та зборів (обовязкових платежів) відповідно до Податкового кодексу України.

Крім того, в акті перевірки податківцями зазначено, що підприємство-контрагент та його посадові особи не знаходяться за юридичною адресою. А також у акті зазначено, що на підставі декларації з податку на прибуток та податку на додану вартість підприємства, додатків до неї зроблено висновок щодо неможливості здійснення господарчої діяльності позивачем через відсутність на балансі виробничих потужностей, транспортних засобів та таке інше.

Не погоджуючись з прийнятим актом податкового органу та викладеними з ньому висновками позивач звернувся за захистом своїх прав та інтересів до суду.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що податковим органом зроблено висновок, щодо нікчемності всіх правочинів, що їх було укладено у лютому 2011 року не лише з ТОВ «АМБ Інвест», щодо якого було витребувано документи, а й з усіма іншими контрагентами-покупцями, але підприємство вважає такі дії податкової інспекції неправомірними та такими, що не ґрунтуються на підставі реальних обставин та фактів.

Також, позивач зазначає, що висновки щодо відсутності за юридичною адресою нашого контрагента зроблено безпідставно, необґрунтовано, з посиланням лише на припущення, а не на докази; що перевіряючими у квітні 2011 року взагалі не здійснювалось відвідування юридичної особи.

Позивач стверджує, що під час перевірки не було встановлено факту передачі товарів (робіт, послуг) від продавця ТОВ «АМБ Інвест» до покупця, але таких фактів неможливо встановити не вивчаючи первинні документи бухгалтерського та податкового обліку, не співставляючи їх з обліком контрагентів. А саме ці документи було надано ТОВ «Техно Ліга», вивчено, та не прийнято до уваги.

Позивач звертає увагу, що саме тому висновки перевірки працівників ДПІ є поверхневими та надуманими стосовно того, що позивач не мав можливості (на думку контролюючого органу), а тому не здійснював реальної господарської діяльності, незважаючи на те, що під час перевірки було встановлено, що покупцем послуг ТОВ «Техно Ліга» є ПАТ «ХайдельбергЦемент Україна», а для роботи на території підприємства необхідно отримати перепустку, видача яких здійснюється за письмовою заявкою підрядника, що й було зроблено та отримано перепустки на всіх працівників ТОВ «АМБ Інвест», що й є доказом реальності отримання послуг та пояснює чому саме позивачу немає сенсу орендувати чи мати власні складські приміщення.

До того ж, позивач посилається, що сам факт ненадання для перевірки ч відсутності первинних документів бухгалтерського чи податкового обліку, є фактом неналежного ведення ним бухгалтерського обліку, що не може бути підставою для висновку в акті перевірки про визнання угоди нікчемною саме податковим органом. Проте, позивач вважає, що ведення податкового обліку покладено на кожного окремо платника податку. Кожен платник несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку, зазначена відповідальність не може автоматично поширюватись на третіх осіб, у тому числі й на контрагентів.

Тобто, на думку позивача, у бухгалтерському та податковому обліку підприємства містяться всі документи, що їх передбачено чинним законодавством для виникнення права платника податків визначення розміру податкового кредиту з ПДВ та для віднесення до складу валових витрат коштів, що їх було витрачено на придбання та переробку, зберігання та перевезення товару. Порушень щодо порядку їх складання у акті перевірки не зазначено, посилань на судові рішення про визнання угоди чи певних документів недійсними в акті не надано, тобто, немає правових підстав для виключення будь-яких документів із складу документів бухгалтерського чи податкового обліку позивача.

Позивач вказує, що доказом правомірності діяльності підприємства є наявність судового рішення, яки дії податкової інспекції щодо визнання угод ТОВ «АМБ Інвест» з усіма контрагентами нікчемними, визнано неправомірними.

Крім того, позивач зазначає, що судове рішення по справі №2а-7374/2011 набрало законної сили 04.10.2011р.

Таким чином, позивач вважає дії податкового органу щодо складання акту від 23.05.2011р. №697/231/32693872 протиправними.

Відповідач проти позовних вимог заперечує.

В обґрунтування заперечень посилається на те, що ТОВ «Техно Ліга» не є кінцевим споживачем виконаних робіт, отриманих від ТОВ «АБМ Інвест». Роботи виконано згідно укладених договорів підряду, замовником яких є ПАТ «ХайдельбергЦемент Україна», тобто позивач є транзитером при здійсненні зазначених робіт.

Таким чином, на думку відповідача, висновок щодо нікчемності правочинів, здійснено лише по контрагенту-постачальнику ТОВ «АБМ-Інвест» на суму ПДВ у розмірі 28038грн.77коп. та контрагенту-покупцю ПАТ «ХайдельбергЦемент Україна» на суму ПДВ у розмірі 31169грн.04коп. за лютий 2011 року свідченням цьому є податкова декларація з податку на додану вартість за лютий 2011 року надано позивачем до податкового органу 17.03.2011р. №10538 та додаток №5 до податкової декларації «Розшифровки податкових зобовязань та податкового кредиту в розрізі контрагентів».

Крім того, відповідач стверджує, що ним отримано від Лівобережної МДПІ м.Дніпропетровська акт від 26.04.2011р. №1478/7/23-3/34563256 про результати невиїзної документальної перевірки ТОВ «АМБ-Інвест» з питань правильності формування податкових зобовязань та податкового кредиту за лютий 2011 року, яким визначено відсутність матеріальних ресурсів, виробничої бази, складських приміщень ТОВ «АМБ-Інвест», що унеможливлює здійснення господарської діяльності.

Також, на думку відповідача, перевіркою ТОВ «АМБ-Інвест» встановлено, що на товаристві відсутні власні вантажні транспортні засоби, тобто товариство не має можливості здійснювати транспортування придбаного або реалізованого товару власними силами, саме на протязі 2010 року підприємство не було платником збору з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, збору за забруднення навколишнього природного середовища. Таким чином, відсутність необхідних умов для досягнення відповідних результатів економічної діяльності в силу відсутності відповідного персоналу, транспортних засобів, свідчить про відсутність у ТОВ «АМБ-Інвест» адміністративно-господарських можливостей на виконання господарських зобовязань та відсутність фактичних дій, спрямованих на виконання взятих на себе зобовязань.

Так у звязку з вищевикладеним, на думку відповідача, єдиною метою укладених угод між вище переліченим переліком постачальників та ТОВ «АМБ-Інвест» є штучне створення податкового кредиту з ПДВ вищезазначених покупців товарів (робіт, послуг). Вказані умови суперечать меті господарської діяльності підприємства та створюють обставини, за яких воно не мало намір одержати економічний ефект у результаті підприємницької та іншої економічної діяльності.

Крім того, відповідач посилається, що викладені вище обставини у своїй сукупності свідчать про наявність у сторін договорів під час її укладання мети суперечної інтересам держави та суспільства. У разі недодержання вимоги щодо відповідальності інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, такий правочин може бути визнано недійсним.

Відповідач звертає увагу, що операції з придбання та реалізації по ланцюгу ТОВ «АМБ-Інвест» за лютий 2011 року не містять у суті своїй розумних економічних або інших причин (ділової мети) систематичного (протягом місяця) придбання та продажу товарів та не спричиняють реального настання правових наслідків. Відповідно, відповідач вважає, що аналізуючи викладене, правочини між ТОВ «Техно Ліга», ТОВ «АМБ-Інвест» та ПАТ «ХайдельбергЦемент Україна» вчинено без мети на реальне настання правових наслідків, спрямовані на заниження обєктів оподаткування, несплату податків. Відповідно до ст.202, 203, 234, п.1,2 ст.215, п.1 ст.216 Цивільного кодексу України, правочини, здійснені платником податку у лютому 2011 року із ТОВ «АМБ-Інвест» та ПАТ «ХайдельбергЦемент Україна» мають ознаки нікчемності та є нікчемними в силу припису закону. Ці правочини порушують публічний порядок, суперечать інтересам держави та суспільства, вчинені удавано з метою ухилення від спати податків третім особам.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та оцінивши їх у сукупності, суд дійшов висновку про наступне.

Згідно п.1.ч.1 ст.10 Закону України Про державну податкову службу в Україні встановлено, що державні податкові інспекції в районах, містах без районного поділу, районах у містах, міжрайонні та об'єднані спеціалізовані державні податкові інспекції виконують такі функції: 1) здійснюють контроль за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податків та зборів; 9) за дорученням спеціальних підрозділів по боротьбі з організованою злочинністю проводять перевірки своєчасності подання та достовірності документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків, інших платежів в порядку, встановленому законом.

У відповідності пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України, встановлено, що органи державної податкової служби мають право: проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому цим Кодексом.

Пунктом 75.1 ст.75 Податкового кодексу України, зазначено, що органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно зі п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та збрів, а також дотримання валютною та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи..., та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності..., а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі, за результатами перевірок інших платників податків.

Відповідно до п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України, документальна позапланова виїзна перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин, а саме: отримано постанову суду (ухвалу суду) про призначення перевірки або постанову органу дізнання, слідчого, прокурора, винесену ними відповідно до закону у кримінальних справах, що перебувають у їх провадженні (пп.78.1.11); органом державної податкової служби вищого рівня в порядку контролю за діями або бездіяльністю посадових осіб органу державної податкової служби нижчого рівня здійснено перевірку документів обов'язкової звітності платника податків або матеріалів документальної перевірки, проведеної контролюючим органом нижчого рівня, і виявлено невідповідність висновків акта перевірки вимогам законодавства або неповне з'ясування під час перевірки питань, що повинні бути з'ясовані під час перевірки для винесення об'єктивного висновку щодо дотримання платником податків вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби. Рішення про проведення документальної позапланової перевірки в цьому випадку приймається органом державної податкової служби вищого рівня лише у тому разі, коли стосовно посадових осіб органу державної податкової служби нижчого рівня, які проводили документальну перевірку зазначеного платника податків, розпочато службове розслідування або порушено кримінальну справу (пп.78.1.12).

Так, відповідно до п.73.3. ст.73 Податкового кодексу України, органи державної податкової служби мають право звернутися до платників податків та інших суб'єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на органи державної податкової служби функцій, завдань, та її документального підтвердження. Запит вважається врученим, якщо його надіслано поштою листом з повідомленням про вручення за податковою адресою або надано під розписку платнику податків або іншому суб'єкту інформаційних відносин або його посадовій особі. Таким чином передача запиту на отримання інформації до підрозділу податкової міліції не є законним способом отримання податкової інформації від платника.

Порядком оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового; валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом ДПС України від 22.12.2010 року №984 (далі Порядок №984) визначено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Згідно з п.5.2. Розділу II Порядку №984, у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті фактом порушення необхідно:

- чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів, що порушені платником податків, зазначити період (місяць, квартал, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків та господарську операцію, в результаті якої здійснено це порушення, при цьому додати до акта письмові пояснення посадових осіб платника податків або його законних представників щодо встановлених порушень;

- зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення; у разі відсутності первинних документів або ненадання для перевірки первинних та інших документів, що підтверджують факт порушення, зазначити перелік цих документів;

- у разі відмови посадових осіб платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі органу державної податкової служби така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати, факт про складання такого акта відображається в акті документальної перевірки;

- у разі надання посадовими особами платника податків або його законними представниками посадовим (службовим) особам органу державної податкової служби письмових пояснень щодо встановлених порушень податкового законодавства та/або причин ненадання первинних та інших документів, що підтверджують встановлені порушення, або їх копій факти про надання таких пояснень необхідно відобразити в акті.

Наведене вказує на те, що відповідач зобов'язаний був звернутися до позивача з дотриманням порядку отримання податкової інформації, встановленого статтею 73 Податкового кодексу України. У разі відмови з боку позивача скласти акт про таку відмову, або у разі отримання таких документів дослідити їх та систематизовано, як того вимагає пункт 4 Розділу І Порядку №984, викласти факти, що міститься в таких первинних документах та надати їм об'єктивну оцінку. Однак, відповідачем не виконано приписи вказаних правових норм. При цьому, в акті перевірки фактично лише наводяться цитати з актів перевірок інших підприємств без підтвердження цих фактів первинними документами. Логіко-граматичне тлумачення нормативних актів, що регулюють правовідносини пов'язані з проведенням контролюючим органом перевірок та складання актів перевірок, вказує на те, що акт перевірки не є підставою для виникнення будь-яких прав та обов'язків, ані у платника, ані у податкового органу, а тому відомості, зазначені в актах податкових перевірок інших підприємств, не мають преюдиційного значення, а підлягають встановленню на загальних підставах.

Згідно із п.185.1 ст.185 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, послуг.

Отже, для цілей перевірки дотримання вимог податкового законодавства та можливого визначення грошових зобов'язань у разі неналежного дотримання платником податків цього законодавства, контролюючому органу у даному випадку первинно слід встановити зміст та реальність господарської операції.

Відповідно до ст.1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Таким чином визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Статтею 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

При цьому, податковий облік формують не самі по собі цивільні правочини, а саме господарські операції, тобто фактичний рух активів та/або зміни власного капіталу чи зобов'язань платника податку. Тобто, факт вчинення певних господарських операцій, та правомірність подальшого відображення (проведення) їх у бухгалтерському та податковому обліку, можливо досліджувати лише на підставі вивчення та дослідження первинних документів платника податків, наявність та законність складення яких, як фактично, так і юридично, буде підтвердженням здійснення таких операцій.

В ході судового розгляду справи позивачем спростовані висновки відповідача щодо відсутності реальних операцій, шляхом надання копій первинних документів (оригінали яких оглянуто у судовому засіданні).

За таких обставин, викладені в Акті перевірки факти та висновки є безпідставними, оскільки ґрунтуються на припущеннях і не містять достатніх фактичних даних на підтвердження умовиводів про нікчемність правочинів, а відповідно є такими, що вчинені з порушенням норм чинного законодавства України. Крім того, суд вважає, що викладення висновку про нікчемність правочинів в акті перевірки суперечить також нормам цивільного законодавства, виходячи з наступного.

Статтею 627 Цивільного кодексу України, передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Так, відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. За змістом ч.2 цієї ж статті Договори є двосторонніми правочинами.

Згідно ч.1, 2 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 203 ЦК передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно ст.228 ЦК, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Системний аналіз вищевказаних норм говорить про те, що правочином є лише ті зобов'язання сторін, які витікають із цивільно-правового (господарського) договору.

Правовідносини між платником і державою з приводу оподаткування результатів господарських операцій (правочинів) є адміністративними, публічно-правовими, а тому мета особи на несплату податків не може бути підставою для висновку про нікчемність договору як такого, що порушує публічний порядок, за умови фактичного виконання цивільно-правових зобов'язань та реальності вчинених господарських операцій. В акті перевірки взагалі не зазначено аналізу (проведеного на підставі текстів угод, додатків до угод, документів на підтвердження виконання (невиконання) зобов'язань та ін.) жодного із правочинів, які вчинені в період, що був предметом перевірки, і, на думку відповідача, є нікчемними.

Зазначенні в Акті припущення, не підтверджені допустимими та достатніми доказами, про недійсність взагалі усіх правочинів без дослідження конкретних угод за участю учасників таких угод та з врахуванням (спростуванням) пояснень (заперечень) учасників правочинів, є беззмістовними та грубо порушують приписи вищезазначених нормативних актів.

Аргументи відповідача в акті перевірки про порушення позивачем норм Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» та норм Закону України «Про податок на додану вартість», суд вважає таким, що не підтверджуються фактичними обставинами справи.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що спірні висновки відповідача не відповідають нормам податкового законодавства.

Однак, відповідно до п.1 ч.1 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Обов'язковою ознакою нормативно-правового акта чи правового акта індивідуальної дії, а також відповідних дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень є створення ними юридичних наслідків у формі прав, обов'язків, їх зміни чи припинення.

Таким чином, стосовно вимоги позивача про визнання протиправними дій Південної МДПІ у м.Кривому Розі у особі заступника начальника відділу контролю та аналітичної роботи управління податкового контролю юридичних осіб ОСОБА_3 щодо складання акту перевірки №697/231/32693872 від 23.05.2011р., суд виходить з наступного.

Як вже зазначено вище, у відповідності пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України, встановлено, що органи державної податкової служби мають право: проводити перевірки платників податків в порядку, встановленому цим Кодексом.

Пунктом 75.1 ст.75 Податкового кодексу України, зазначено, що органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно п.86.1 ст.86 Податкового кодексу України зазначено, що результати перевірок (крім камеральних) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами органу державної податкової служби та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Суд звертає увагу, що акт перевірки не може бути предметом судового оскарження, оскільки це службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки фінансово-господарської діяльності платника податків та має лише інформаційний характер.

При цьому, судом враховано, що захисту підлягають порушені або оспорювані права особи, між тим, самі висновки перевіряючих осіб, які викладено в акті перевірки, не призводять та не можуть призвести до порушення прав та охоронюваних інтересів особи.

Отже, враховуючи вищевикладене, проведення перевірки платника податків, з подальшим складанням акту або довідки за її результатом, є обовязком податкового органу згідно норм діючого законодавства України.

За викладених обставин, у задоволенні позову у визначений позивачем спосіб належить відмовити.

Проте, у відповідності до ч.2 ст.11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

З матеріалів справи вбачається та представником відповідача у судовому засіданні підтверджено, що податковим органом за результатами перевірки та на підставі Акту податкове повідомлення-рішення не виносилося.

Відповідачем не надано доказів того, що за результатами проведеної перевірки ДПІ приймалися будь-які рішення, зокрема податкові повідомлення-рішення про визнання податкових зобовязань, учинялися будь-які дії, зокрема, внесення до облікових даних платника податків відомостей про його податкові зобовязання, враховуючи висновки, які зроблено в Акті перевірки.

Відповідно до п.86.8 ст.86 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення приймається керівником податкового органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акту перевірки протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Як зазначено вище ст.19 Конституції України зобовязує органи державної влади діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на вище викладене, судом встановлено, що відповідачем порушено вимоги п.86.8 ст.86 Податкового кодексу України, не прийнято відповідне податкове повідомлення рішення.

Враховуючи, що позивачем не заявлено вимогу про визнання протиправною бездіяльності податкового органу щодо не складання податкового повідомлення-рішення за результатами перевірки, які викладені в акті №697/231/32693872 від 23.05.2011р., однак про це йдеться у позові та підтверджено представниками сторін у судовому засіданні, судом в ході судового розгляду адміністративної справи встановлено порушення ДПІ вимог п.86.8 ст.86 Податкового кодексу України, суд вважає за необхідне для повного захисту прав та інтересів позивача вийти за межі позовних вимог в цій частині шляхом визнання протиправною бездіяльності Центральної міжрайонної державної податкової інспекції у м.Кривому Розі щодо не складання податкового повідомлення-рішення за результатами перевірки, які викладені в акті №697/231/32693872 від 23.05.2011р.

Отже, з урахуванням викладеного, з матеріалів справи та наданих представником позивача у судовому засіданні пояснень вбачається, що субєкт владних повноважень (відповідач) діяв по відношенню до позивача не на підставі та не у межах повноважень і способу, що передбачені Конституцією та законами України.

Одним з принципів адміністративного судочинства, передбачених ст.7 Кодексу адміністративного судочинства України, є принцип законності, який відповідно до ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, полягає в наступному, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Приймаючи до уваги викладене, враховуючи протиправність бездіяльності відповідача, а також те, що відповідачем не доведено правомірність своїх дій та їх відповідність нормам діючого законодавства України, відповідних доказів суду не надано, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню в частині визнання протиправною бездіяльності Південної МДПІ у м.Кривому Розі щодо не складання податкового повідомлення-рішення за результатами перевірки, які викладені в акті №697/231/32693872 від 23.05.2011р. В решті позовних вимог належить відмовити.

Відповідно до ч.1 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України повернути з Державного бюджету України позивачу Товариства з обмеженою відповідальністю Техно Ліга судові витрати у розмірі 16грн.10коп., сплачені квитанцією №9 від 29.02.2012р.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.11, 86, 94, 158-163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю Техно Ліга до Південної міжрайонної Державної податкової інспекції у м.Кривому Розі про визнання дій протиправними задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Південної міжрайонної державної податкової інспекції у м.Кривому Розі щодо не складання податкового повідомлення-рішення за результатами перевірки, які викладені в акті №697/231/32693872 від 23.05.2011р.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Техно Ліга» (50000, м.Кривий Ріг, пр.К.Маркса, 49, ) 16грн.10коп. (шістнадцять грн.10коп.) судового збору.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі її апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд у десятиденний строк з дня отримання копії постанови, виготовленої у повному обсязі.

Текст постанови у повному обсязі виготовлений 25.07.2012 р.

Суддя

ОСОБА_4