Справа № 29174/09
Суддя: Дадим Ю.М.
Дата ухвалення: 2010-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" січня 2010 р. справа № 2а-1149/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Дадим Ю.М.

суддів: Семененка Я.В. Божко Л.А.

розглянувши у письмовому провадженні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді Кіровоградської області на постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від 25 червня 2009 року у справі № 2а-1149/09 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді Кіровоградської області про зобовязання здійснити перерахунок підвищення до пенсії «Дітям війни»,-

В С Т А Н О В И Л А:

В травні 2009 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді Кіровоградської області та просила відновити пропущений строк для звернення до суду за захистом порушених прав, свобод та інтересів, зобовязати Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді Кіровоградської області нарахувати на її користь недоплачену їй як дитині війни щомісячну державну соціальну допомогу за 2006-2008 роки в сумі 4463 грн. 10 коп., зобовязати Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді Кіровоградської області нараховувати на її користь передбачену Законом України «Про соціальний захист дітей війни»щомісячну допомогу у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

Постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 25 червня 2009 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково: зобовязано Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді Кіровоградської області з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, а також починаючи з 22 травня 2008 року здійснити перерахунок і виплати ОСОБА_1 підвищення до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком у відповідності до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»з врахуванням виплачених відсотків. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану постанову в частині задоволених позовних вимог. Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді Кіровоградської області вважає постанову суду в частині задоволених вимог неправомірною, винесеною з порушенням норм матеріального і процесуального права, вважає, що справа розглянута судом першої інстанції з порушенням ст. 7 КАС України, а саме без дотримання принципів верховенства права та законності.

Апелянт, посилаючись на ст. 7 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни», зазначає наступне: фінансове забезпечення державних соціальних гарантій передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок виключно коштів Державного бюджету України, що кошти для забезпечення виплати соціальної гарантії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком Державним бюджетом не були передбачені і на даний час жодних змін та перерозподілу до частини видатків Державного бюджету не було внесено; внесення змін до Законів це є безпосередня прерогатива Верховної ОСОБА_1 України.

Апелянт наголошує на тому, що Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді Кіровоградської області, як територіальне управління не має жодного відношення до коштів Державного бюджету, тим більше не є розпорядником коштів з державного бюджету. На думку апелянта, відповідачами по справі повинні виступати Пенсійний фонд України, Кабінет Міністрів України, Державне казначейство України.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 має статус дитини війни, що підтверджується посвідченням (а.с. 4).

У відповідності до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Дію статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» було зупинено на 2006 рік згідно з Законом України від 20.12.2005 р. N 3235-IV (пункт 17 ст. 77). Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік»п. 17 ст. 77 виключений, встановлено поетапне запровадження пільг дітям війни, передбачених статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної ОСОБА_1 України з питань бюджету.

Однак, такий порядок у 2006 році не був визначений.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для зобовязання відповідача здійснити перерахунок позивачу надбавки до пенсії за 2006 рік.

Пунктом 12 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України за 2007 рік»дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»було зупинено на 2007 рік.

Рішенням Конституційного суду України від 09.07.2007 року N 6-рп/2007 визнана такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), та втратила чинність з 09.07.2007 року ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», якою зупинено дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»на 2007 рік.

Частиною 3 ст. 62 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік»(із змінами) встановлено, що для визначення мінімального розміру пенсії за віком відповідно до абзацу першого частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»з 1 квітня та з 1 жовтня 2007 року застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, визначений абзацом п'ятим частини першої цієї статті, збільшений на 1 відсоток, що складає відповідно 410 грн. 06 коп. та 415 грн. 11 коп.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції правильно задовольнив позовні вимоги позивача у 2007 році, а саме, у період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період.

Підпунктом 2 пункту 41 розділу ІІ Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" статтю 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" викладено в новій редакції, відповідно до якої дітям війни до пенсії виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.

Частиною четвертою статті 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено, що учасникам війни, нагородженим орденами і медалями колишнього Союзу РСР за самовіддану працю і бездоганну військову службу в тилу в роки Великої Вітчизняної війни, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 15 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, іншим учасникам війни - на 10 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Оскільки з 01.01.2008 року прожитковий мінімум для непрацездатних осіб складав 470 грн., то відповідач з січня 2008 року правильно виплачував надбавку позивачам в розмірі 47 грн.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 положення пункту 41 розділу ІІ Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" визнані неконституційними з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

До набрання законної сили рішеннями Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року підстави для перерахунку підвищення до пенсії позивачам як дітям війни за період з 01 січня 2008 року по 22 травня 2008 року відсутні, оскільки зазначене рішення не має зворотної дії.

При цьому, враховуючи пріоритет закону над підзаконним нормативно-правовим актом, суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги постанову Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530, якою встановлені менші розміри підвищення до пенсії дітям війни, ніж передбачені ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Враховуючи наведене, суд першої інстанції обґрунтовано зобовязав відповідача здійснити перерахунок та виплату підвищення до пенсії позивачу, однак невірно визначив період за який його слід зробити. Так, судом першої інстанції правильно вказана початкова дата проведення даного підвищення у 2008 році, а саме - 22 травня 2008 року, однак не вказана кінцева дата проведення перерахунку підвищення до пенсії позивачу як «дитині війни».

Зміст статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»у 2009 році не змінювався та розмір підвищення не корегувався.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів вважає, що кінцевою датою слід зазначати дату розгляду справи у суді першої інстанції, а саме по 25 червня 2009 року.

Посилання відповідача на відсутність бюджетних коштів не може бути взято до уваги з огляду на статтю 69 Закону України «Про Конституційний Суд України», згідно з якою рішення і висновки Конституційного Суду України є обовязковими до виконання.

За таких обставин колегія суддів вважає, що при правильному по суті вирішенні питання, суд першої інстанції повинен був вказати кінцеву дату проведення перерахунку підвищення до пенсії позивачу у 2008 році згідно вимог ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», а саме з 22 травня 2008 року по 25 червня 2009 року, залишивши в решті оскаржену постанову без змін.

Керуючись п.2 ч.1 ст. 198, ст. 201, 205, 207 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді Кіровоградської області задовольнити частково.

Постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від 25 червня 2009 року у справі № 2а-1149/09 змінити, вказавши кінцеву дату проведення перерахунку підвищення до пенсії позивачу у 2008 році згідно вимог ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», а саме з 22 травня 2008 року по 25 червня 2009 року.

В іншій частині постанову суду залишити без змін.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту винесення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця.

Головуючий: Ю.М. Дадим

Суддя: Л.А. Божко

Суддя: Я.В. Семененко