Справа № 808/3461/14
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2015-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
і м е н е м У к р а ї н и
15 квітня 2015 рокусправа № 808/3461/14
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чабаненко С.В.
суддів: Іванова С.М. Шлай А.В.
за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 07 липня 2014 року по справі № 808/3461/14 за позовом Заступника Запорізького прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері Південного регіону України в інтересах громадянина ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про зобов`язання виплатити матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань за 2010 рік, -
Заступник Запорізького прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері звернувся до суду в інтересах громадянина ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, в якій позивач просив суд зобов`язати відповідача виплатити підполковнику ОСОБА_1 матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань за 2010 рік, у розмірі 2740, 50 грн.
Позивачем ОСОБА_1 до суду було надіслано заяву про уточнення позовних вимог, в якій він зазначив, що при складанні позовної заяви не були враховані судові витрати, які складаються з вартості витрат на листування, які він сплатив по квитанції від 28.05.2014 у сумі 14, 28 грн. В зв`язку з зазначеним позивач просить стягнути з Міністерства оборони України на його користь судові витрати, які дорівнюють вартості витрат на листування, на загальну суму 14, 28 грн.
Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 07 липня 2014 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову, та винести нову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Апеляційна скарга обґрунтована доводами адміністративного позову.
Представники сторін в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що у відповідності до ч. 4 ст. 196 та ст. 41 КАС України не перешкоджає розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 з 1982 року по 2010 рік проходив військову службу у Збройних Силах України.
Наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 10.02.2010 №77, підполковник ОСОБА_1 , відповідно до статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» звільнений з військової служби у запас за частиною шостою, пунктом «б» (за станом здоров`я) та наказом Запорізького обласного військового комісара від 26 серпня 2010 року №165 виключений зі списків особового складу Запорізького обласного військового комісаріату.
Підполковнику ОСОБА_1 не виплачена матеріальна допомога за 2010 рік (додатковий вид грошового забезпечення) у зв`язку зі смертю батька ОСОБА_1 та значного погіршення стану його здоров`я (встановлення інвалідності). Після звернення до Міністра оборони України та Начальника Генерального штабу Збройних Сил України 02.05.2010 з питань надання роз`яснень щодо виплати матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2010 рік, ОСОБА_1 отримав листа від фінансово-економічного управління Командування Сухопутних військ від 3.06.2010 №116/14/5/925, в якому останньому дали роз`яснення, стосовно того, що матеріальну допомогу можуть отримати особи, які мають підстави для її отримання, а саме тяжкий стан здоров`я військовослужбовця або членів його сім`ї, смерть рідних по крові або шлюбу та інше.
Під час проходження військової служби Міністерством оборони України з громадянином ОСОБА_1 був укладений контракт «Про проходження військової служби у Збройних Силах України», відповідно якого Міністерство оборони України зобов`язується забезпечувати громадянинові ОСОБА_1 додержання його прав та прав членів його сім`ї, включаючи одержання пільг, гарантій та компенсацій, установлених законами та іншими нормативно - правовими актами України, які визначають статус військовослужбовців, та порядок проходження військової служби, а також призначення його на військову посаду відповідно до професійної освіти, військового звання та військово - облікової спеціальності.
Відмовляючи в задоволені позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку, що питання виплати позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань не належить до компетенції Міністерства оборони України. оскільки позивач військову службу в Міністерстві оборони України не проходив.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду та вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідності до ст. 15 Закону України «Про Збройні Сили України» фінансування Збройних Сил України здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей здійснюється відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та інших нормативно-правових актів.
Саттею 63 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» встановлено, що керівники бюджетних установ здійснюють фактичні видатки на грошове забезпечення військовослужбовців, включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду грошового забезпечення, затвердженого для бюджетних установ у кошторисах.
Питання щодо грошового забезпечення військовослужбовців визначені статтею 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Частиною 2 статті 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей передбачено, що до складу грошового забезпечення входять:
- посадовий оклад, оклад за військовим званням;
- щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);
- одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Частиною 4 статті 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей визначено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України.
Відповідно до п.9 постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007року №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу» та п.1.9 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11.06.2008року № 260, грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців.
Згідно абз.6 п.7 наказу Міністра оборони України від 05.02.2010року № 52 «Про бюджетну політику Міністерства оборони України в І кварталі 2010 року» визначено, що під час виплати грошового забезпечення у 2010 році необхідно дотримуватися такого порядку щодо здійснення виплат: у першу чергу - щомісячне грошове забезпечення; у другу - розрахунки зі звільненими військовослужбовцями; у третю - грошова допомога для оздоровлення та суми індексації грошових доходів військовослужбовцям; у четверту - інші одноразові додаткові види грошового забезпечення (за наявності коштів).
Абзацом 7 пункту 7 наказу Міністра оборони України від 05.02.2010 №52 передбачено, що видання наказів про виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань здійснювати за умови наявності вільного фінансового ресурсу після розгляду заяв військовослужбовців, поданих за підпорядкованістю, та прийняття за ними рішення начальником Генерального штабу - Головнокомандувачем Збройних Сил України, заступниками Міністра оборони України та командувачами видів Збройних Сил України. Сума цієї допомоги не повинна перевищувати розмір місячного грошового забезпечення військовослужбовця.
Наказами командувача Сухопутних військ ЗС України від 22.03.2010 №110 та від 02.09.2010 №362 затверджені Інструкція про порядок надання в І кварталі 2010 року матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань військовослужбовцям Сухопутних військ Збройних Сил України та Інструкція про порядок надання в 2010 році матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань військовослужбовцям Сухопутних військ Збройних Сил України відповідно.
Пунктом 2.1 вказаних Інструкцій передбачено, що для отримання матеріальної допомоги військовослужбовці подають за підпорядкованістю рапорт, у якому зазначають підстави для порушення клопотання (тяжкий стан здоров`я військовослужбовця або членів його сім`ї, смерть рідних по крові або по шлюбу, пожежа або інше стихійне лихо, одруження та народження дитини у військовослужбовця) та розмір потреби. До рапорту додають документи, які підтверджують обставини, які є підставою для порушення клопотання.
В подальшому рапорт та документи, після узгодження з керівником фінансового органу військової частини (установи) подаються командирами цих частин (установ) за підпорядкованістю до оперативних командувань, які здійснюють розгляд цих документів, готують протокол та разом із копіями необхідних (підтверджуючих право на отримання допомоги) документів, надають протокол на затвердження командувачем Сухопутних військ Збройних сил України (пп.2.2, 2.3 Інструкцій).
Документи та протокол, після їх надходження від оперативних командувань, розглядаються спеціально створеною комісією Сухопутних військ ЗС України, та за результатами розгляду, затверджуються командувачем Сухопутних військ ЗС України. В подальшому витяг з протоколу надсилається до військової частини, де проходить службу заявник, та є підставою для видання командиром частини наказу про виплату матеріальної допомоги. Такий наказ, в свою чергу, є підставою для безпосередньої виплати матеріальної допомоги військовослужбовцю (пп. 2.4 - 2.5 Інструкцій).
У відповідності до пункту 2.6 наведеної Інструкції, затвердженої наказом командувача Сухопутних військ ЗС України від 02.09.2010 №362, спірна матеріальна допомога надається військовослужбовцям за місцем служби на підставі наказу командира військової частини (установи), а командиру (начальнику) військової частини (установи) - на підставі наказу вищого командира (начальника).
Як вставлено із доданих до позову документів, позивач військову службу у Міністерстві оборони не проходив, а був військовослужбовцем Вільнянсько-Новомиколаївського об`єднаного районного військового комісаріату. При цьому, на період спірних правовідносин займав посаду військового комісара цього військкомату, а отже, у відповідності до вимог пункту 2.6 наведеної Інструкції, затвердженої наказом командувача Сухопутних військ ЗС України від 02.09.2010 №362, матеріальна допомога, при дотриманні інших умов щодо ії виплати, могла бути виплачена позивачу лише за місцем служби на підставі наказу вищого командира (начальника), тобто Запорізьким обласним військовим комісаріатом та підставі наказу обласного військового комісара.
Колегія суддів, з урахуванням вищевикладеного погоджується з висновками суду першої інстанції, що питання виплати матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань не належить до компетенції Міністерства оборони України, оскільки позивач не проходив військову службу в Міністерстві оборони України.
У зв`язку з зазначеним, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції в достатньому обсязі з`ясовано обставини справи та ухвалено законне і обґрунтоване рішення, у зв`язку з чим, підстав для скасування рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, не існує.
Керуючись ст. ст 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд,-
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 07 липня 2014 року по справі № 808/3461/14 - залишити без задоволення.
Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 07 липня 2014 року по справі № 808/3461/14 - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: С.В. Чабаненко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: А.В. Шлай