Справа № 9101/7897/2011
Суддя: Руденко М.А.
Дата ухвалення: 2011-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" вересня 2011 р. справа № 2а-2833/10/1170

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Руденко М.А.

суддів: Мірошниченка М.В. Юхименка О.В.

при секретарі судового засідання: Мачихіні В.В.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2 діє на підставі довіреності від 25.08.2010 року

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу субєкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_1 на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2010 року по адміністративній справі № 2а-2833/10/1170 за позовною заявою субєкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_1 до Кіровоградської обєднаної державної податкової інспекції Кіровоградської області про скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2010 року позивач звернувся до адміністративного суду з позовною заявою, в якій просив скасувати податкове повідомлення-рішення № /0 від 23 листопада 2010 року.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2010 року (суддя Сагун А.В.) у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Мотивуючи рішення, суд першої інстанції вказав на те, що позивач не підтвердив відповідними бухгалтерськими документами наявність факту отримання продукції. У звязку з чим не знайшло підтвердження правомірність підстав для віднесення сум ПДВ до податкового кредиту вказаних періодів, зокрема в частині фактичного придбання товару, а тому висновок податкового органу про порушення пп.74.1, 7.4.5 п. 7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», в результаті чого занижено податкове зобовязання з податку на додану вартість на загальну суму 62 637 грн. є обґрунтованим. З огляду на викладене суд першої інстанції вказав на те, що податкове повідомлення-рішення № /0 від 23.07.2010 року є правомірним.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2010 року по справі № 2а-2833/10/1170 та прийняти нову постанову про задоволення адміністративного позову і скасувати податкове повідомлення-рішення № /0 від 23 липня 2010 року. В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав на те, що при винесенні постанови судом було порушено норми матеріального права. Вважає безпідставним посилання суду першої інстанції на те, що у письмових поясненнях ОСОБА_3 директор ПП «Украгробуд-Груп»та усні пояснення ОСОБА_4, директор ПП «Маріолін»пояснили, що вони не підписували податкових накладних для ФОП ОСОБА_1, на думку позивача лише почеркознавча експертиза може підтвердити зазначений факт. Безпідставними є посилання про безтоварність операцій, оскільки сухе молоко, яке позивач постачав ПП «Украгробуд-Груп»реалізовувалось ТОВ «Тульчинський масло сир завод», тобто товар існував і операції мали реальний характер. Єдиною підставою для не включення до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку є відсутність податкових накладних, відповідно до п.п.7.4.5 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість». В перевіряємому періоді він знаходився на спрощеній системі оподаткування, а тому не зберігав акти приймання-передачі товару, довіреності, сертифікати, оскільки не надання них не тягнуло накладення стягнень.

Заперечення на апеляційну скаргу не надійшли.

В судовому засіданні позивач та його представник вимоги апеляційної скарги підтримали в повному обсязі та просили задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, поважних причин неявки в судове засідання не повідомив. Колегія суддів вважає, що в силу ст. 196 КАС України неявка позивача, належним чином повідомленого не перешкоджає судовому розгляду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженої постанови, знаходить апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується обставинами справи 14.07.2010 року було проведено документальну планову перевірку дотримання вимог податкового та іншого законодавства субєкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 за період з 01.07.2007 року по 31.03.2010 року.

За результатами перевірки було складено акт від 14.07.2010 року за №75/1710/НОМЕР_1.

Перевіркою встановлено, що фактично, згідно наданих на перевірку документів, за період з 01.07.2007 року по 31.03.2010 року, субєкт господарювання ОСОБА_1 здійснював оптову торгівлю сухим молоком на спрощеній системі оподаткування шляхом отримання свідоцтв про сплату єдиного податку. Розрахунки за реалізований товар проводились через розрахунковий рахунок. На думку податкового органу позивачем було допущено зменшення задекларованого ПП ОСОБА_1 податкового кредиту по податку на додану вартість по взаємовідносинам з ПП «Украгробуд-груп»та ПП «Маріолін».

Згідно наданого приватним підприємцем письмового пояснення, транспортування товару відбувалось найманим автотранспортом, навантажувальні та розвантажувальні роботи проводились особисто ПП ОСОБА_1 Підтверджуючих документів щодо транспортування товару на перевірку не надано.

Податкові накладні на перевірку надані в повному обсязі, проте, в ході доперевірочної роботи до відділу КПР управління оподаткування фізичних осіб надійшла доповідна записка від ГВ ПМ Кіровоградської ОДПІ з інформацією про порушення кримінальної справи відносно службових осіб ПП «Маріолін»в скоєнні злочину, передбаченого ст. 205 КК України. Згідно облікових даних у перевіряємому періоді основним постачальником сухого молока ПП ОСОБА_1 було ПП «Маріолін», директором якого згідно облікових даних в вищезазначеному періоді був ОСОБА_4 Останній як встановлено в ході розслідування кримінальної справи шляхом підроблення первинних бухгалтерських документів та шляхом незаконного проведення конвертації грошових коштів у готівку здійснював прикриття незаконної діяльності інших осіб господарювання.

Стосовно ПП «Украгробуд-Груп»(другого постачальника позивача) встановлено, що в квітні 2008 року було перереєстровано на підставну особу ОСОБА_3, анкетні дані якої за грошову винагороду було внесено до реєстраційних документів підприємства. Згідно наданих для перевірки податкових накладних від 08.10.2008 року по 10.11.2008 року підписував їх директор підприємства ОСОБА_5, а з 23.08.2008 року ОСОБА_3 Остання надала пояснення, що до фінансово-господарської діяльності ПП «Украгробуд Груп»ніякого відношення не мала, угод не укладала, товарів робіт та послуг не придбавала і не реалізовувала, документів не підписувала. Про розрахунки з контрагентами їй нічого не відомо.

З вищевикладеного уповноважені особи податкового органу дійшли до висновку про те, що статути ПП «Маріолін»та ПП «Украгробуд Груп»є фіктивним правочином, таким, що вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлюються цим правочином (ст. 234 Цивільного Кодексу України). В ході перевірки не встановлено факту передачі товарів від продавця до покупця, а саме від ПП «Маріолін»та ПП «Украгробуд-Груп»до ПП ОСОБА_1, в звязку з відсутністю (не наданням для перевірки) актів приймання-передачі товару, довіреностей, документів, що засвідчують транспортування, зберігання товарів, сертифікатів якості тощо. Перевіряючими зроблено висновок про те, що правочини, нібито укладені між ПП «Маріолін», ПП «Украгробуд-Груп»та ПП ОСОБА_1 не спричинили реального настання юридичних наслідків. Податкові накладні, згідно яких сформовано податковий кредит ПП ОСОБА_1 не відповідають вимогам пп. 7.2.3, п. 7.2 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», оскільки податковий кредит сформовано на підставі неіснуючих, безтоварних операцій, які відповідно не можуть використовуватись в оподатковуваних операціях, в результаті чого приватним підприємцем завищено дозволений податковий кредит на суму 62 637,000 грн.

За висновками перевірки серед інших порушень встановлено порушення п.п. 7.4.1, п.п. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»за № 168/97 ВР від 03.04.1997 року (із змінами та доповненнями) донараховано податок на додану вартість в сумі 62 637,00 грн.

На підставі висновків зазначеного акту було винесено податкове повідомлення рішення № /0 від 23 липня 2010 року відповідно до якого приватному підприємцю ОСОБА_1 визначено суму податкового зобовязання з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій за платежем податок на додану вартість в розмірі 93 955,50 грн., з яких за основним платежем 62 637,00 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями 31 318, 50 грн. (а.с. 33).

Скасування вищезазначеного податкового повідомлення-рішення є предметом даного спору.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що податкова накладна не підтверджує всі юридичні факти для віднесення суми ПДВ до податкового кредиту, а тому не може бути визнана безумовною підставою для включення суми ПДВ до податкового кредиту. Позивач знаходився на спрощеній системі оподаткування та повинен був вести податковий облік згідно Закону України «Про податок на додану вартість», перебування на спрощеній системі оподаткування не позбавляє позивача обовязку проводити нарахування ПДВ у належних розмірах з відповідним документальним підтвердженням. Позивач не зміг підтвердити відповідними бухгалтерськими документами наявність факту отримання продукції, а тому суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність у позивача підстав для віднесення суми ПДВ до податкового кредиту вказаних періодів.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції зважаючи на наступне.

Відповідно до п. 7.4.1 Закону України «Про податок на додану вартість»від 03.04.1997 року, зі змінами та доповненнями, діючого на момент виникнення спірних правовідносин, податковий кредит звітного періоду визначається із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги) та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду, у звязку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з п.п.7.4.5 зазначеного Закону України не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у звязку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами), згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту.

При винесенні рішення суд першої інстанції не врахував, що в перевіряємому періоді ПП ОСОБА_1 знаходився на спрощеній системі оподаткування, відповідно до свідоцтва про сплату Єдиного податку № Ж 132173 від 20 грудня 2007 року (а.с. 132) та на підставі Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва»від 03.07.1998 року за № 727/98, діючого в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, не повинен вести масштабного бухгалтерського обліку. Господарські операції повинні ним реєструватись в Книзі обліку доходів та витрат, що зареєстрована в ДПІ.

Позивач надав книгу обліку № 6354/1 доходів та витрат ФОП ОСОБА_1, що зареєстрована в установленому законом порядку, відповідно в якій відображені періоди обліку, витрати на придбання товару, сума виручки доходу та чистий дохід (а.с. 133- 137), таким чином підтвердивши здійснення господарських операцій.

Стосовно контрагентів позивача ПП «Маріолін»та ПП «Украгробуд-Груп», колегія суддів не приймає доводи податкового органу про те, що відносно директорів вказаних підприємств було порушено кримінальні справи за ст. 205 КК України («фіктивне підприємництво»), в ході розслідування яких директори підприємств - контрагентів позивача ОСОБА_4 та ОСОБА_3 пояснили, що в господарській діяльності підприємств участі не приймали, фінансову звітність не підписували. Оскільки на момент розгляду апеляційної скарги доказів того, що кримінальна справа розглянута, суду не надано, склад злочину в діях директорів контрагентів позивача ПП «Маріолін»та ПП «Украгробуд-Груп»щодо ухилення від сплати податків по господарських операціях з позивачем в установленому порядку, а саме, обвинувачувальним вироком суду, що набрав законної сили, не встановлений.

Безпідставними також є висновки контролюючого органу, що господарські операції з контрагентами не були реальними, оскільки правочини укладені між позивачем та його контрагентами ПП «Маріолін»та ПП «Украгробуд-Груп»в установленому законом порядку визнані недійсними не були.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку що позовні вимоги ПП ОСОБА_1 про скасування податкового повідомлення-рішення № /0 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідачем, на якого відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України покладено обовязок щодо доказування правомірності прийнятого рішення, не доведено того, що сторонами укладено угоду не з метою реального настання правових наслідків, несплати податків, тобто угоди, яка порушує публічний порядок.

Колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування постанови суду та прийняття нової постанови про задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись п.3 ч.1 ст. 198, ст. 202, 205, 207 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ПП Стеценка ОСОБА_6 задовольнити.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2010 по адміністративній справі № 2а-2833/10/1170 скасувати та прийняти нову постанову.

Адміністративний позов субєкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення № 0/0 від 23.07.2010 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, передбаченому ст. 212 КАС України.

Повний текст виготовлено 10.10.2011 року.

Головуючий: М.А. Руденко

Суддя: М.В. Мірошниченко

Суддя: О.В. Юхименко