Справа № 750/8102/14 (2а/750/949/14)
Суддя: Рецебуринський Ю.Й.
Дата ухвалення: 2015-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2015 року м. Київ К/800/49469/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого Рецебуринського Ю.Й.,

Суддів Ємельянової В.І.,

Стародуба О.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові до відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області (далі - відділу примусового виконання рішень УДВС) про визнання неправомірною та скасування постанови про накладення штрафу,

за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові (далі - Управління) на ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 8 серпня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 28 серпня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2014 року Управління звернулося до суду з адміністративним позовом, в якому просило скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС про накладення штрафу від 25 липня 2014 року.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 8 серпня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 28 серпня 2014 року, позовну заяву повернуто позивачу на підставі пункту 6 частини 3 статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України у зв'язку з непідсудністю справи цьому адміністративному суду.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить скасувати ухвалені ними судові рішення та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

З'ясувавши обставини справи, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права згідно статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів приходить до висновку про задоволення касаційної скарги з врахуванням наступного.

Судами встановлено, що підставою для винесення державним виконавцем оскаржуваної постанови від 25 липня 2014 року про стягнення з позивача штрафу у розмірі 680 грн стало невиконання Управлінням рішення суду у справі №750/11734/13-а у встановлений державним виконавцем строк без поважних причин.

Згідно із частиною 1 статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Так, постанови державного виконавця, зокрема, про накладення штрафу належать до видів відповідальності за невиконання рішення самостійно та за невиконання без поважних причин рішення, що зобов'язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі й прийнята державним виконавцем постанова про накладення на боржника штрафу, що не виконана самостійно, є підставою для її примусового виконання.

Відповідно до частини 1 статті 18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: 1) адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган чи посадова особа місцевого самоврядування, посадова чи службова особа органу місцевого самоврядування, крім тих, які підсудні окружним адміністративним судам; 2) усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності; 3) виключено; 4) усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг; 5) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, передбачених пунктами 1 - 4 частини першої цієї статті; 6) адміністративні справи щодо примусового повернення в країну походження або третю країну та примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі території України.

Також, за змістом частини 6 статті 181 КАС України адміністративні справи з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, передбачених пунктами 1 - 4 частини першої статті 18 цього Кодексу, розглядаються місцевим загальним судом як адміністративним судом, який видав виконавчий лист.

Абзацом 2 пункту 9 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» від 13 грудня 2010 року №3, із змінами внесеними 12 вересня 2014 року, роз'яснено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам також предметно підсудні адміністративні справи з приводу оскарження постанов державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу в ході виконання ними ухвалених цими судами рішень.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає помилковим висновок судів попередніх інстанцій про непідсудність Деснянському районному суду м. Чернігова як адміністративному суду справи про скасування постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС про накладення штрафу.

Згідно з частиною 1 статті 227 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до постановлення незаконної ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

За таких обставин рішення судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові задовольнити.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 8 серпня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 28 серпня 2014 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає.

Головуючий Ю.Й. Рецебуринський

Судді В.І. Ємельянова

О.П. Стародуб