Справа № 826/1397/13-а
Суддя: Нагорянський С.І.
Дата ухвалення: 2015-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

08 червня 2015 року 08:30 № 826/1397/13-а

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Нагорянський С.І. розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
до Начальника Управління пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва ОСОБА_2
про визнання дій протиправними дій

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до начальника Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва ОСОБА_2, в якому просив: - визнати протиправними дії начальника Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва ОСОБА_2, що виразились у відмові в задоволенні запиту на отримання публічної інформації; нездійсненні реєстрації запиту на отримання публічної інформації; порушенні права запитувача на попередження про можливість та порядок оскарження відмови у задоволенні запиту про доступ до публічної інформації; наданні несвоєчасної відповіді на запит на отримання публічної інформації;

- зобов'язати начальника Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва ОСОБА_2 надати, відповідно до законодавства, належну відповідь на запит ОСОБА_1 від 24 липня 2012 року, а саме надати йому положення про Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва;

- стягнути з Державного бюджету на користь ОСОБА_1 усі судові витрати;

- у порядку ч. 2 ст. 166 КАС України та відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 255 Кодексу України про адміністративні правопорушення постановити окрему ухвалу, яку направити органам прокуратури щодо вирішення питання про притягнення начальника Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 212-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 лютого 2013 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

У подальшому, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 березня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 16 травня 2013 року, позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду на підставі п.4 ч.1 ст. 155 КАС України.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 18 лютого 2015 року ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 березня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 16 травня 2013 року скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до автоматичного розподілу справ, дану адміністративну справу передано для розгляду судді Окружного адміністративного суду м. Києва Нагорянському С.І.

28 травня 2015 року судом відкладено розгляд справи у зв'язку з неприбуттям в судове засідання позивача, належним чином повідомленого, але який не надав до суду відомості стосовно причин неприбуття.

05 червня 2015 року позивачем через канцелярію суду була подана заява про уточнення позовних вимог, а саме він просив :

1. Визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва, які виразились у відмові в задоволенні запиту на отримання публічної інформації; нездійсненні реєстрації запиту на отримання публічної інформації; порушенні права запитувача на попередження про можливість та порядок оскарження відмови у задоволенні запиту про доступ до публічної інформації; наданні несвоєчасної відповіді на запит на отримання публічної інформації;

2. Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва надати, відповідно до законодавства, належну відповідь на запит ОСОБА_1 від 24 липня 2012 року, а саме надати йому положення про Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва;

3. Стягнути з Державного бюджету на користь ОСОБА_1 усі судові витрати;

4. В порядку ч. 2 ст. 166 КАС України та відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 255 Кодексу України про адміністративні правопорушення постановити окрему ухвалу, яку направити органам прокуратури щодо вирішення питання про притягнення начальника Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 212-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім того, 05 червня 2015 року позивачем через канцелярію суду було подано заяву в якій він повністю підтримав позовні вимоги та просив проводити розгляд справи за його відсутності.

Зокрема свої позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що у відповідності до ч.2 ст. 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.

В судовому засіданні 08 червня 2015 року було встановлено, що 24 липня 2012 року позивач звернувся до відповідача з запитом на отримання публічної інформації в якому просив надати положення про управління пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва.

Згідно з відміткою на поштовому повідомленні, запит був отриманий відповідачем 26 липня 2012 року.

Листом від 31 липня 2012 року № 8497/09 за підписом начальника управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва ОСОБА_2 позивачу було надано відповідь на вказаний запит в якому зазначалось, що типове положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах затверджене Постановою правління Пенсійного фонду України від 30 квітня 2002 року № 8-2 та зареєстроване в Міністерстві юстиції України 21 травня 2002 року за № 442/6730 розміщено у вільному доступі на офіційному веб-сайті Пенсійного фонду України за електронною адресою : www.pfu.gov.ua.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовні вимоги та заперечення проти позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992р. № 2657-XII (далі - Закон № 2657-XII) (із змінами і доповненнями станом на день виникнення спірних правовідносин), інформація - це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

У статті 5 Закону № 2657-XII зазначено, що кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

При цьому реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Спеціальним законом, який визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, та інформації, що становить суспільний інтерес, є Закон України «Про доступ до публічної інформації» від 13 січня 2011 року № 2939-VI, із наступними змінами і доповненнями (далі - Закон № 2939).

Так, ч. 1 ст. 1 Закону № 2939, публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Також, за змістом ст. 4 вказаного Закону, доступ до публічної інформації відповідно до цього Закону здійснюється на принципах, зокрема, вільного отримання та поширення інформації, крім обмежень, встановлених законом.

Доступ до інформації забезпечується шляхом: 1) систематичного та оперативного оприлюднення інформації: в офіційних друкованих виданнях; на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет; на інформаційних стендах; будь-яким іншим способом; 2) надання інформації за запитами на інформацію (ст. 5 Закону № 2939-VI).

Відповідно до положень ст. 12 Закону № 2939-VI суб'єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об'єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб'єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб'єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань запитів на інформацію розпорядників інформації.

Згідно із ч. 1 і 2 ст. 19 цього Закону запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію (прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні) незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

При цьому в розумінні ч. 1 ст. 13 Закону № 2939-VI «розпорядниками інформації» визнаються: 1) суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання; 2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів; 3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб'єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов'язаної з виконанням їхніх обов'язків; 4) суб'єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

Одночасно ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до змісту ст. 3 Закону № 2939-VI, право на доступ до публічної інформації гарантується, зокрема, обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 14 Закону № 2939-VI, до обов'язків розпорядників інформації, зокрема, віднесено надавати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації.

У відповідності до ч. 1 і 4 ст. 20 Закону № 2939-VI, розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту. А у разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Також відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації (ч. 2 ст. 22 цього Закону).

Усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом (ч. 4 ст. 13 зазначеного Закону).

В силу норм ст. 23 Закону № 2939-VI, рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду. Запитувач має право оскаржити: 1) відмову в задоволенні запиту на інформацію; 2) відстрочку задоволення запиту на інформацію; 3) ненадання відповіді на запит на інформацію; 4) надання недостовірної або неповної інформації; 5) несвоєчасне надання інформації; 6) невиконання розпорядниками обов'язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону; 7) інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача.

Судом встановлено, що відповідач вчасно надав відповідь на запит позивача від 27 липня 2012 року за №10143/05 оскільки згідно Інструкції про організацію діловодства, на яку посилається відповідач в письмових запереченнях проти позову, реєстрація документа - це фіксування створення або надходження документа шляхом проставлення на ньому умовної позначки - реєстраційного індексу з подальшим записом у реєстраційних формах необхідних відомостей про нього.

Документ реєструється лише один раз : вхідні документи у день надходження або не пізніше наступного дня, якщо документ надійшов у неробочий час, створені документи - у день підписання або затвердження.

Твердження позивача про те, що відповідач направив відповідь на запит лише 13 серпня 2012 року, а саме з пропуском строку, суд не приймає як доказ, оскільки конверт з поштовим штемпелем на який посилається позивач не містить ознак індивідуальної приналежності до поштового вкладення, а саме, до вказаної відповіді №10143/05, але сам факт посилання позивача на цю відповідь підтверджує отримання її ним.

Стосовно позовних вимог позивача про визнання протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі міста Києва про визнання протиправними дій відповідача порушення права запитувача на попередження про можливість та порядок оскарження відмови у задоволенні запиту, суд не вбачає підстав для їх задоволення, оскільки вони не спрямовані на захист чи відновлення порушеного права позивача.

Необхідно зазначити, що запитувана інформація підпадає під категорію публічної інформації у формі відкритих даних, яка згідно п.1 ст. 10-1 Закону № 2939-VI є публічною інформацією у форматі, що дозволяє її автоматизоване оброблення електронними засобами, вільний та безоплатний доступ до неї, а також її подальше використання та зобов'язує розпорядників такої інформації надавати публічну інформацію у формі відкритих даних на запит, оприлюднювати і регулярно оновлювати її на єдиному державному веб-порталі відкритих даних та на своїх веб-сайтах.

Відповідач виконав вимоги наведених вище норм Закону № 2939-VI, надав позивачу відповідь на запит про можливість доступу останнього до публічної інформації у формі відкритих даних з наданням повної інформації про місце її розміщення на веб-сайті Пенсійного фонду України.

Оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України).

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ (ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси (ч. 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України).

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення поову.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 69, 71, 94, 97, 112, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя С.І. Нагорянський