Справа № 821/1610/15-а
Суддя: Василяка Д.К.
Дата ухвалення: 2015-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
УХВАЛА

про зупинення провадження у справі

09 червня 2015 р. м. ХерсонСправа № 821/1610/15-а

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Василяки Д.К., суддів Кисильової О.Й., Пекного А.С., розглянувши у порядку письмового провадження клопотання про зупинення провадження по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області про визнання протиправними та скасування наказів № 888 о/с від 18.05.2015 р. та № 158 о/с від 25.05.2015 р.,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства внутрішніх справ України, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області про визнання протиправними та скасування наказу № 888 о/с від 18.05.2015 р. в частині звільнення ОСОБА_1 з посади заступника начальника УМВС України в Херсонській області - начальника кримінальної міліції та наказу № 158 о/с від 25.05.2015 р. в частині звільнення ОСОБА_1 з посади заступника начальника УМВС України в Херсонській області - начальника кримінальної міліції, поновлення на службі в органах внутрішніх справ на посаді заступника начальника УМВС України в Херсонській області - начальника кримінальної міліції та зобов'язання Міністерства внутрішніх справ України проінформувати Міністерство юстиції України про відкликання відомостей про застосування до ОСОБА_1 заборони, передбаченої ч. 3 ст. 1Закону України "Про очищення влади".

Представником позивача подано до суду клопотання про зупинення провадження у справі, яке обґрунтовано тим, що звільнення позивача відбулось на виконання вимог Закону України "Про очищення влади". Представник позивача в клопотанні вказав, що ухвалою Конституційного суду України відкрито конституційне провадження за зверненням Пленуму Верховного Суду України із конституційним поданням щодо відповідності Конституції (конституційності) ч. З ст. 1, п.п. 7-9 ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. З, п. 2 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про очищення влади" положенням ч. З ст. 22, ст.ст. 38, 58, ч. 2 ст. 61, ч. 1 ст. 62, ч. 1 ст. 64 Конституції України.

Крім того, представник позивача вказав, що відповідно до Закону України "Про Конституційний Суд України" від 16.10.1996р. №422/96-ВР за наслідками розгляду вказаної справи Конституційний Суд України може визнати неконституційними положення Закону України "Про очищення влади", які слугували підставами для звільнення позивача, а також визначити у своєму рішенні порядок і строки його виконання, в тому числі і щодо зміни правового регулювання спірних правовідносин.

Таким чином, представник позивача вважає, що подальший розгляд справи за позовом ОСОБА_1 є неможливим до розгляду Конституційним Судом України справ за вищевказаними конституційними поданнями та просить суд зупинити провадження у даній справі на підставі п.3 ч.1 ст.156 КАС України.

Клопотання про зупинення провадження у справі представник позивача просив розглядати в порядку письмового провадження.

Представники відповідачів до суду не з'явились. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши клопотання представника позивача про зупинення провадження у справі, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для його задоволення.

З наказу Міністерства внутрішніх справ України № 888 о/с від 18.05.2015 р. та наказу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області № 158 о/с від 25.05.2015 р. вбачається, що ОСОБА_1 звільнено з посади заступника начальника УМВС - начальника кримінальної міліції з підстав, передбачених Законом України "Про очищення влади" та відповідно до п. 62 "а" Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Судом встановлено, що на розгляді Конституційного Суду України перебувають конституційні подання:

Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 6 частини першої, пунктів 2, 13 частини другої, частини третьої статті 3 Закону України "Про очищення влади";

47 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) частин третьої, шостої статті 1, частин першої, другої, третьої, четвертої, восьмої статті 3, пункту 2 частини п'ятої статті 5, пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про очищення влади";

Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) частини третьої статті 1, пунктів 7, 8, 9 частини першої, пункту 4 частини другої статті 3, пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про очищення влади".

Тобто, предметом вказаних конституційних подань стали, в тому числі, норми Закону України "Про очищення влади", які були підставою для звільнення позивача із посади.

Пунктом 3 ч.1 статті 156 КАС України передбачено, що суд зупиняє провадження у справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

Вказана підстава є однією з обов'язкових підстав для зупинення провадження у справі, на відміну від факультативних підстав, визначених ч.2 ст.156 КАС України. Тобто в силу прямої вказівки процесуального закону суд зобов'язаний зупинити провадження незалежно від свого розсуду у справі, зокрема, в разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

У зв'язку з цим суд звертає увагу на те, що невідповідність правових актів Конституції України, порушення встановленої Конституцією України процедури їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності, перевищення конституційних повноважень при їх прийнятті відповідно до ст.15 Закону України від 16 жовтня 1996 року №422/96 "Про Конституційний Суд України" (далі - Закон №422/96) є підставами для прийняття Конституційним Судом України рішення щодо неконституційності правових актів повністю чи в їх окремих частинах.

Частиною 2 статті 61 Закону України №422/96 передбачено, що Конституційний Суд України може визнати неконституційним правовий акт повністю або в окремій його частині.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 61 Закону №422/96 в разі якщо в процесі розгляду справи за конституційним поданням чи конституційним зверненням виявлено невідповідність Конституції України інших правових актів (їх окремих положень), крім тих, щодо яких відкрито провадження у справі, і які впливають на прийняття рішення чи дачу висновку у справі, Конституційний Суд України визнає такі правові акти (їх окремі положення) неконституційними.

Відповідно до ч. 2-3 ст. 70 вказаного закону, у разі необхідності Конституційний Суд України може визначити у своєму рішенні, висновку порядок і строки їх виконання, а також покласти на відповідні державні органи обов'язки щодо забезпечення виконання рішення, додержання висновку.

Конституційний Суд України має право зажадати від органів, зазначених у цій статті, письмового підтвердження виконання рішення, додержання висновку Конституційного Суду України.

Частиною 2 статті 73 Закону №422/96 передбачено, що в разі якщо ці акти або їх окремі положення визнаються такими, що не відповідають Конституції України (неконституційними), вони оголошуються нечинними і втрачають чинність від дня прийняття Конституційним судом рішення про їх неконституційність.

Отже, до повноважень Конституційного Суду України перевірка відповідності законів Конституції України, та у випадку визнання їх неконституційним, вони втрачають чинність.

Згідно ч. 6 п. 4 Рішення Конституційного Суду України від 14.12.2000 року у справі № 1-31/2000 (справа про порядок виконання рішень Конституційного Суду України), незалежно від того, наявні чи відсутні в рішеннях, висновках Конституційного Суду України приписи щодо порядку їх виконання, відповідні закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані за цими рішеннями неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Частиною 1 статті 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний Суд України у рішенні від 9 лютого 1999 року (справа № 1-7/99 про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначив, що надання зворотної дії в часі нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті.

Отже, враховуючи вищевикладене, Конституційний Суд України за результатами розгляду конституційного подання, може визнати окремі положення Закону України "Про очищення влади" такими, що не відповідають Конституції України, а отже правове регулювання суспільних відносин, пов'язаних із очищенням влади відповідно до цього закону може змінитися.

Тобто, результат розгляду Конституційним Судом України вказаних вище конституційних подань Верховного Суду України та народних депутатів може істотно вплинути на прийняття законного та обґрунтованого рішення, а отже наявні підстави для зупинення провадження по даній справі.

Суд зазначає, що одним з основоположних принципів адміністративного судочинства є, зокрема, принцип законності, який полягає у тому, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд зобов'язаний вирішувати справи відповідно до Конституції та законів України, водночас, виникнення сумнівів у відповідності закону Конституції України фактично унеможливлює розгляд справи із дотриманням основоположних і фундаментальних принципів адміністративного судочинства.

Проаналізувавши викладене, суд приходить до висновку, що невизначеність у питанні про те, чи відповідають окремі положення Закону України "Про очищення влади" Конституції України унеможливлює розгляд даної адміністративної справи до вирішення справи, яка перебуває на розгляді Конституційного Суду України.

Вказане є підставою для зупинення провадження у справі, яка передбачена п.3 ч.1 ст.156 КАС України.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість заявленого представником позивача клопотання та наявність підстав для його задоволення.

Керуючись ст.156 КАС України, суд -

ухвалив:

Клопотання задовольнити.

Зупинити провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області про визнання протиправними та скасування наказів № 888 о/с від 18.05.2015 р. та № 158 о/с від 25.05.2015 р. до вирішення Конституційним Судом України справи за конституційним поданням Верховного Суду України, 47 народних депутатів щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 6 частини першої, пунктів 2, 13 частини другої, частини третьої статті 3 Закону України "Про очищення влади"; частини третьої статті 1, пунктів 7, 8, 9 частини першої, пункту 4 частини другої статті 3, пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про очищення влади"; частин третьої, шостої статті 1, частин першої, другої, третьої, четвертої, восьмої статті 3, пункту 2 частини п'ятої статті 5, пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про очищення влади".

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Херсонський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня її проголошення.

Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Василяка Д.К.

Суддя Кисильова О.Й.

Суддя Пекний А.С.