Справа № 820/2765/15
Суддя: Рєзнікова С.С.
Дата ухвалення: 2015-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2015 р.Справа № 820/2765/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Рєзнікової С.С.

Суддів: Бегунца А.О. , Старостіна В.В.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Ізюмської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 10.04.2015р. по справі № 820/2765/15

за позовом Ізюмської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області

до Комунального житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства-1

про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Ізюмська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Харківській області, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Комунального житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства-1, в якому просив суд:

- стягнути податковий борг з розрахункових рахунків Комунального житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства-1 у банках, обслуговуючих такого платника податків шляхом стягнення коштів в сумі 255195,00 грн. (кошти від стягнення з розрахункових рахунків платника податків, перерахувати до Загального фонду Державного бюджету на наступні реквізити: розрахунковий рахунок №0012, отримувач - Ізюмське УДКСУ Харківської області, код отримувача 37283992, банк отримувача -ГУДКСУ в Харківській області, МФО - 851011, код платежу 14010100.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на наявність у відповідача заборгованості зі сплати суми податку на додану вартість, задекларованої ним, яка у встановлений законом строк в повному обсязі погашена не була.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 10.04.15 року у задоволенні адміністративного позову Ізюмської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області до Комунального житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства-1 про стягнення податкового боргу відмовлено.

Позивач, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вказану постанову та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

У відповідності до п.3 ч. 1 ст. 197 КАС України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у порядку письмового провадження за наявними у справі доказами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що Комунальне житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство-1 зареєстроване як юридична особа виконавчим комітетом Ізюмської міської ради, включене до Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців, перебуває на податковому обліку в Ізюмській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області та є платником податків і зборів, передбачених Податковим кодексом України.

Як вбачається з матеріалів справи, Комунальним житловим ремонтно-експлуатаційним підприємством-1 до Ізюмської ОДПІ Головного управління Міндоходів у Харківській області було подано податкові декларації з податку на додану вартість : № від 21.07.2014р.(за червень 2014р.) на суму 32592,00грн. № від 19.08.2014р. (за липень 2014р.) на суму 43115,00грн. № від 19.09.2014р.(за серпень 2014р.) на суму 37600,00грн. № від 16.10.2014р.(за вересень 2014р.) на суму 37138,00грн. № від 19.11.2014р. (за жовтень 2014р.) на суму 37668,00грн. № від 19.12.2014р.(за листопад 2014р.) на суму 33296,00грн. № від 20.01.2015р.(за грудень 2014р.) на суму 33786,00грн.

Задекларовані відповідачем до сплати суми податку на додану вартість згідно вказаних податкових декларацій у встановлений законом строк в повному обсязі сплачено не було.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що чинним податковим законодавством не встановлено право контролюючого органу на звернення до суду з позовом про стягнення коштів з комунального підприємства, що діє на основі комунальної власності територіальної громади, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців, відповідач є комунальним підприємством та перебуває у власності Ізюмської територіальної громади від імені якої діє Ізюмська міська рада Харківської області.

Податковий борг по ПДВ виник у відповідача внаслідок невідповідності встановлених тарифів на комунальні послуги, що надані населенню, фактичним витратам підприємства на виробництво цих послуг, до складу яких входить податок на додану вартість.

Порядок формування та затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги встановлено статтею 31 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" №1875 від 24.06.2004р.(далі за текстом-Закон України №1875) Так, п.4 ст.31 Закону України №1875 визначено, що у разі встановлення органом місцевого самоврядування тарифів на житлово - комунальні послуги на рівні, що унеможливлює отримання прибутку, орган, який їх затвердив, зобов'язаний відшкодовувати з відповідного місцевого бюджету виконавцям/виробникам різницю між встановленим розміром цін/тарифів та економічно обгрунтованими витратами на виробництво цих послуг.

Видатки на відшкодування витрат підприємств, що пов'язані із встановленням тарифів на житлово-комунальні послуги на рівні, що унеможливлює отримання прибутку, фінансується за рахунок коштів відповідного місцевого бюджету, що було визначено Законом України "Про державне регулювання у сфері комунальних послуг" №2479 від 09.07.2010р.

Згідно п. 87.2. ст. 87 ПК України, джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Відповідно до ст. 88 ПК України, з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов'язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.

Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення. Право податкової застави виникає у разі: несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку; несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.

З урахуванням положень цієї статті, право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.

Майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису. До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу. Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника органу державної податкової служби, яке пред'являється платнику податків, що має податковий борг. Орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Підпунктом 21.1.1 п. 21.1 ст. 21 Податкового кодексу України встановлено, що посадові особи контролюючих органів зобов'язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами.

У якості правового обгрунтування підстав звернення до суду Ізюмська ОДПІ посилається на положення п.п. 20.1.18 п. 20.1 ст. 20, п. 95.1 та 95.3 ст. 95 Податкового кодексу України.

Так, відповідно до п. 95.1 ст. 95 Податкового кодексу України, орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно з п. 95.3 ст. 95 Податкового кодексу України,, стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини. Орган державної податкової служби звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі. Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття органом державної податкової служби рішення про погашення усієї суми податкового боргу.

Однак, Податковим кодексом України передбачений окремий порядок застосування заходів стягнення податкового боргу із певної категорії боржників, який викладений у ст. 96.

Так, статтею 96 ПК України встановлений спеціальний порядок погашення податкового боргу державних підприємств, які не підлягають приватизації, та комунальних підприємств.

Так, відповідно до приписів п. 96.2 ст.96 ПК України, у разі якщо сума коштів, отримана від продажу внесеного в податкову заставу майна державного підприємства, яке не підлягає приватизації, у тому числі казенного підприємства, не покриває суму податкового боргу такого платника податків і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням публічних торгів, або у разі відсутності майна, що відповідно до законодавства України може бути внесено в податкову заставу та відчужено, орган державної податкової служби зобов'язаний звернутися до органу виконавчої влади, до сфери управління якого належить такий платник податків, з поданням щодо прийняття рішення про: надання відповідної компенсації з бюджету за рахунок коштів, призначених для утримання такого органу виконавчої влади, до сфери управління якого належить такий платник податків; досудову санацію такого платника податків за рахунок коштів державного бюджету; ліквідацію такого платника податків та призначення ліквідаційної комісії; виключення платника податків із переліку об'єктів державної власності, які не підлягають приватизації відповідно до закону, з метою порушення справи про банкрутство, у порядку, встановленому законодавством України.

Відповідь щодо прийняття одного із зазначених рішень надсилається органу державної податкової служби протягом 30 календарних днів з дня направлення звернення.

У разі неотримання зазначеної відповіді у визначений цим пунктом строк або отримання відповіді про відмову у задоволенні його вимог орган державної податкової служби зобов'язаний звернутися до суду із позовною заявою про звернення стягнення податкового боргу на кошти державного органу, в управлінні якого перебуває таке державне (комунальне) підприємство або його майно.

Матеріали справи містять Рішення про опис майна у податкову заставу від 16.09.2013р. №1/32546705 та акт опису майна від 09.10.2013р. №.

09.10.2013 року позивачем складено акт опису майна підприємства-відповідача за № 3/32546705 на загальну суму 38.386 грн. 33 коп.

На підставі приписів ст.96 ПК України, Ізюмською ОДПІ Ізюмському міському голові О.А. Божкову листом від 28.01.2015 року було направлено подання за № 84/9/20-14-25 про виділення коштів місцевого бюджету на сплату податкового боргу КЖРЕП-1 у відповідь на яке, листом від03.03.2015 року № 502, повідомлено позивача про розгляд питання щодо виділення коштів з місцевого бюджету на сплату податків і зборів комунальних підприємств міста Ізюм.

Управління житлово-комунального господарства Ізюмської міської ради листом від 02.02.2015р. №20-6 повідомило про розгляд питань щодо фінансування відповідача для погашення податкового боргу в повному обсязі.

Таким чином, приписами ст. 96 Податкового кодексу України визначений чіткий алгоритм дій, які можуть бути вчинені контролюючим органом для реалізації своїх повноважень, спрямованих на погашення податкового боргу комунальним підприємством.

Частиною 1 ст.11 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що чинним податковим законодавством не встановлено право контролюючого органу на звернення до суду з позовом про стягнення коштів комунального підприємства, що діє на основі комунальної власності територіальної громади, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, тому колегія суддів вважає позовні вимоги Ізюмської ОДПІ необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано відмовив у задоволенні адміністративного позову.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції від 10.04.15 р. відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, п.1 ч.1 ст.198, ч.1 ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Ізюмської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 10.04.2015р. по справі № 820/2765/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)Рєзнікова С.С.
Судді(підпис) (підпис) Бегунц А.О. Старостін В.В.