Справа № 554/3047/15-а
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2015-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 червня 2015 р.Справа № 554/3047/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі
Головуючого судді: Кононенко З.О.
Суддів: Калитки О. М. , Бондара В.О.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України Октябрського району в м.Полтаві на постанову Октябрського районного суду м. Полтава від 02.04.2015р. по справі № 554/3047/15-а
за позовом ОСОБА_1
до Управління Пенсійного фонду України Октябрського району в м.Полтаві
про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИЛА:
Позивач звернув ся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України Октябрського району в м.Полтаві (далі - УПФУ), яким просив визнати протиправним та скасувати рішення пенсійного органу № 3688 від 27.10.14р. про відмову в призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку на 10 років, відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Постановою Октябрського районного суду м. Полтава від 02 квітня 2015 року адміністративний позов задоволено.
Не погоджуючись з судовим рішенням, в апеляційній скарзі УПФУ, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення про відмову в задоволені позовних вимог.
Виходячи з приписів ст.197 КАС України вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивач має статус учасника ліквідації аварії на ЧАЕС другої категорії. Даний факт підтверджується посвідченням учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, відповідно до якого позивач має право на пільги, встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
15.08.2014р. позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку на 10 років, відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
27.10.2014р. рішенням пенсійного органу № 3688 позивачу відмовлено в призначені пенсії, у зв`язку з не підтвердженням участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, в установленому законодавством порядку.
03.12.2014р. позивач звернувся до Головного управління пенсійного фонду в Полтавській області, як до органу вищого рівня, з проханням призначити йому пенсію зі зменшенням пенсійного віку.
11.12.2014р. за вих. №7334/02-24 Головне управління пенсійного фонду України, рекомендувало управлінню пенсійного фонду України Октябрського району в м. Полтаві долучити до матеріалів довідку від 07.10.2014р. за № 524 за ф. 122 ВАТ "Букрос".
Пенсійний орган за вих. № 16077/04-11 від 02.12.2014р. надало позивачу теж саме рішення № 3668 від 27.10.2014р., але підписане іншим складом комісії, про відмову в призначені пенсії зі зменшенням пенсійного віку, яке обґрунтовано тими самими доводами.
Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на 10 років відповідно ст. 55 ЗУ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а оскаржуване рішення пенсійного органу є протиправним.
Колегія суддів погоджується з вищезазначеним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.
Відповідно до ст.65 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.
Колегія суддів зазначає, що статус позивача як учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії № 2 підтверджений посвідченням ліквідатора наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії.
Колегією суддів встановлено, що в довідці в/ч №1993 від 14.02.1993р. дату 01 серпня 1986р. можливо рахувати як дату відбуття особового складу військової частини НОМЕР_1 - в Брагінський район Гомелської області, а дата початку дислокації особового складу, який приймав участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС - 02.08.1986р. Також колегія суддів зазначає, що с. Савичі, Брагинського району Гомельської області можливо рахувати як місце відрядження військової частини, а с. Целуйки, як місце фактичної дислокації особового складу, що є різними поняттями. Крім того, дані обставини підтверджуються також записами начальника штабу в/ч НОМЕР_1 зробленими військовому квиткові ОСОБА_1 , де зазначено, що з 02.08.1986р. по 02.09.1986р. він приймав участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
Згідно архівної довідки галузевого державного архіву МО України №179/1/7478 від 04.06.2014р., в наказах в/ч НОМЕР_1 по стройовій частині період з 02.08 по 01.09.1986р. відображено неодноразові виїзди команд військовослужбовців на виконання робіт в особливій зоні (зона №3) в м.Припять Чорнобильського району (іменні списки не додано). Згідно ліквідаційного акту в/ч НОМЕР_1 журнал обліку доз опромінення, книга алфавітного обліку особового складу в/ч НОМЕР_1 за період з червня по вересень 1986р. були знищені в частині в зв`язку з великою дозою опромінення. В довідці в/ч №1993 від 14.02.1993р. зазначено, що позивач працював в 1986 році в зоні відчуження в серпні 30 днів, в вересні, 1 день.
Таким чином, зазначені довідки не містять суперечливих даних, оскільки містять дані про дату виїзду та прибуття особового складу військової частини, місце відрядження та місце фактичної дислокації особового складу, що є різними поняттями, а не розбіжностями.
Під час розгляду справи у суді першої інстанції, зазначені обставини підтвердив, допитаний за клопотанням позивача, свідок ОСОБА_2 , який разом з ОСОБА_1 приймав участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Даний свідок також повідомив, що він особисто зустрічав ОСОБА_1 в зоні відчуження в м. Прип`ять при проведенні робіт в серпні місяці протягом не менше ніж 5 днів.
Відповідно до додатку № 1 (Перелік населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок чорнобильської катастрофи) до постанови Кабінету Міністрів УРСР від 23.07.1991 року № 106 «Про організацію виконання Постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію Законів Української РСР «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», м. Прип`ять Київської області віднесено до наступної зони радіоактивного забруднення - «зона відчуження».
Також, згідно п. 1 абзацу 2 ст. 2 Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи», зона відчуження - це територія, з якої проведено евакуацію населення в 1986 році.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 25 жовтня 2000 року N 12-рп/2000, зоною відчуження є територія, що з 26 квітня 1986 року охоплює ту частину радіаційно небезпечних земель, рівень забруднення яких зумовив необхідність евакуації населення у 1986 році на підставі відповідних актів органів державної влади, незалежно від часу прийняття цих актів та проведення евакуації.
Згідно листа Державного агентства України з управління зоною відчуження №02- 668/1.4.1 від 25.03.2015р., відповідно до Закону України Республіки Білорусь «Про правовий режим територій, які зазнали радіоактивного забруднення в результаті катастрофи на ЧАСЕ» від 11.12.1991р. було затверджено Перелфік населених пунктів зони евакуації (відчуження). Населений пункт Савичі, Брагинського району Гомельської області спочатку був віднесений до переліку населених пунктів на відселення, що відповідає зоні відчуження за чинним законодавством України. У зв`язку з покращенням радіаційного стану приймалися рішення про зміну статусу деяких територій.
На підставі викладеного, враховуючи Рішення Конституційного Суду України від 25 жовтня 2000 року N 12-рп/2000, колегія суддів дійшла висновку висновку, що оскільки в 1986р. відбулося відселення с. Савичі, Брагинського району Гомельської області, даний населений пункт знаходився у зоні відчуження.
Статтею 49 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" встановлено, що пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді; а) державні пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.
Відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" учасники ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку на 10 років, а учасникам ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року в зоні відчуження від 1 до 5 календарних днів пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку до 5 років.
Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженим постановою Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 встановлено, що при призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку, визначеного статтею 55 Закону № 796-ХІІ, особи повинні надати: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідку про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 9 березня 1988 року № 122, або довідку військової частини, в складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, або довідку архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування.
На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку, що у разі неможливості подання довідки за формою № 122 для призначення пенсії надаються інші первинні документи, що підтверджують період роботи в зоні відчуження.
Разом з тим, довідка ВАТ БК «Букрос» (правонаступника Полтавського управління бурових робіт) №560 від 16.12.2014р. за формою 122 також містить необхідні дані щодо періоду роботи ОСОБА_1 з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 02.08.1986р. по 02.09.1986р., що відповідає вимогам п. 7 Порядку №22-1.
Отже, приймаючи до уваги, що позивачем для призначення пенсії було надано відповідачу посвідчення учасника ліквідації аварії на ЧАЕС та довідки про перебування у відрядженні, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.
Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України Октябрського району в м.Полтаві залишити без задоволення.
Постанову Октябрського районного суду м. Полтава від 02.04.2015р. по справі № 554/3047/15-а залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Кононенко З.О.
Судді(підпис) (підпис) Калитка О.М. Бондар В.О.