Справа № 21801/09
Суддя: Дадим Ю.М.
Дата ухвалення: 2010-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" березня 2010 р. справа № 2а-331/2009

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Дадим Ю.М.

суддів: Семененка Я.В. Божко Л.А.

при секретарі судового засідання: Резнікові Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Павлоградської міської ради Дніпропетровської області на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 травня 2009 р. у справі № 2а-331/2009 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Павлоградської міської ради Дніпропетровської області про стягнення боргу з виплати державної допомоги по догляду за дитиною,-

в с т а н о в и л а :

У квітні 2009 року ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Павлоградської міської ради Дніпропетровської області , в якому просила суд визнати дії відповідача, щодо призначення допомоги неправомірними за 2008 рік та січень, лютий, березень 2009 рік. Стягнути з відповідача допомогу за 2008 рік та січень 2009 рік у розмірі 6204 грн. 00 коп. Стягнути з відповідача на користь позивачки суму моральної шкоди у розмірі 1000 гр. .

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 травня 2009 р. у справі № 2а-331/2009 позовні вимоги були задоволені. Визнано протиправними дії відповідача за період часу за 2008 рік та січень 2009 року. Стягнуто з відповідача недоотриману допомогу за період часу з 01 січня 2008 року по січень 2009 року включно у розмірі 5350 грн..

Управління праці та соціального захисту населення Павлоградської міської ради Дніпропетровської області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати постанову суду . В обґрунтування своїх вимог, апелянт посилався на Закон України «Про державний бюджет України на 2009 рік»та п.22 Порядку належить виключно Конституційному Суду України , що прямо передбачено ст..147 Конституції України.

Позивачка заперечень на апеляційну скаргу до суду не подавала.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга Управління праці та соціального захисту населення Павлоградської міської ради Дніпропетровської області підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивачка має малолітню доньку ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.13), у зв'язку з чим знаходиться на обліку у відповідача та отримує від нього виплати допомоги по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку.

Задовольнивши позовні вимоги позивачці, а саме: визнано протиправними дії відповідача за період часу за 2008 рік та січень 2009 року. Стягнуто з відповідача недоотриману допомогу за період часу з 01 січня 2008 року по січень 2009 року включно у розмірі 5350 грн. , колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов невірного висновку , оскільки допомога в даному разі була нарахована та сплачена в порядку та у розмірі, передбаченому Законом України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», відповідно до якого мінімальний розмір державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, починаючи з січня 2008 року, повинен складати не менше 130 грн.Положення даного Закону в цій частині неконституційними не визнавалися та діяли у часі в січні 2008 року. Тому в задоволенні позовних вимог в стягненні з відповідача недоотриманої суми допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за січень грудень 2008 року слід відмовити.

Відповідно, слід відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в частині визнання дій відповідача за 2008 рік незаконними, оскільки відповідач здійснював виплати державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку згідно до вищезазначеного порядку та розмірів.

Також, суд першої інстанції дійшов невірного висновку, зобовязавши відповідача перерахувати та виплатити позивачці допомогу по догляду за дитиною за період часу з 01 січня 2009 року, оскільки відповідно до статті 46 Закону України "Про Державний бюджет України на 2009 рік" від 26 грудня 2008 року № 835-VI допомога при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" та Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" призначається і здійснюється в розмірах і порядку, визначених Кабінетом Міністрів України. На дійсний час є чинним порядок призначення та виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751. Відповідно до пункту 22 зазначеного Порядку відповідно до статті 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку виплачується у розмірі, що дорівнює різниці між: з 1 січня 2008 р. - 50 відсотками, з 1 січня 2009 р. - 75 відсотками, з 1 січня 2010 р. - 100 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менш як 130 гривень.

Норми статті 46 Закону України "Про Державний бюджет України на 2009 рік" на дійсний час є чинними, визнані неконституційними не були, у зв'язку з чим позовні вимоги про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити перерахунок та виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за 2009 рік задоволенню не підлягають.

Що ж стосується стягнення моральної шкоди на користь позивачці у сумі 1000 грн., то суд першої інстанції дійшов вірного висновку відмовивши у задоволенні позовних вимог оскільки, згідно ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право подати до суду позов про відшкодування моральної шкоди. Моральна шкода полягає:1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів;

При визначенні розміру заподіяної моральної шкоди суд враховує обставини справи, доводи, приведені в обґрунтування заподіяної моральної шкоди і враховуючи те, що суду з боку позивачки не надано доказів стосовно спричиненої моральної шкоди, колегія суддів вважає, що сума, вказана позивачем моральної шкоди необґрунтована, тому в задоволенні позовних вимог в стягненні з відповідача суми моральної шкоди у розмірі 1000 грн. слід відмовити.

Таким чином, апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенні, а постанова Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 травня 2009 р. у справі № 2а-331/2009 підлягає скасуванню.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, ст.202, ст..205, ст..207 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Павлоградської міської ради Дніпропетровської області - задовольнити .

Постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 травня 2009 р. у справі № 2а-331/2009 скасувати та прийняти нову постанову.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 анатоліївні відмовити.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду України протягом двох місяців з дня її складення в повному обсязі.

Головуючий: Ю.М. Дадим

Судді: Я.В. Семененко

ОСОБА_3