Справа № 9101/12820/2011
Суддя: Мірошниченко М.В.
Дата ухвалення: 2011-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" квітня 2011 р. справа № 2-а-1343/10

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Мірошниченка М.В.

суддів: Юхименка О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_1 Пенсійного фонду України

в Павлоградському районі Дніпропетровської області

на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської

області

від 27.10.2010р.

у справі № 2-а-1343/10

за позовом ОСОБА_2,

до відповідача ОСОБА_1 Пенсійного фонду України

в Павлоградському районі Дніпропетровської області,

про підвищення до пенсії «Дітям війни»,-

встановив: подано позов до тер управління Пенсійного фонду про

зобовязання здійснити нарахування підвищення до пенсії згідно зі статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18 листопада 2004 року N 2195-IV за період

з 09.07.2007р. по 31.12.2007р., з 22.05.2008р. по 31.12.2008р., з 01.01.2009р. по 31.12.2009р., з 01.01.2010р. по 31.08.2010р. у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.10.2010р. суд позов задовольнив.

Визнав протиправною бездіяльність тер управління Пенсійного фонду.

Зобовязав здійснити перерахунок та виплату пенсії Позивачу за період з 11.04.2010р. і в подальшому у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

Рішення суду мотивоване тим, що Позивач відноситься до соціальної категорії «дитина війни», має право на пільги, встановлені законодавством України для дітей війни.

Не погоджуючись з прийнятим у справі судовим актом, у поданій апеляційній скарзі тер управління Пенсійного фонду, Відповідач, вказує на порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Кошти на вказані виплати з державного бюджету не виділялись.

Законодавством України не дано визначення поняття «мінімальна пенсія за віком»як розрахункової величини для підвищення пенсії згідно до статті 6 Закону N 2195-IV.

Просить постанову суду скасувати. У позові відмовити.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при винесені оскарженої постанови, знаходить апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Стосовно фактичних обставин справи спір між сторонами відсутній.

Позивач відноситься до соціальної категорії «дитина війни», перебуває на обліку в ОСОБА_1 Пенсійного фонду, та має право на пільги, встановлені законодавством України.

Відповідно до вимог статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»від 18 листопада 2004 року N 2195-IV дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Нормами Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік»від 27 квітня 2010 року N 2154-VI зупинення дії статті 6 Закону України N 2195-IV на 2010 рік передбачено не було.

Відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»(1058-IV) рішення щодо призначення, донарахування, перерахунок пенсії приймаються територіальними органами Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів.

Обов'язок по нарахуванню та виплаті доплати до пенсії позивача, передбаченої статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»(2195-IV), покладено на відповідне територіальне управління Пенсійного фонду за місцем проживання позивача.

При цьому, в силу статті 7 Закону (2195-IV) за рахунок коштів Державного бюджету України здійснюється фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених Законом. Наділивши дітей війни зазначеною соціальною гарантією, держава, таким чином, взяла на себе публічне зобовязання забезпечити належний матеріальний рівень осіб, які є дітьми війни.

Органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів для забезпечення виплат зазначеної доплати до пенсії позивачу, як на підставу невиконання своїх зобов'язань, які встановлені статтею 46 Конституції України та статтею 6 Закону (2195-IV). І це не є підставою для обмеження державної соціальної допомоги, встановленої статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Мінімальний розмір пенсії за віком, абзац 1 частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»від 9 липня 2003 року N 1058-IV, встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Так, у частині третій статті 28 цього Закону (1058-IV) закладено однозначну вимогу щодо застосування мінімального розміру пенсії за віком, встановленого у абзаці першому частини першої цієї статті, - виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом (1058-IV).

Водночас, згідно з пунктом 4 статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини. В силу пункту 7 статті 9 цього Кодексу у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону).

Отже, застосування в якості розрахункової величини для мінімальної пенсії у розмірі прожиткового мінімуму, обчисленого відповідно до частини 1 статті 28 базового пенсійного Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»від 9 липня 2003 року N 1058-IV, є правильним.

З огляду на те, що пенсія за віком позивачці призначена довічно, підвищення до пенсії, як дитині війни, також відповідачем позивачу призначалось довічно, змін до статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" на законодавчому рівні не вносилось, соціальний статус особи не змінився, тому відсутні будь-які підстави обмежувати строк нарахування та виплати підвищення до пенсії у розмірах, передбачених ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

В межах апеляційної скарги підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. 195, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. ст. 200, 205 Кодексу адміністративного судочинства України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 Пенсійного фонду України в Павлоградському районі Дніпропетровської області залишити без задоволення.

Постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.10.2010р. у справі № 2-а-1343/10 залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту постановлення, є остаточною і оскарженню не підлягає (ст.ст.183-2, 254 Кодексу адміністративного судочинства України).

Головуючий: М.В. Мірошниченко

Суддя: О.В. Юхименко