Справа № 156/353/14а,2а-156/11/14
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2015-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2015 р. Справа № 876/7577/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів :

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Довгої О.І., Ліщинського А.М.,

при секретарі судового засідання: Коцур В.В.

за участі представника позивача: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Іваничівського районного суду Волинської області від 19.06.2014р. у справі № 156/353/14-а за позовом ОСОБА_1 до Бужанківської сільської ради, третіх осіб - ОСОБА_2, Волинської регіональної філії Іваничівського районного відділу «Центр ДЗК» в Іваничівському районі про визнання бездіяльності сільської ради неправомірною та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Бужанківської сільської ради, треті особи - ОСОБА_2, Волинська регіональна філія Іваничівського районного відділу «Центр ДЗК» в Іваничівському районі про визнання бездіяльності сільської ради при вирішенні межового спору із суміжним землевласником ОСОБА_2 неправомірною та зобов'язання Бужанківської сільської ради винести рішення щодо вирішення межового спору.

Постановою Іванничівського районного суду Волинської області від 19.06.2014р. у справі № 156/353/14-а в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив її, подавши до Львівського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу, та з наведених в ній підстав з посиланням на порушення судом першої інстанції, при прийнятті оскаржуваного рішення, норм матеріального права та неповне з'ясування всіх обставин справи просить скасувати оскаржувану постанову Іванничівського районного суду Волинської області та прийняти нову постанову, якою задовольнити його позовні вимоги

Апелянт в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову про задоволення позову.

Відповідач та треті особи, будучи повідомленими про час та місце розгляду справ, явки представників в судове засідання не забезпечили, що відповідно до ч.4 ст. 196 КАС України, не перешкоджає розгляду справи без їх участі.

Заслухавши суддю-доповідача та апелянта, дослідивши матеріали справи, вивчивши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для її задоволення виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, рішенням сесії Бужанківської сільської ради Іваничівського району №7/2 від 25 вересня 1991 року рекомендовано ОСОБА_1 земельну ділянку для ведення особистого підсобного сільського господарства, городництва у розмірі 0,10 га.

27 травня 2013 року, згідно рішення Бужанківської сільської ради за № 23/6, позивач отримав дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність для ведення садівництва орієнтованою площею 0,12 га в межах населеного пункту с. Шахтарське по вул. Дубинській, оскільки вважав, що господарює на спірній земельній ділянці на підставі рішення Бужанківської сільської ради від 25 вересня 1991 року.

В подальшому, отримавши вказане рішення, ОСОБА_1 звернувся до Іваничівського районного відділу Волинської регіональної філії «Центр ДЗК» для оформлення відповідної землевпорядної документації з метою подальшої приватизації його земельної ділянки. Для виготовлення даного проекту, позивачу було запропоновано підписати акт погодження меж із суміжними землекористувачами (землевласниками), однак ОСОБА_2, яка межує з позивачем земельною ділянкою площею 0,25 га з 2005 року відмовилась підписуати вказаний акт.

В зв'язку з чим 23 грудня 2013 року ОСОБА_1 звернувся із завою до постійно діючої комісії з питань земельних відносин при Бужанківській сільській раді про вирішення даного земельного спору.

Судом встановлено, що розглядаючи скаргу позивача узгоджувальною комісією було рекомендовано йому звернутися до своєї дочки, щодо добровільного врегулювання даного спору. Разом з тим при проведенні топографічної зйомки було встановлено, що частина земельної ділянки, якою користується ОСОБА_1 з 1991 року йому не належить, площа вільна для утримання у власність становить 0,045 га, що також підтверджено клопотанням в. о. начальника Державної інспекції сільського господарства у Волинській області та вказано на порушення земельного законодавства при винесенні рішень Бужанківською сільською радою, що стосуються позивача. А тому за вказані недоліки відповідальний працівник Бужанківської сільської ради притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Підстав для зобов'язання ОСОБА_2 підписати акт про погодження меж не має, а також примусове перенесення меж земельної ділянки без згоди ОСОБА_2 буде незаконним, що потягне односторонню зміну Державного акту на право приватної власності на землю.

Згідно рішення Бужанківської сільської ради за № 5/2 від 23.06.1999 року ОСОБА_2 передано у приватну власність земельну ділянку розміром 0,25 га для ведення особистого підсобного господарства та 13.07.2000 року їй видано Державний акт на право приватної власності на землю. В даному акті вказані суміжні землекористувачі із земельною ділянкою ОСОБА_2, проте прізвища ОСОБА_1, як суміжного землекористувача не значиться.

Крім цього, як вірно встановлено судом першої інстанції, при оформленні даного акту ОСОБА_1 приймав безпосередню участь та вказував прізвища суміжних користувачів земельних ділянок, а тому до місця розташування та розміру земельної ділянки своєї доньки - ОСОБА_2 претензій не мав, а також розумів, що у приватну власність передається та земельна ділянка, якою він користувався з 1991 року.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновком суду першої інстанції, що рішення Бужанківської сільської ради за № 23/6 від 27.05.2013 року про надання дозволу ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність для ведення садівництва орієнтованою площею 0,12 га в с. Шахтарське по вул. Дубинській за рахунок земельної ділянки, якою він користувався згідно рішення Бужанківської сільської ради № 7/2 від 25.09.1991року прийняте всупереч ст. 118 Земельного кодексу України, а саме при винесенні даного рішення не було взято до уваги інформацію в. о. начальника Державної інспекції сільського господарства у Волинській області від 20.09.2012 року про те, що в натурі по місцевості площа земельної ділянки, щодо якої ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою становить лише 0,045 га, що додатково стверджується і проведеною топографічною зйомкою місцевості, відтак судом першої інстанції у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено правильно.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст.ст. 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Іваничівського районного суду Волинської області від 19.06.2014р. у справі № 156/353/14-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя І.І. Запотічний

Судді О.І.Довга

А.М.Ліщинський

Повний текст ухвали складений 30.05.2015 року.