Справа № 162/1109/14-а,2-а/162/160/2014
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2015-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2015 року Справа № 876/11868/14
Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Гуляка В.В.,

суддів: Коваля Р.Й., Судової-Хомюк Н.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області на постанову Любешівського районного суду Волинської області від 14 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області про визнання протиправними дій, зобов'язання до вчинення певних дій ,-

встановив :

У жовтні 2014 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача УПФ України в Любешівському районі Волинської області, в якому просив : 1) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу, визначених ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, а також щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, за період в межах позовної давності по 02.08.2014 р.; 2) зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу визначену ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсію для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, а також щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, за період в межах позовної давності по 02.08.2014 р., з урахуванням проведених виплат та стягнути з відповідача на користь позивача відповідні нарахування державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю.

Відповідач УПФ України в Любешівському районі Волинської області позову не визнав, у суді першої інстанції подав заперечення, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Оскаржуваною постановою суду від 14.11.2014 р. позов задоволено частково. Визнано протиправними дії УПФ України в Любешівському районі Волинської області щодо нарахування та виплати позивачу додаткової пенсії як постраждалому І категорії, інваліду ІІ групи захворювання, пов'язаного з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС у період з 01.05. по 02.08.2014 р.. Зобов'язано УПФ України в Любешівському районі Волинської області здійснити перерахунок та виплату позивачу відповідно до ст.50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» додаткову пенсію в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, з урахуванням проведених виплат з 01.05 по 02.08.2014 р., виходячи з визначеного ч.1 ст.28 Закону України «Про загальобов'язкове державне пенсійне страхування» мінімального розміру пенсії за віком. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

З цією постанову суду від 14.11.2014 р. не погодився відповідач і оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального права і процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених в апеляційній скарзі.

Зокрема, в обґрунтування апеляційних вимог апелянт посилається на те, що згідно п.6-7 Прикінцевих положень Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» норми і положення ст.50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених КМУ, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету ПФ України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 р.. Таким чином, позивачу проводяться спірні виплати в розмірах, визначених постановою КМУ від 23.11.2011 р. № 1210, із врахуванням змін внесених постановою КМУ від 25.03.2014 р. № 112.

За наслідками апеляційного розгляду апелянт просить скасувати постанову суду від 14.11.2014 р. та відмовити в задоволенні адміністративного позову повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач перебуває на обліку у відповідача УПФУ в Любешівському районі Волинської області, віднесений до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та йому встановлена ІІ група інвалідності, причиною якої визнано захворювання, що пов'язане з наслідками аварії на ЧАЕС, що підтверджується відповідними посвідченнями та довідкою МСЕК (а.с. 5, 6).

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог в частині зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу додаткової пенсії в розмірі встановленому ст.50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з наступного.

Відповідно до ст.49 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно ст. 50 цього Закону, особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах: - інвалідам I групи - 100 % мінімальної пенсії за віком; - інвалідам II групи - 75 % мінімальної пенсії за віком; - інвалідам III групи, дітям-інвалідам, а також хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу - 50 % мінімальної пенсії за віком.

Виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що при визначенні розміру підвищення до пенсії та додаткової пенсій позивачеві застосуванню підлягає ст.50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не постанова Кабінету Міністрів України, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Також суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що відповідачем не враховано, що Кабінету Міністрів України надавалось право встановлювати порядок та розмір пенсійних виплат, передбачених ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» протягом 2011-2013 років, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України, відповідно до положень Законів України «Про Державний бюджет України на 2011 рік», «Про Державний бюджет України на 2012 рік», «Про Державний бюджет України на 2013 рік» відповідно. Рішенням Конституційного Суду України № 20-рп/2011 від 26 грудня 2011 року таку законодавчу практику визнано такою, що відповідає Конституції України.

Однак, Законом України «Про Державний бюджет на 2014 рік» від 16.01.2014 р. №719-VII такої норми не передбачено.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» Прикінцеві положення Закону України №719-VII доповнено п.67 яким встановлено, зокрема, що норми і положення ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік. Вказаний Закон України набирав чинності з дня, наступного за днем його опублікування, тобто з 03.08.2014 р.

Таким чином, в період з 01.01.2014 р. по 02.08.2014 р. при нарахуванні та виплаті додаткової пенсії у відповідності до ст.50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосуванню підлягає положення вказаної статті, а не підзаконні нормативно-правові акти, якими керувалось Управління.

Вихідним критерієм розрахунку державної та додаткової пенсій виступає мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно з частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлюється в розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

При цьому, положення ч.3 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) до обрахування інших пенсій чи доплат пов'язаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого крім передбаченого ч.1 цієї статті мінімального розміру пенсії за віком. Іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції вважає вірним висновок суду першої інстанції щодо зобов'язання здійснити перерахунок та виплату позивачу недорахованих сум додаткової пенсії відповідно до статті 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з 01.05.2014 р. по 02.08.2014 р. .

Щодо позовних вимог про перерахунок та виплату державної пенсії відповідно до вимог ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», то такі задоволенню не підлягають, оскільки позивач як основну отримує державну пенсію за віком.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає безпідставним покликання апелянта на те, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального та матеріального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують обгрунтованих висновків суду першої інстанції, викладених у оскарженій постанові від 01.12.2014 року, а тому відсутні підстави для скасування цієї постанови суду.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області - залишити без задоволення.

Постанову Любешівського районного суду Волинської області від 14 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області про визнання протиправними дій, зобов'язання до вчинення певних дій - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Головуючий: В.В. Гуляк

Судді : Р.Й. Коваль

Н.М.Судова-Хомюк