Справа № 826/1338/15
Суддя: Лічевецький І.О.
Дата ухвалення: 2015-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/1338/15 Головуючий у 1-й інстанції: Добрянська Я.І. Суддя-доповідач: Лічевецький І.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Грищенко Т.М., Мацедонської В.Е., при секретарі - Війтович Т.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 03 квітня 2015 року адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - комунальне підприємство «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду у Святошинському районі м. Києва», про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про визнання неправомірним та скасування рішення Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації (надалі за текстом - «Святошинська РДА») від 19.12.2014 р. про відмову у видачі ордера на заселення в кімнату НОМЕР_1 у гуртожитку по АДРЕСА_1. Позивач просив також зобов'язати Святошинську РДА видати йому ордер на заселення у зазначену кімнату.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 03 квітня 2015 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення і прийняти нову постанову про задоволення позову.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Київський апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 працював водієм ТОВ «КТД-Сервіс».

05 березня 2007 р. на підставі спільного рішення адміністрації підприємства та профспілкового комітету КП «Київтрактордеталь» від 05.09.2007 р. позивачеві видано ордер на право зайняття ліжко-місця у гуртожитку по АДРЕСА_1.

Наказом № 83 від 05.11.2007 р. ОСОБА_2 звільнено із займаної посади на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України.

25 березня 2008 р. позивачеві видано ордер № 43 на право зайняття із сім'єю з 3 чоловік жилої площі в кімнаті НОМЕР_2, в гуртожитку № 2 , по АДРЕСА_1.

Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 1496 від 27.08.2012 р. гуртожиток прийнято до комунальної власності територіальної громади м. Києва та передано до сфери управління Святошинської РДА.

Із матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами, що у 2013 р. ОСОБА_2 перейшов проживати із кімнати НОМЕР_2 в кімнату НОМЕР_1.

05 грудня 2014 р. позивач звернувся до Святошинської РДА із заявою про видачу ордера на право зайняття кімнати НОМЕР_1, в гуртожитку № 2 , по АДРЕСА_1.

Листом № 2003-Я-155 від 05.03.2014 р. позивачеві відмовлено у видачі ордеру з тих підстав, що питання про його вселення у зазначену кімнату вирішувалось у судовому порядку і рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 29.01.2014 р., залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 20.03.2014 р., ОСОБА_2 відмовлено у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 128 Житлового кодексу України жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету.

За приписами ст. 129 Житлового кодексу України на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу.

За змістом Додатку до Примірного положення про гуртожитки затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 03 червня 1986 р. № 208 при наданні приміщення у відособлене користування в ордері на жилу площу в гуртожитку вчиняється відповідний запис.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 04 лютого 2015 р. у справі № 759/15818/14-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 19 травня 2015 р., ОСОБА_2 виселено з кімнати НОМЕР_1 в будинку АДРЕСА_1 із наданням ліжко-місця в цьому ж будинку гуртожитку.

Стаття 124 Конституції України (254к/96-ВР) передбачає таке: «...судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України».

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 р. № 2453-VI, у редакції Закону України від 12 лютого 2015 року № 192-VIII, судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Обов'язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Статтею 14 Цивільного процесуального кодексу України установлено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Таким чином, оскільки позивач підлягає виселенню із кімнати НОМЕР_1 у гуртожитку по АДРЕСА_1 відповідно до судового рішення, яке набрало законної сили, слід погодитись з висновком суду про відсутність підстав для задоволення позову щодо визнання неправомірним рішення Святошинської РДА та зобов'язання відповідача видати ордер на право зайняття цієї кімнати.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що місцевим адміністративним судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, а посилання скаржника на те, що згідно рішенню Святошинського районного суду м. Києва від 04 лютого 2015 р. він підлягає виселенню з наданням ліжко-місця є помилковим, оскільки питання надання іншого жилого приміщення при його виселенні з кімнати НОМЕР_1 виходить за межі заявлених позовних вимог.

За правилами ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 160, 198, 200, 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 03 квітня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі в 20-ти денний строк з дня складення ухвали в повному обсязі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, з подачею документу про сплату судового збору, а також копій касаційної скарги відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі, та копій оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя Т.М.Грищенко

суддя В.Е.Мацедонська

Ухвала складена в повному обсязі 09 червня 2015 р.

.

Головуючий суддя Лічевецький І.О.

Судді: Мацедонська В.Е.

Грищенко Т.М.