Справа № 127/3933/15-а
Суддя: Матохнюк Д.Б.
Дата ухвалення: 2015-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/3933/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Волошин С.В.

Суддя-доповідач: Матохнюк Д.Б.

03 червня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Матохнюка Д.Б.

суддів: Білої Л.М. Гонтарука В. М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 30 березня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці про визнання дії неправомірними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 30 березня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням позивач звернулася з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати постанову суду першої інстанції та винести нове рішення, яким позов задовільнити.

Сторони в судове засідання не з'явились, через відділ прийому та надання інформаційних послуг Вінницького апеляційного адміністративного суду надійшлі їхні заяви про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до ст. 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги за наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, позивач з 02.11.2006 року перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м. Вінниці та отримує пенсію за віком на пільгових умовах згідно ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». 24.07.2014 року в зв'язку з досягненням загального пенсійного віку вона звернулась до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Однак відповідач відмовив в задоволенні заяви позивача, посилаючись на те, що остання вже отримує пенсію за віком. Дана відмова слугувала підставою для звернення ОСОБА_2 до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивач претендує на пенсію в межах одного виду - пенсію за віком, а отже і відсутні підстави здійснювати призначення вже раніше призначеної пенсії та всі пов'язані з її призначенням нарахування.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає, що оскаржувану постанову слід скасувати, виходячи із наступного.

Відповідно до ст.6 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (далі Закон № 1788-XII) особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором, за винятком пенсій інвалідам внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, що їх вони дістали при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов'язків військової служби, або внаслідок захворювання, пов'язаного з перебуванням на фронті чи з виконанням інтернаціонального обов'язку.

Статтею 10 Закону від 9 липня 2003 року №1058 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058) передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, позивач з 2006 року отримує пенсію зі зниженим пенсійним віком, відповідно до п."б" ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно з п."б" ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року N 1788-XII (в редакції чинній на час призначення пенсії позивачу), на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці,- за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону №1058, відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:

1) пенсія за віком;

2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства);

3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.26 Закону №1058, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 55 років - які народилися до 30 вересня 1956 року включно; 55 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1956 року по 31 березня 1957 року; 56 років - які народилися з 1 квітня 1957 року по 30 вересня 1957 року; 56 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1957 року по 31 березня 1958 року; 57 років - які народилися з 1 квітня 1958 року по 30 вересня 1958 року; 57 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року; 58 років - які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року; 58 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року; 59 років - які народилися з 1 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року; 59 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року; 60 років - які народилися з 1 квітня 1961 року по 31 грудня 1961 року.

Виходячи з аналізу вищезазначених правових норм, суд апеляційної інстанції зазначає, що Законом №1058 не передбачена пенсія за віком на пільгових умовах, а тому вважає, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про відсутність протиправності в діях відповідача щодо відмови в призначенні позивачу пенсії за віком відповідно до вищезазначеного закону, мотивуючи свою позицію тим, що остання просила відповідача перевести її на той же вид пенсії, який їй вже призначено, оскільки в даному випадку має місце призначення іншої пенсії за іншим законом.

Щодо позовної вимоги ОСОБА_2 про зобов'язання управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці призначити їй пенсію за віком відповідно до ст.26 Закону №1058, із застосуванням показника середньої заробітної плати у середньому на одну застраховану особу, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передували зверненню за призначенням пенсії то суд апеляційної інстанції вважає, що вона підлягає до задоволення виходячи із наступного.

Як встановлено із матеріалів справи, позивач звернулась до відповідача з заявою про призначення вищезазначеної пенсії 29.07.2014 року, що підтверджується листом Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 441/Ш-10 від 11.09.2014 року.

Відповідно до ч.1 ст.45 Закону №1058, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку:

Згідно абзацу першого частини першої ст. 40 Закону №1058 для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 1 січня 2016 року або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв.

Згідно частини другої статті 40 Закону №1058, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики.

Згідно з частиною третьою статті 45 Закону №1058 з урахуванням змін, внесених Законом України "Про заходи по законодавчому забезпеченню реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 №3668-VІ переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Таким чином, особам, які звернулися за призначенням пенсій в 2014 році, пенсії повинні призначатися із застосуванням усередненого показника заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в Україні за 2011-2013 роки.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про правомірність дій відповідача щодо відмови позивачу в призначенні пенсії за віком, передбаченої ст.26 Закону України "Про загальнобов'язкове державне пенсійне страхування" з застосуванням показника середньої заробітної плати у середньому на одну застраховану особу, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передували зверненню за призначенням пенсії та про відсутність пістав для зобов'язання призначити позивачу таку пенсію, а тому вказані позовні вимоги підлягають до задовлення.

Проте, суд апеляційної інстанції вважає, що слід відмовити в задоволенні позовної вимоги ОСОБА_2 щодо зобов'язання відповідача застосувати показник середньої заробітної плати в визначеній конкретній грошовій сумі 2700,98 грн., оскільки суд не наділений повноваженнями перебирати на себе функцію здійснення перерахунку та нарахування до пенсії замість органу, на який покладено такі повноваження.

В силу п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Враховуючи викладене, беручи до уваги положення ст. 195 КАС України, яким суду апеляційної інстанції надано право перегляду рішень суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 30 березня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці про визнання дії неправомірними та зобов'язання вчинити дії скасувати.

Прийняти нову постанову.

Позов задовльнити частково.

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці щодо відмови ОСОБА_2 в призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнобов'язкове державне пенсійне страхування".

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці призначити ОСОБА_2 з 29.07.2014 року пенсію за віком, передбачену ст. 26 Закону України "Про загальнобов'язкове державне пенсійне страхування" відповідно до ст. 40 Закону України "Про загальнобов'язкове державне пенсійне страхування", з застосуванням показника середньої заробітної плати у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

В решті позову відмовити.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції є остаточним та оскарженню не підлягає.

Головуючий Матохнюк Д.Б.

Судді Біла Л.М.

Гонтарук В. М.