Справа № 2а-1124/11/2670
Суддя: Рецебуринський Ю.Й.
Дата ухвалення: 2015-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" червня 2015 р. м. Київ К/800/6518/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого Рецебуринського Ю.Й.,

Суддів Ємельянової В.І.,

Стародуба О.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_2 до Державної митної служби України (далі - ДМС України), Київської міжрегіональної митниці Міндоходів про скасування наказів, поновлення на роботі та виплату середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу,

за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 жовтня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2011 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом, в подальшому уточненим, в якому просив: скасувати наказ голови ДМС України від 3 листопада 2010 року №2099-к «Про припинення перебування на державній службі ОСОБА_2.»; скасувати наказ начальника Київської регіональної митниці від 3 листопада 2010 року №831-к «Про припинення перебування на державній службі ОСОБА_2.»; поновити на роботі на посаді інспектора сектору вирішення спірних та складних питань класифікації товарів відділу контролю митної вартості та класифікації товарів Київської регіональної митниці ДМС України; стягнути з Київської регіональної митниці середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 9374 грн 25 коп.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 жовтня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2014 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить скасувати ухвалені ними судові рішення та постановити нове рішення про задоволення позовних вимог.

З'ясувавши обставини справи, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права згідно статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення касаційної скарги з врахуванням наступного.

Судами встановлено, що на підставі подання Київської регіональної митниці ДМС України наказом від 3 листопада 2010 року №2099-к припинила з 3 листопада 2010 року перебування ОСОБА_2, інспектора сектору вирішення спірних та складних питань класифікації товарів Київської регіональної митниці, на державній службі в митних органах України за порушення Присяги державного службовця відповідно до пункту 6 частини першої статті 30 Закону України «Про державну службу».

За змістом цього наказу порушення Присяги державного службовця вбачається в порушенні позивачем митного законодавства, що призвело до заподіяння матеріальних збитків державі у розмірі 9089021 грн 58 коп. та в несумлінному виконанні ним службових обов'язків.

На підставі зазначеного наказу Київська регіональна митниця прийняла наказ від 23 листопада 2010 року №831 про припинення з 3 листопада 2010 року перебування ОСОБА_2 на державній службі в митних органах України та про проведення з ним відповідних розрахунків.

Крім того, вироком Солом'янського районного суду міста Києва від 26 листопада 2012 року у справі №1-31/12, було визнано ОСОБА_2 винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статі 367 Кримінального кодексу України, та призначено йому покарання. Під час розгляду даної кримінальної справи було встановлено вину позивача у вчиненні злочину, що визначено судом як службова недбалість, тобто невиконання або неналежне виконання службовою особою своїх службових обов'язків через несумлінне ставлення до них, що заподіяло істотну шкоду державним інтересам. Крім того, позивача згідно вироку суду позбавлено права обіймати посади, пов'язані із виконанням функцій представника влади строком на 1 рік.

Вирішуючи спір, суди прийшли до висновку, що відповідачами було порушено порядок звільнення позивача, оскільки митний орган повинен був провести службове розслідування.

Разом з тим, прийшовши до такого висновку, суди відмовили позивачу у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що порушення відповідачами порядку звільнення позивача не впливає на кваліфікацію його дій під час перебування на службі, а саме вчинення службової недбалості, що встановлено під час розгляду кримінальної справи, підпадає під визначення порушення Присяги державного службовця.

Відповідно до статті 408 Митного кодексу України від 11 липня 2002 року (чинного на час виникнення спірних відносин) правовий статус посадових осіб митної служби України, їх права та обов'язки визначаються Конституцією України, цим Кодексом, а в частині, що не регулюється ним, - Законом України «Про державну службу».

Саме на підставі норм цього Закону ОСОБА_2 прийняв Присягу державного службовця, яка зобов'язує його суворо дотримуватись Конституції та законів України, сприяти втіленню їх у життя, зміцнювати їх авторитет, охороняти права, свободи і законні інтереси громадян, з гідністю нести високе звання державного службовця, сумлінно виконувати свої обов'язки (стаття 17 Закону України «Про державну службу»).

В силу пункту 6 статті 30 Закону України «Про державну службу» підставою припинення державної служби є порушення Присяги, передбаченої статтею 17 цього Закону.

Аналізуючи текст Присяги, можна дійти висновку, що в основі поведінки державного службовця закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, державний службовець покладає на себе не тільки певні службові зобов'язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.

У статті 23 Дисциплінарного статуту митної служби України, затвердженого Законом України від 6 вересня 2005 року №2805-IV (чинного на час виникнення спірних правовідносин), частині другій статті 14 Закону України «Про державну службу» передбачені види дисциплінарних стягнень, які можуть бути застосовані до посадових осіб митної служби за порушення службової дисципліни (дисциплінарні правопорушення), в тому числі й у вигляді звільнення з митного органу.

Окрім того, розділом 4 Дисциплінарного статуту врегульований порядок застосування дисциплінарних стягнень, внаслідок чого забезпечується належний захист законних прав та інтересів працівників при вирішенні питань їх дисциплінарної відповідальності.

Припинення державної служби за порушення Присяги є крайнім заходом відповідальності державного службовця за вчинення діяння, несумісного з посадою, що виходить за межі дисциплінарної відповідальності, тому неможливість застосування до посадової особи митної служби України дисциплінарних стягнень аж до звільнення з митного органу має бути мотивовано, а рівень юридичних гарантій захисту прав зазначеної особи в процедурах вирішення питань застосування такої відповідальності має бути не меншим, ніж під час звільнення з митного органу за вчинення дисциплінарного правопорушення, з дотриманням строків притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Наслідками вчинення дисциплінарного правопорушення можуть бути припинення державної служби за порушення Присяги або звільнення з митного органу, які є санкціями різних рівнів відповідальності і не можуть застосовуватися як альтернативні. Звільнення за порушення Присяги може мати місце лише тоді, коли державний службовець скоїв проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов'язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов'язків.

Статтями 21, 22 Дисциплінарного статуту встановлено, що порушення службової дисципліни - протиправне, винне (умисне чи необережне) діяння (дія чи бездіяльність) посадової особи митної служби, тобто невиконання урочистого зобов'язання посадових осіб митної служби, зокрема невиконання або неналежне виконання нею своїх службових обов'язків, перевищення повноважень, порушення обмежень і заборон, установлених законодавством з питань проходження служби в митних органах, або вчинення інших дій, які дискредитують не тільки посадову особу митної служби, а й митну службу України.

До діянь, які є порушеннями службової дисципліни, належать порушення вимог законів та інших нормативно-правових актів України з питань митної справи, державної служби, а також наказів та розпоряджень безпосередніх та/або прямих керівників.

Підставою припинення перебування ОСОБА_2 на державній службі стало те, що під час митного оформлення 1000 спеціалізованих медичних автомобілів «Опель Комбо», які надходили на адресу ДП «Укрмедпостач», позивачем неправильно визначено код УКТЗЕД вказаних автомобілів, що призвело до порушення митного законодавства та заподіяння збитків державі.

З наведеного вбачається, що діяння, яке вчинив позивач може бути кваліфіковано як дисциплінарний проступок, відповідальність за який передбачена Дисциплінарним статутом, у зв'язку з цим висновок судів попередніх інстанцій про те, що наслідком вказаного правопорушення може бути припинення державної служби за порушення Присяги є неправильним, оскільки вказані санкції не можуть бути застосовані як альтернативні.

Крім того, суди попередніх інстанцій неправильно виходили з того, що висновок суду у кримінальній справі №1-31/12 щодо кваліфікації дій позивача під час перебування на службі, є доказом порушення ОСОБА_2 Присяги державного службовця, оскільки предметом розгляду даної справи є правомірність звільнення позивача за вчинок, який відповідачі визначили як порушення Присяги державного службовця, а під час розгляду кримінальної справи встановлювалася наявність чи відсутність діяння, передбаченого Кримінальним кодексом України.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди попередніх інстанцій не врахували наведених обставин та прийшли до помилкового висновку щодо правомірності оскаржуваних наказів про припинення перебування позивача на державній службі в митних органах.

Частиною першою статті 220 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно зі статтею 227 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 жовтня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2014 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Головуючий Ю.Й. Рецебуринський

Судді В.І. Ємельянова

О.П. Стародуб