Справа № 9101/17048/2011
Суддя: Руденко М.А.
Дата ухвалення: 2011-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" жовтня 2011 р. справа № 2а-7986/10/0870

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Руденко М.А.

суддів: Нагорної Л.М. Юхименка О.В.

при секретарі судового засідання: Тепловій Г.Є.

розглянувши у судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства «Агронива»

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 27 січня 2011 року у справі № 2а-7986/10/0870

за позовом: Закритого акціонерного товариства «Агронива»

до: Державної податкової інспекції у Гуляйпільському районі Запорізької області

про: скасування податкових повідомлень - рішень,

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2010 року позивач звернувся до адміністративного суду з позовною заявою, в якій просив скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Гуляйпільському районі Запорізької області від 07 квітня 2010 року №/0, податкове повідомлення-рішення від 07 квітня 2010 року №/0, податкове повідомлення-рішення від 07 квітня 2010 року № 0/0.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 27 січня 2011 року (суддя Артоуз О.О.) в задоволенні адміністративного позову відмовлено в повному обсязі.

Мотивуючи рішення суд першої інстанції вказав на те, що перераховані кошти із спеціального рахунку платника за придбані горілчані напої та пиво, утримання із заробітної плати та сплачений ПДВ не є використанням коштів за цільовим призначенням, і відповідно до абзацу 7 п. 12 Порядку № 805, підлягають стягненню до державного бюджету.

Сума заниженого у спеціальній декларації зобовязання з ПДВ, що виникла в результаті помилки це сума, недоперерахована на спеціальний рахунок до 01.03.2009 року. З огляду на те, що станом на дату подання уточненого розрахунку Порядок № 271 втратив чинність, а спеціальний рахунок платника був закритий 08.05.2009 року, результатами уточнень (сума заниженого податкового зобовязання за скороченою декларацією за минулі роки, яка підлягає у 2009 році перерахуванню до бюджету) у сумі 31 6667 грн. необхідно перерахувати до державного бюджету.

Окрім того, вказав на те, що враховуючи, що до свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість від 09.02.2009 року за № НОМЕР_1 ЗАТ «Агронива»не було включено КВЕД 15.81.0 «Виробництво хліба та хлібобулочних виробів», 15.11.0 «Виробництво мяса», підприємством невірно були відображені податкові зобовязання декларації (спеціальній), а не у декларації (загальній), в якій відображаються розрахунки з бюджетом.

Щодо надання матеріальної допомоги, суд першої інстанції вказав на те, що оскільки операції з надання допомоги носять матеріальний, а не фінансовий характер, до них мають застосовуватися норми п.4.2, ст..4, п.п. 6.1.1 п.6.1 ст.6, п.п. 7.3.1 п. 7.3 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість».

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Закрите акціонерне товариство «Агронива»звернулось з апеляційною скаргою, в якій просили скасувати постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 27.01.2011 року у адміністративній справі № 2а-7986/09/0870 та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ЗАТ «Агронива»задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилались на те, що ДПІ у Гуляйпільському районі в своїх доводах посилається на порушення п. 12 Постанови КМУ від 12.05.1999 року № 805 «Про порядок нарахування, виплат і використання коштів, спрямованих для виплати дотацій сільськогосподарським товаровиробникам за поставлені ними переробним підприємством молоко та м'ясо в живій вазі»хоча на момент перевірки зазначена постанова втратила чинність, відповідно до Постанови КМУ від 02.04.2009 року № 291. Вказали також на те, що при отриманні ЗАТ «Агронива»свідоцтва про реєстрацію як субєкта спеціального режиму оподаткування від 04.02.2010 року за № 100266193, товариством було надано перелік видів діяльності товариства, що відповідає вимогам, передбаченим п.8.10 ст. 8 Закону «Про податок на додану вартість». Щодо матеріальної допомоги вказали на те, що відповідно до Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»чітко зазначено, що матеріальна допомога не є обєктом оподаткування.

Відповідач подав заперечення на апеляційну скаргу, в яких просив апеляційну скаргу ЗАТ «Агронива» без задоволення, а постанову суд першої інстанції без змін.

В судове засідання сторони та їх представники не зявились, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, (що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями). Колегія суддів вважає, що в силу ст. 196 КАС України неявка сторін, належним чином повідомлених про час та місце слухання справи не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з такого.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи уповноваженими представниками податкового органу 25.03.2010 року було проведено планову виїзну перевірку ЗАТ «Агронива», з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2008 року по 30.09.2009 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2008 року по 30.09.2009 року (а.с. 30).

За результатами перевірки було складено акт за № 008/2300/03749276 від 25.03.2010 року.

Перевіркою встановлено порушення ЗАТ «Агронива»:

1. Вимог п.4.2, ст..4, п.п.6.1., п.6.1ст.6, п.п.п7.3.1, п.7.3ст. 7 , п.8-110 ст.8-1 Закону України про податок на додану вартість»від 03.04.1997 року за № 168/97-ВР із змінами та доповненнями, постанови КМУ від 21.01.2009 року за № 23 в результаті чого занижено податок на додану вартість в перевіряємому періоді, на загальну суму 15692 грн.;

2. вимог п.5 Постанови КМУ від 26.02.1999 року за № 271 «Про порядок акумуляції та використання коштів, які нараховуються сільськогосподарськими товаровиробниками платниками податку на додану вартість щодо операцій з продажу товарів (робіт, послуг) власного виробництва, включаючи продукцію (крім підакцизних товарів), виготовлену на давальницьких умовах із власної сільськогосподарської сировини» із внесеними змінами та доповненнями, Постанови КМУ від 02.042009 року № 291 неперераховано в бюджет суму податку на додану вартість у загальній сумі 31 667 грн.;

3. вимог п.12 Постанови КМУ від 12.05.1999 року № 805 «Про порядок нарахування , виплат і використання коштів, спрямованих на виплати дотацій сільськогосподарським товаровиробникам за продані ними переробним підприємствам молоко та м'ясо в живій вазі»із внесеними змінами та доповненнями в частині нецільового використання коштів у сумі 12 260 грн.

На підставі висновків зазначеного акту уповноваженими особами податкового органу було винесено податкове повідомлення рішення від 07 квітня 2010 року за № /0, котрим визначено суму податкового зобовязання за платежем з податку на додану вартість з товарів вироблених в Україні в розмірі 23 538 грн., з яких за основним платежем 15 692 грн. та 7 846 грн. штрафні (фінансові) санкції (а.с.27); податкове повідомлення-рішення № 000632300/0 від 07 квітня 2010 року, котрим визначено суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 31 667 грн.(а.с.28), податкове повідомлення рішення № /0 від 07 квітня 2010 року, котрим визначено суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 12 260 грн. (а.с.29).

Позивач оскаржив зазначені податкові повідомлення - рішення в адміністративному порядку, однак за результатами розгляду зазначені рішення залишені без змін.

Скасування вищезазначених податкових повідомлень-рішень Державної податкової інспекції у Гуляйпільському районі Запорізької області є предметом даного спору.

Стосовно повідомлення-рішення № /0 від 07.04.2010 року колегія суддів вважає за необхідне зазначити на наступне.

На думку податкового органу у перевіряємому періоді, згідно наданих для перевірки декларацій, позивач задекларував для перерахування на спеціальний рахунок згідно Порядку № 805 визначеного Постановою Кабінету Міністрів України, кошти в сумі 219 439 грн., які використані ним у повному обсязі на придбання ветеринарних препаратів, кормових добавок, запасних частин до сільськогосподарської техніки, яка використовується в обслугованні тваринництва. Залишок коштів на спеціальному рахунку № НОМЕР_2, відкритому платником податку у ЗОД «ОСОБА_1 Аваль»м. Запоріжжя, МФО 313827 на 01.03.2009 року відсутній.

Однак, уповноваженими представниками податкового органу встановлено, що позивачем було допущено нецільове використання коштів із спеціального рахунку у сумі 12 260 грн.

Так було встановлено, що згідно платіжного доручення № 187 від 24.04.2008 року було перераховано кошти ТОВ «ОСОБА_2 Інтернешнл»у сумі 581, 98 грн. на придбання пива згідно накладної № 045103 від 1604.2008 року.

Відповідно до платіжного доручення № 637 від 19.09.2008 року до Державного бюджету Гуляйпільського району був сплачений податок на додану вартість за серпень 2008 року у сумі 7 152 грн.

Згідно платіжного доручення № 464 від 11.07.2008 року Пенсійному фонду було перераховано утримання із заробітної плати за червень у сумі 3 479,84 грн.

Платіжним дорученням № 780 від 10.11.2008 року були перераховані кошти ТОВ «СальвеАлко»на горілчані виробі згідно накладної № 46107 від 04.11.2008 року у сумі 1 046,58 грн.

На думку податкового органу перераховані кошти із спеціального рахунку сільськогосподарського товаровиробника за придбані горілчані напої та пиво, утримання із заробітної плати та сплачений ПДВ не є використання коштів за цільовим призначенням, а отже відповідно до абзацу 7 п. 12 Постанови КМУ за № 805 від 12.05.1999 року «Про порядок нарахування, виплат і використання коштів, спрямованих для виплати дотацій сільськогосподарським товаровиробникам за продане переробним підприємствам молоко та м'ясо в живій вазі»із внесеними змінами та доповненнями»підлягають стягненню до державного бюджету.

Однак колегія суддів не погоджується з такою думкою податкового органу зважаючи на наступне.

Кошти, що знаходяться на спеціальному рахунку залишаються в розпорядженні сільськогосподарських товаровиробників і використовуються ними на придбання матеріально-технічних ресурсів виробничого призначення. У разі нецільового використання коштів вони стягуються до Державного бюджету у безспірному порядку.

Порядок акумуляції та використання зазначених коштів визначається Кабінетом Міністрів України.

За змістом п.1 Порядку акумуляції та використання коштів, які нараховуються сільськогосподарськими товаровиробниками - платники податку на додану вартість щодо операцій з продажу товарів (робіт, послуг) власного виробництва, включаючи продукцію (крім підакцизних товарів), виготовлену на давальницьких умовах із власної сільськогосподарської сировини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1999 року за № 271, цим порядком визначається механізм акумуляції та використання коштів податку на додану вартість, що не підлягають сплаті до бюджету, які нараховуються сільськогосподарськими товаровиробниками платниками пола датку на додану вартість щодо операцій з продажу товарів (робіт, послуг) власного виробництва, включаючи продукцію (крім підакцизних товарів), виготовлену на давальницьких умовах із власної сільськогосподарської сировини, крім операцій з продажу переробним підприємствам молока та мяса живою вагою.

Відповідно до абз. 2 п.4 Порядку залишок податкових зобовязань відповідно до декларації з податку на додану вартість з реалізованої продукції, товарів (робіт, послуг) власного виробництва, включаючи продукцію (крім підакцизних товарів), виготовлену на давальницьких умовах із власної сільськогосподарської сировини, тобто різниця між сумою податку на додану вартість, одержаною сільськогосподарським товаровиробником від покупців, та сумою податку на додану вартість, сплаченою ними постачальникам, перераховується сільськогосподарськими товаровиробниками з поточного рахунку на окремий рахунок у терміни, передбачені для перерахування суми податку на додану вартість до бюджету, не перераховані на окремий рахунок зазначені кошти вважаються такими, що використовуються не за цільовим призначенням, і підлягають стягненню до державного бюджету у безспірному порядку.

Кошти, перераховані сільськогосподарськими товаровиробниками на окремий рахунок, використовуються ними для придбання матеріально-технічних ресурсів виробничого призначення.

У разі нецільового використання кошти стосуються до державного бюджету в безспірному порядку.

Відповідальність за нецільове використання сум податку на додану вартість, які залишаються в розпорядженні сільськогосподарських товаровиробників, несуть їх керівники.

Згідно з п. 1.5 ст.1 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державним цільовими фондами»від 21 грудня 2000 року за № 21811, в редакції діючий на момент виникнення спірних правовідносин штрафна санкція (штраф) плата у фіксованій сумі або вигляді відсотків від суми податкового зобовязання (без урахування пені та штрафних санкцій), яка справляється з платника податків у звязку з порушенням ним правил оподаткування, визначених відповідними законами.

Штрафні санкції за порушення податкового законодавства, п. 17.1 цього Закону, накладаються на платника податків у розмірах, визначених цією статтею, крім штрафних санкцій за порушення валютного законодавства, що встановлюється окремим законодавством.

Як зазначено вищи відповідно до Закону передбачена спеціальна норма, суть якої полягає в тому, що суми ПДВ, отримані за операції з продажу продукції власного виробництва, що здійснюються сільгоспвиробника, залишаються в розпорядженні таких сільгоспвиробників.

Оскільки суми ПДВ, що підлягають сплаті до бюджету, але нараховуються сіль господарськими виробниками і залишаються у їх розпорядженні, із зарахуванням їх на окремий рахунок відповідно до чинного законодавства, з правом використання на придбання МТР виробничого призначення не можуть вважатися податковим зобовязанням, то застосування штрафу у разі нецільового використання акумульованих коштів діючим законодавством не передбачено. У разі нецільового використання акумульованих коштів вони стягуються до Державного бюджету України у безспірному (тобто без погодження з платником) порядку.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про задоволення позовних вимог в цій частині та скасування № /0 від 07.04.2010 року про нарахування штрафних (фінансових) санкцій по податку на додану вартість в сумі 12260 грн.

Стосовно податкового повідомлення-рішення № 0/0 від 07.042010 року колегія суддів вважає за необхідне зазначити на наступне

Відповідно до вимог абзацу другого п.8-1.10 ст. 8-1 Закону України «Про податок на додану вартість»в редакції діючий на момент виникнення спірних правовідносин, - у свідоцтві про реєстрацію сільськогосподарського підприємства як субєкта спеціального режиму оподаткування, крім відомостей, передбачених у свідоцтві про реєстрацію платника податку на додану вартість на загальних підставах повинен міститися перелік видів діяльності такого сільськогосподарського підприємства.

Перелік видів діяльності, до яких застосовується спеціальний режим оподаткування, затверджено Постановою кабінету Міністрів України від 21.01.2009 року за № 23, в та визначено відповідно до КВЕД. Види діяльності згідно КВЕД 15.81.0 «Виробництво хліба та хлібобулочних виробів», 15.11.0 «Виробництво мяса».

З 01.01.2009 року ЗАТ «Агронива» є субєктом спеціального режиму оподаткування, що визначено ст. 8-1 Закону України «Про податок на додану вартість», однак відповідно до свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість від 09.02.2009 року №100193469 (а.с 11) позивачем не було включено КВЕД 15.81.0 «Виробництво хліба та хлібобулочних виробів», 15.11.0 «Виробництво м яса».

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що ЗАТ «Агронива»в перевіряємому періоді невірно були відображені податкові зобовязанні з реалізації хлібобулочних виробів та мясної продукції у декларації спеціальній, а не в декларації загальній, в якій відображаються розрахунки з бюджетом, а тому підстави для задоволення позовних вимог в цій частині відсутні.

Окрім того, уповноваженими особами податкового органу було зясовано, що позивач у перевіряємому періоді надав матеріальну допомогу: в грудні 2008 року було перераховано кошти у сумі 500 грн. на користь ПП ОСОБА_3 за продукти харчування надання матеріальної допомоги згідно листа № 37/11751 ВІД 04.12.2008 року, у червні 2009 року згідно платіжного доручення № 615 від 30.06.2009 року на користь ПП ОСОБА_4 кошти в сумі 3 300 грн. (без ПДВ) за екскурсійні послуги в Крим відповідно до рахунку № 23 від 22.06.2009 року, як посилався позивач зазначені послуги були надані Воздвижівській ЗОШ.; у червні 2008 року, відповідно до платіжного доручення № 313 від 10.06.2008 року позивач перерахував на користь ПП «Байда»кошти у сумі 4 800 грн., в тому числі ПДВ 800 грн. за санаторно-курортну путівку, яка в подальшому була безоплатно надана ОСОБА_5

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що ЗАТ «Агронива»занизила податкові зобовязання в цій частині в сумі 1 560 грн. за рахунок не віднесення до їх складу операцій з надання матеріальної допомоги, оскільки відповідно до Закону України «Про податок на додану вартість», діючого в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, не передбачено звільнення від оподаткування операцій з надання матеріальної допомоги.

На підставі викладеного та відповідно до ч.3 ст. 202 КАС України колегія суддів приходить до висновку, що постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 27 січня 2011 року в частині відмови щодо задоволення позовних вимог про скасування податкового повідомлення рішення від 07 квітня 2010 року за № /0 про визначення податкового зобовязання в сумі 12 260 грн. необхідно скасувати та позовні вимоги задовольнити, в іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства «Агронива»задовольнити частково.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 27 січня 2011 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо скасування податкового повідомлення рішення від 07 квітня 2010 року за № /0 про визначення податкового зобовязання в сумі 12 260 грн. - скасувати.

Позовні вимоги задовольнити частково.

Скасувати податкове повідомлення-рішення від 07 квітня 2010 року за №/0 про визначення податкового зобовязання в сумі 12 260 грн.

В іншій частині постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в порядку, передбаченому ст. 212 КАС України.

Повний текст виготовлено 18 жовтня 2011 року.

Головуючий: М.А. Руденко

Суддя: М.В. Мірошниченко

Суддя: О.В. Юхименко