Справа № 23142/09
Суддя: Туркіна Л.П.
Дата ухвалення: 2010-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" жовтня 2010 р.

справа № 17/416/06-АП

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Туркіної Л.П.

суддів: Кожана М.П. Проценко О.А.

при секретарі судового засідання: Ганноченку А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Мелітопольський м’ясокомбінат», м. Мелітополь

на постанову господарського суду Запорізької області від 14 лютого 2007 року

у справі № 17/416/06-АП

за позовом Відкритого акціонерного товариства «Мелітопольський м’ясокомбінат», м. Мелітополь,

до Мелітопольської міської ради, м. Мелітополь,

про зобов’язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

04 грудня 2006року Відкрите акціонерне товариство «Мелітопольський м’ясокомбінат»звернулось до суду з позовом до Мелітопольської міської ради про зобов’язання вчинити певні дії, а саме: видати дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки площею 0,7га, розташованої за адресою: м. Мелітополь, вул. Кірова, 175; передати зазначену земельну ділянку у власність ВАТ «Мелітопольський м’ясокомбінат»за давністю користування після затвердження проекту відведення земельної ділянки. В обгрунтування своїх вимог позивач посилався на ст. ст. 118, 119 Земельного кодексу України, ст. 8 Цивільного кодексу України, зазначивши, що оскільки він користується земельною ділянкою більше ніж 15 років (з 1984 року), він має право на передачу земельної ділянки у власність за давністю користування, а положення ст. 119 ЗК України можуть бути застосовані за аналогією закону.

Відповідач - Мелітопольська міська рада, позов не визнав та у своїх запереченнях зазначив, що підстави набуття права власності юридичними особами на землю передбачено ст. 82 ЗК України, і законодавчо не визначено можливості набуття права власності на землю юридичними особами за давністю користування. Також відповідач зазначив, що позивач не звертався до Мелітопольської міської ради з приводу надання дозволу на розробку проекту землеустрою.

Постановою господарського суду Запорізької області від 14 лютого 2007 року у задоволенні позову ВАТ «Мелітопольський м’ясокомбінат»відмовлено у повному обсязі.

Постанова суду першої інстанції обґрунтована тим, що вимога позивача щодо надання йому дозволу на розроблення проекту відведення спірної земельної ділянки є необґрунтованою та безпідставною, оскільки позивач не звертався до відповідача у передбаченому законодавством порядку, тому відповідачем не приймалось рішення з цього питання. Щодо вимог позивача про передачу земельної ділянки у власність за давністю користування, то відмова у задоволенні цієї вимоги обґрунтована тим, що зміст ст. 119 ЗК України поширюється лише на громадян, а діючим законодавством не передбачено набуття юридичними особами права власності на землю за давністю користування.

Не погодившись з постановою господарського суду Запорізької області від 14 лютого 2007 року у даній справі позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати зазначену вище постанову та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування своїх доводів апелянт зазначає те, що ЗК України на даний момент не врегульовано питання щодо передачі земельної ділянки у власність юридичній особі за давністю користування, а також беручи до уваги те, що усі суб’єкти права власності рівні перед законом, слід застосовувати ст. 119 ЗК України за аналогією закону.

Заперечень на апеляційну скаргу до суду не надійшло. Представники сторін у судове засідання не прибули.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з такого.

Судом встановлено, що на підставі рішення виконавчого комітету Мелітопольської міської ради від 18.12.1984р. №395/1 позивачу відведено земельну ділянку для будівництва транспортного цеху за рахунок території міськпаливзбуту площею 0,7га.

Листом від 29.09.2006р. №767 позивач звернувся до виконавчого комітету Мелітопольської міської ради з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки, наданої на підставі зазначеного вище рішення виконкому, для передачі її у власність позивача за давністю користування.

Листом від 03.10.06р. №777 позивач звернувся до управління комунальної власності м. Мелітополя з проханням передати вищевказану земельну ділянку у власність позивачу за давністю користування. У відповіді на зазначений лист управління комунальної власності м. Мелітополя повідомило позивача про те, що відповідно до ст. 119 ЗК України набувальна давність, як спосіб набуття права власності на землю або надання її в користування поширюється тільки на громадян і діючими нормами земельного законодавства не передбачена можливість застосування вказаної норми до юридичних осіб. Тому вирішити питання про передачу позивачу земельної ділянки у власність з цих підстав неможливо.

У жовтні 2006 року позивач звернувся до виконавчого комітету Мелітопольської міської ради з проханням передати вищевказану земельну ділянку у власність позивачу за давністю користування, на що отримав відповідь листом від 22.11.2006р. №3742/02-16-1 якою йому відмовлено з підстав того, що ст. 119 ЗК України передбачає виникнення права власності за земельну ділянку за давністю користування тільки у громадян і діючими нормами земельного законодавства не передбачена можливість застосування вказаної норми до юридичних осіб.

Стаття 82 ЗК України передбачає вичерпний перелік підстав набуття права власності на землю юридичними особами і зазначений перелік не містить такої підстави як набуття права власності на земельну ділянку за давністю користування.

Посилання апелянта на п. «г»ч.1 ст. 82 ЗК України є необґрунтованим, оскільки цією нормою передбачено набуття права власності на земельні ділянки для здійснення підприємницької діяльності юридичними особами у разі виникнення інших підстав, передбачених законом. Із змісту зазначеної норми вбачається, що повинна бути підстава яка прямо передбачена в законі, проте, апелянт не зазначає, яка саме.

Згідно ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. ЗК України не надано зазначеним органам можливість передачі юридичним особам у власність земельних ділянок за давністю користування.

Статтею 118 ЗК України, на яку посилається позивач, передбачено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок саме громадянами, а не юридичними особами.

Відповідно до ст. 119 ЗК України громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою протягом 15 років, але не мають документів, які б свідчили про наявність у них прав на цю земельну ділянку, можуть звернутися до органу державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу її у власність або надання у користування. Розмір цієї земельної ділянки встановлюється у межах норм, визначених цим Кодексом. Передача земельної ділянки у власність або у користування громадян на підставі набувальної давності здійснюється в порядку, встановленому цим Кодексом.

Отже, ст. 119 ЗК України передбачає можливість набуття права на земельну ділянку за давністю користування лише громадянами. Крім того, застосування набувальної давності можливе лише у випадку відсутності інших правових підстав для користування землею. Проте, позивачу земельну ділянку відведено у безстрокове користування рішенням виконавчого комітету Мелітопольської міської ради від 18.12.1984р. №395/1 згідно законодавства, що діяло у 1984р., головним архітектором м. Мелітополя було видано архітектурно-планувальне завдання№1 та складений акт, згідно з яким була проведена відбивка меж, встановлення межових знаків та передача земельної ділянки в натурі. Отже, підстав для застосування ст. 119 ЗК України немає.

Відповідно до п. 34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. З матеріалів справи вбачається, що позивач не звертався у передбаченому чинним законодавством порядку до Мелітопольської міської ради з приводу надання йому дозволу на розроблення проекту відведення зазначеної вище земельної ділянки, а тому відповідачем не приймалось рішення щодо надання або відмови в наданні дозволу на розроблення проекту відведення зазначеної земельної ділянки. Отже, вимога позивача про зобов’язання відповідача вчинити певні дії у вигляді видачі дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки є необґрунтованими та безпідставними.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що положення ст. 8 ЦК України, щодо застосування до спірних правовідносин аналогії закону, не застосовуються.

Відповідно до ч.1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову у суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Мелітопольський м’ясокомбінат», м. Мелітополь залишити без задоволення. Постанову господарського суду Запорізької області від 14 лютого 2007 року –без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206

Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Мелітопольський м’ясокомбінат», м. Мелітополь залишити без задоволення.

Постанову господарського суду Запорізької області від 14 лютого 2007 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України.

Ухвала може бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС України.

Ухвалу виготовлено у повному обсязі 20.07.2011 р.

Головуючий: Л.П. Туркіна

Суддя: М.П. Кожан

Суддя: О.А. Проценко