Справа № 344/9285/14а,2а-344/530/14
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2015-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2015 року Справа № 876/8214/14

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 серпня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську про визнання неправомірними дій щодо відмови в перерахунку пенсії,-

В С Т А Н О В И В :

25 червня 214 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську, в якому просив визнати дії відповідача протиправними та зобов'язати відповідача нараховувати і виплачувати йому з 01.05.2014 року пенсію згідно довідки № 28 від 15.04.2014 року про заробітну плату за роботу в 3-й зоні відчуження 31.07.1986р., 08.08.1986р., 20.08.1986р., 25.08.1986 року, виданої ДП «Івано-Франківським котельно-зварювальним підприємством».

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області постановою від 04 серпня 2014 року адміністративний позов задовольнив.

Визнав протиправними дії управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську щодо неврахування довідки про заробітну плату за роботу в третій зоні відчуження 31.07.1986 року, 08,20,25.08.1986 року №28 від 15.04.2014 року, виданоїДП «Івано-Франківський КЗЗ» для нарахування і виплати пенсії ОСОБА_1

Зобов'язав управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську нарахувати і виплачувати з 01.05.2014 року Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, УПФУ в м. Івано-Франківську подало апеляційну скаргу, оскільки вважає, що при ухваленні даної постанови судом неповністю з'ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи і порушено норми матеріального та процесуального права.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що в довідці №28 від 15.04.2014р., яку представлено УПФУ неправильно вказана годинна тарифна ставка (1,227 крб.), оскільки вона обрахована від збереженого заробітку за попередні 2 місяці, а саме: травень 1986р. - 113,95 крб. за 11 роб. днів, червень 1986р. - 200,16 крб., за 21 роб. днів, разом: 314,11 крб. : 32 роб. дні = 9,816 крб. (одноденний збережений заробіток). Цей одноденний заробіток (9,816 крб.) врахували в годинну тарифну ставку (9,816 : 8 год. = 1,227 крб.), яку не буде взято для обрахунку, оскільки необхідно вказати годинну тарифну ставку посади працівника (в даному випадку терміста третього розряду).

Також неправильно зазначена кратність 5, так як за місцем основної роботи за позивачем зберігався середній заробіток і відповідно необхідно було вказати кратність 4. Відповідно, і інші суми, вказані в довідці теж не можуть бути враховані для обрахунку заробітної плати за роботу в зоні відчуження.

З огляду на викладене, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Оскільки особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання, апеляційний суд у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України вважає можливим здійснювати розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не належить до задоволення з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 є особою І категорії, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС згідно вкладки НОМЕР_2 та довідкою МСЕ № 017050 інваліда ІІ групи,.

Згідно довідки ДП «Івано-Франківський котельно-зварювальний завод» про заробітну плату №28 від 15.04.2014р. ОСОБА_1 підтверджено факт його перебування в населених пунктах ІІІ зони відчуження саме вищезгаданого періоду (31.07.1986р., 08.08.1986р., 20.08.1986р., 25.08.1986р. ) та виплату заробітної плати в сумі 1266 крб.22 коп., в тому числі за 4 дні за підвищеними тарифними ставками кратністю - 5.

22 квітня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до УПФУ в м. Івано-Франківську із заявою про перерахунок пенсії з врахуванням вищевказаної довідки від 15.04.2014 року.

Листом від 06.06.2014 року за №1052/03 УПФУ в м. Івано-Франківську відмовило позивачу у перерахунку пенсії, мотивуючи відмову неправильно вказаними годинною тарифною ставкою та кратністю заробітної плати.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач дійсно виконував обов'язки по ліквідації наслідків Чорнобильської АЕС в період з 14.07.1986р. по 04.09.1986р. як призваний на військові збори, та 31.07.1986р., 08.08.1986р., 20.08.1986р., 25.08.1986р. виконував роботи в ІІІ зоні відчуження, що підтверджується поданими ним довідками.

При цьому, розрахунок заробітної плати для нарахування пенсії та відповідальність за видачу довідки про розмір заробітної плати несе підприємство, де працювала особа.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального і процесуального права та є вірними.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

В силу ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 15 Закону України "Про пенсійне забезпечення" умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" або надається їм право на одержання пенсій на підставах, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством.

07 травня 1986 року було прийнято постанову ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР та ВЦРПС за № 524-156 "Про умови оплати праці та матеріального забезпечення працівників підприємств та організацій зони Чорнобильської атомної електростанції", дію якої було розповсюджено на військовозобов'язаних, призваних на збори, які виконували роботи в зоні відчуження ЧАЕС (розпорядження Ради Міністрів СРСР від 23 травня 1986 року № 1031), після чого військовозобов'язані, призвані на збори та які виконували роботи в зоні ЧАЕС отримували заробіток, який складався із середньомісячної заробітної плати, збереженої за основним місцем роботи та 100 % тарифної ставки.

Рада Міністрів УРСР та Українська рада професійних спілок своєю постановою № 207-7 від 10.06.1986р. ,,Про умови оплати праці та матеріального забезпечення працівників підприємств, організацій та установ, занятих на роботах, що пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та попередженням забруднення навколишнього середовища" передбачили оплату праці робітників, залучених до робіт в третій, другій та першій зонах небезпеки проводити відповідно у чотирьох, трьох та двократному розмірі понад встановлену за основним місцем роботи, але з урахуванням 100 % тарифної ставки. Дія цієї постанови розповсюджується також на військовозобов'язаних, які призвані на збори та які брали участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, після чого заробіток за основним місцем роботи складався із збереженого середньомісячного заробітку, 100 % тарифної ставки, оплати праці у підвищеному розмірі (кратність).

Разом з тим, розрахунок заробітної плати для нарахування пенсії та відповідальність за видачу довідки про розмір заробітної плати несе підприємство, де працювала особа, а не працівник чи управління ПФУ, яке здійснює нарахування на підставі поданих документів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 р. N 1210 затверджений Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі Порядок), відповідно до п.1 якого він визначає механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54 і 57 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Пенсії за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків.

Відповідно до п. 7 Порядку пенсії призваних на військові збори військовозобов'язаних, які брали участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та працювали у зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, призначаються виходячи із заробітної плати, яку вони одержували за основним місцем роботи, з урахуванням фактично відпрацьованого часу у зоні відчуження, характеру виконуваної роботи, місця і тривалості робочого дня (незалежно від періоду проведення розрахунку оплати праці за умови, якщо такий розрахунок проведено на підставі первинних документів про місце роботи і тривалість робочого дня згідно із сумарною кратністю оплати праці, встановленою у відповідні періоди за зонами небезпеки: у III зоні - 5, II - 4, I - 3). При цьому в усіх випадках заробітна плата для розрахунку пенсії не повинна бути нижчою від фактично одержаної суми у зазначений період.

Відповідно до пп.4 п.3 Порядку, у разі коли особа пропрацювала у зоні відчуження менше календарного місяця у 1986 - 1990 роках, за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу у зоні відчуження, за весь фактично відпрацьований час, в одному із неповних календарних місяців роботи протягом цих років, без додавання суми заробітної плати за період роботи за межами зони відчуження. У такому разі заробітна плата за весь фактично відпрацьований час ділиться на число відпрацьованих днів, а одержана сума множиться на 25,4. Якщо дні роботи припали на вихідні і святкові дні, розрахунок заробітної плати проводиться у такому ж порядку, як і за роботу у робочі дні, а доплата за вихідні і святкові дні, нарахована за фактично відпрацьований час, з урахуванням установленої кратності додається до суми обчисленої заробітної плати.

Як призваний на військові збори військовозобов'язаний, який брав участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та працював у зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, позивач має право на пенсію, яка обчислена з заробітної плати на підставі п. 7 Порядку, а тому суд першої інстанції правомірно визнав протиправними дії відповідача щодо неврахування довідки про заробітну плату за роботу в третій зоні відчуження 31.07.1986 року, 08,20,25.08.1986 року №28 від 15.04.2014 року, виданої ДП «Івано-Франківський КЗЗ» для нарахування і виплати пенсії ОСОБА_1

Таким чином, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв'язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про обґрунтованість позовних вимог та задоволення позову.

Статтею 159 КАС України визначено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В силу ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. 195, ст. 197, п. 1 ч. 1 ст.198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 серпня 2014 року у справі № 344/9285/14-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі. Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В.В. Святецький

Судді Л.Я. Гудим

О.М. Довгополов