Справа № 145/295/15-а
Суддя: Матохнюк Д.Б.
Дата ухвалення: 2015-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 145/295/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Мазурчак А.Г.

Суддя-доповідач: Матохнюк Д.Б.

03 червня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Матохнюка Д.Б.

суддів: Білої Л.М. Гонтарука В. М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Тиврівському районі Вінницької області на постанову Тиврівського районного суду Вінницької області від 18 березня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у Тиврівському районі Вінницької області про визнання дій протиправними та зобов'язання призначити пенсію на пільгових умовах,

В С Т А Н О В И В :

В березні 2015 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до правління Пенсійного фонду України у Тиврівському районі Вінницької області про визнання дій протиправними та зобов'язання призначити пенсію на пільгових умовах.

Постановою Тиврівського районного суду Вінницької області від 18 березня 2015 року позов задоволено.

Не погоджуючись з даною постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просив скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Відповідно до ст. 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши, суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги за наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи ОСОБА_2 по досягненню 54-річного віку, набувши понад 30 років загального стажу роботи, з яких понад 7 років спеціального стажу на роботах зі шкідливими умовами праці, звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії на пільгових умовах. Проте, відповідач відмовив позивачу в призначенні пенсії на пільгових умовах, на тій підставі, що посадана на якій працювала позивач в період з 25.09.1985 року по 01.12.1988 року не підтверджена первинними документами.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем надано достатньо доказів на підтвердження пільгового стажу роботи.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, проте вважає, що оскаржувану постанову слід змінити, із наступних підстав.

Відповідно до пункту "б" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року № 1788-XII (в редакції чинній на час звернення позивача за призначенням пенсії) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам.

Відповідно до ст.62 Закону № 1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі Порядок), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до п. 3 Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення,характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до п. 3 Порядку застосування Списків N 1 і N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 р. N 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи (трудовою книжкою Серія АТ-ІІ № 1150708) позивач працювала ливарником пластмасових виробів: з 25.09.1985 року по 01.12.1988 року на Тиврівському заводі пластмасових виробів; з 01 грудня 1988 року по 15.02.1991 року на Вінницькому заводі «Металіст»; з 27 жовтня 1993 року по 15.08.1995 року на підприємстві «Контакт».

На підтвердження спірного періоду роботи на посаді, що дає право на пільгову пенсію позивачем також надано довідку, уточнюючу характер роботи, видану 29.03.2002 року керівником підприємства (а.с.11).

Даний факт також встановлений рішенням Тиврівського районного суду від 08.12.2014 року (Справа № 145/1980/14-ц), яке набрало законної сили.

На спірний період роботи позивача діяв Список № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Ради Міністрів СССР від 22.08.1956р. №1173, до якого відноситься професія ливарника пластмасових виробів ( Розділ ХХХІІІ, підрозділ 23200000).

Отже суд першої інстанції, на підставі наданих позивачем доказів, дійшов до обгрунтованого висновку про те, що на момент її звернення до управління Пенсійного фонду Ураїни в Тиврівському районі з заявою про призначення пенсії на пільгових умовах зі зниженим пенсійним віком, вона набула достатнього загального та спеціального стажу, необхідного для призначення такої пенсії, а тому відповідач безпідставно відмовив в задоволенні її заяви.

Колегія суддів критично ставиться до тверджень відповідача про те, що зарахувати позивачу спірний період до пільгового стажу роботи неможливо через те, що архівна довідка не містить всіх необхідних відомостей про роботу і звертає увагу останнього на те, що факт роботи позивача на пільговій посаді в період 25.09.1985 року по 01.12.1988 року встановлений рішенням суду, а відповідно до ч.1 ст.72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

В разі незгоди з вищезазначеним рішенням, відповідач мав можливість оскаржити його в суді апеляційної інстанції, однак своїм правом не скористався.

Також суд апеляційної інстанції вважає безпідставними посилання відповідача на рішення комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Вінницькій області, яким позивачу відмовлено в зарахуванні до пільгового стажу спірного періоду роботи, оскільки як встановлено з матеріалів справи, саме ця відмова слугувала причиною для звернення позивачем до суду з заявою про встановлення факту її роботи на посаді ливарника пластмасових виробів в період з 25.09.1985 року по 01.12.1988 року, і як вже зазначалось вище дана заява була судом задоволена.

Крім того, колегія суддів звертає увагу відповідача на те, що відповідно до п."а" ч.1 ст.83 Закону № 1788, пенсії призначаються з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсії призначаються з більш раннього строку: пенсії за віком та по інвалідності призначаються з дня досягнення пенсійного віку або відповідно встановлення інвалідності органами медико-соціальної експертизи, якщо звернення за пенсією надійшло не пізніше 3 місяців з дня досягнення пенсійного віку або встановлення інвалідності.

Оскільки позивачу виповнилося 54 роки 10.12.2014 року, а заяву про призначення пенсії вона подала відповідачу 25.12.2014 року, тобто не пізніше 3 місяців з дня досягнення пенсійного віку то її право підлягає відновленню з дня досягнення пенсійного віку.

Однак, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами відповідача про те, що судом першої інстанції при постановленні рішення в частині звернення постанови до виконання, частково порушено норми процесуального права, з огляду на наступне.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 256 КАС України негайно виконуються постанови суду про присудження виплати пенсії, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів у межах суми стягнення за один місяць.

Відповідно до п.8 ч.1 ст. ст. 256 КАС України негайно також виконуються постанови суду, прийняті в порядку скороченого провадження у справах передбачених пунктами 1,3,4 частини першої статті 183-2 цього Кодексу.

Пунктами 1,3,4 частини першої статті 183-2 цього Кодексу передбачені справи щодо оскарження бездіяльності суб'єкта владних повноважень або розпорядника інформації щодо розгляду звернення або запиту на інформацію; припинення за зверненням суб'єкта владних повноважень юридичних осіб чи підприємницької діяльності фізичних осіб - підприємців у випадках, передбачених законом, чи відміни державної реєстрації припинення юридичних осіб або підприємницької діяльності фізичних осіб - підприємців та стягнення грошових сум, які ґрунтуються на рішеннях суб'єкта владних повноважень, щодо яких завершився встановлений цим Кодексом строк оскарження до яких дана адміністративна справа не належить.

Зважаючи на те, що оскаржувана постанова суду прийнята в скороченому провадженні про присудження виплати пенсії, однак дана справа не відноситься до адміністративних справ, передбачених пунктами 1,3,4 частини першої статті 183-2 то її слід звернути до негайного виконання в межах суми стягнення за один місяць.

Відповідно до ч.1 ст.198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду суд апеляційної інстанції має право, зокрема змінити постанову суду.

За ч.1 ст.201 КАС України, підставами для зміни постанови суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції по суті правильно вирішив справу, однак із помилковим застосуванням норм процесуального права, а тому постанова суду першої інстанції підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 201, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Тиврівському районі Вінницької області задовольнити частково.

Постанову Тиврівського районного суду Вінницької області від 18 березня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у Тиврівському районі Вінницької області про визнання дій протиправними та зобов'язання призначити пенсію на пільгових умовах змінити. .

Абзац третій постанови викласти наступним чином.

"Постанову суду звернути до негайного виконання у межах суми стягнення за один місяць".

В рештів постанову залишити без змін.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції є остаточним та оскарженню не підлягає.

Головуючий Матохнюк Д.Б.

Судді Біла Л.М.

Гонтарук В. М.