Справа № 522/5391/14-а
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2015-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2015 р.м.ОдесаСправа № 522/5391/14-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Загороднюк В.І.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Єщенка О.В.,

суддів Димерлія О.О.

Романішина В.Л.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 13.05.2014 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання неправомірними дій та бездіяльності органів державної влади, зобов`язання відшкодувати шкоду та вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив суд визнати неправомірними дію та бездіяльність органів державної влади та усунути факти дискримінації військовослужбовців за ознаками соціального походження під час нарахування пенсії та відшкодувати шкоду, яка заподіяна позивачу незаконними діями чи бездіяльністю органів державної влади чи їх посадовими особами під час призначення пенсії звільненому зі служби військовослужбовцю, та зобов`язання відповідачів вчинити певні дії, а саме: надати довідку про заробітну плату (грошове забезпечення), яку отримав позивач за 24 останніх місяця перед звільненням, з урахуванням усіх видів грошового забезпечення, які йому були нараховані і виплачені за 24 останніх місяця перед звільненням, з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Просить провести перерахунок пенсії на підставі нової довідки та нарахувати компенсацію втрати частини доходів громадян у зв`язку з невірним призначенням пенсії, по час фактичного розрахунку.

В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що він є військовим пенсіонером та звільнений з лав Збройних Сил України на підставі наказу Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 20 вересня 2013 року № 163-ПМ, та виключений зі списків особового складу військової частини на підставі наказу командира військової частини А-193 8 від 20 листопада 2013 року № 130. Він перебуває на обліку в Головному Управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», розмір якої станом на листопад 2013 року становить 1 872,86 гривень. З вказаним перерахунком розміру пенсії він не згодний, тому звернувся до суду з вказаним позовом та просив його задовольнити.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 13.05.2014 року позов задоволено.

Визнано незаконними дії військової частини № НОМЕР_1 щодо відмови надати довідку про середньомісячне грошове забезпечення за останні 24 місяця служби з включенням отриманих ОСОБА_1 одноразових видів грошового забезпечення та щомісячної додаткової грошової винагороди, з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, для нарахування пенсії ОСОБА_1 .

Визнано незаконною бездіяльність Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не проведення своєчасного вірного нарахування пенсії ОСОБА_1 з урахуванням одноразових видів грошового забезпечення та щомісячної додаткової грошової винагороди, з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Зобов`язано військову частину № НОМЕР_1 , надати довідку до Одеського обласного військового комісаріату встановленого зразку про отримане ОСОБА_1 грошового забезпечення за останніх 24 місяця перед звільненням, з урахуванням всіх одноразових видів грошового забезпечення та щомісячної додаткової грошової винагороди (20% та 40% ГЗ), з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 отриману довідку встановленого зразку про отримане ОСОБА_1 грошового забезпечення за останні 24 місяця перед звільненням, з урахуванням всіх одноразових видів грошового забезпечення та щомісячної додаткової грошової винагороди (20%, 40%, 60% та 60% ГЗ), з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, надіслати до Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області для наступного перерахунку призначеної пенсії.

Зобов`язано Головне Управління Пенсійного фонду України в Одеській області, на підставі отриманої від ІНФОРМАЦІЯ_1 довідки про грошове забезпечення, отриманого ОСОБА_1 за останні 24 місяця перед звільненням, провести перерахунок призначеної пенсії ОСОБА_1 (ідентифікаційний № НОМЕР_2 ) з урахуванням усіх одноразових видів грошового забезпечення та щомісячної додаткової грошової винагороди за останні 24 місяця перед звільненням, з урахуванням підвищення щомісячної додаткової грошової винагороди у складі загального грошового забезпечення - в розмірі 20 відсотків грошового забезпечення - з 01 квітня 2013 року по 31 серпня 2013 року, в розмірі 40 відсотків грошового забезпечення - з 01 вересня 2013 року по 31 грудня 2013 року, в розмірі 60 відсотків грошового забезпечення - з 01 січня 2014 року та в розмірі 80 відсотків грошового забезпечення - з 01 квітня 2014 року, з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, та зобов`язати виплатити на користь ОСОБА_1 заборговану частину пенсії за весь період з 20.11.2013 року по час фактичного розрахунку.

Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області в апеляційній скарзі зазначає про невідповідність висновків суду обставинам справи. При цьому апелянт вважає, що судом допущено порушення матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті. У зв`язку з чим в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови суду першої інстанції і винесення нової постанови із відмовою в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що військовий пенсіонер ОСОБА_1 , звільнений з лав Збройних Сил України на підставі наказу Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 20 вересня 2013 року № 163-ПМ, та виключений зі списків особового складу військової частини на підставі наказу командира військової частини А-1938 від 20 листопада 2013 року № 130.

З 10 жовтня 2013 року позивач перебуває на обліку в Головному Управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», розмір якої станом на листопад 2013 року становить 1 872,86 гривень з соціальними надбавками, при тому, що в складі грошового забезпечення, з якого нарахована пенсія, розмір щомісячної пенсії складає 10 відсотків від посадового окладу.

Вирішуючи справу по суті суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо наявності підстав для задоволення адміністративного позову, виходячи з наступного.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 9 Закону № 2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення військовослужбовців входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з пунктами 3, 4 цієї статті грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення виплачується в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та має забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

За пунктом 2 статті 15 Закону № 2011-ХІІ військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової служби, які звільняються з військової служби, зокрема, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за умови наявності у військовослужбовця вислуги 10 років і більше.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 7 листопада

2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Постановою № 889 Кабінет Міністрів України встановив щомісячну додаткову грошову винагороду (далі - винагорода) для окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій.

На час установлення і початку виплати - 1 жовтня 2010 року - винагорода мала виплачуватися військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які займали посади плаваючого та льотного складу Збройних Сил, Державної прикордонної служби та льотного складу внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ (пункт 1).

Відповідно до пункту 2 цієї постанови граничні розміри, порядок та умови виплати винагороди, передбачені пунктом 1, визначаються Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ та Адміністрацією Державної прикордонної служби за погодженням з Міністерством праці та соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення.

Надалі до постанови № 889 вносилися зміни, які розширювали перелік категорій військовослужбовців та інших осіб, яким відповідно до пункту 1 цієї постанови встановлювалася винагорода.

13 березня 2013 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 161, згідно з якою назва і пункт 1 постанови № 889 викладені в новій редакції.

Зокрема, у пункті 1 передбачена виплата винагороди:

1) військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які займають посади у Військово-Морських Силах Збройних Сил та Морській охороні Державної прикордонної служби, посади у військових частинах, підрозділах, закладах, установах та організаціях Збройних Сил (за переліком згідно з додатком), посади наземних авіаційних спеціалістів, що забезпечують безпеку польотів літаків та вертольотів, у військових частинах і підрозділах Повітряних Сил та Сухопутних військ Збройних Сил, посади у військових частинах і підрозділах високомобільних десантних військ та спеціального призначення Збройних Сил, і військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) льотного складу Збройних Сил, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та Державної прикордонної служби - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення;

2) військовослужбовцям Збройних Сил (крім тих, що зазначені у підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби):

з 1 квітня 2013 р. - у розмірі, що не перевищує 20 відсотків місячного грошового забезпечення;

з 1 вересня 2013 р. - у розмірі, що не перевищує 40 відсотків місячного грошового забезпечення;

з 1 січня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує 60 відсотків місячного грошового забезпечення;

з 1 квітня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує 80 відсотків місячного грошового забезпечення;

з 1 липня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення;

3) особам начальницького складу, які проходять службу на посадах льотного складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій, - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.

Згідно з пунктом 2 постанови № 161 Міністерство оборони зобов`язувалося забезпечити здійснення видатків, пов`язаних з набранням чинності цією постановою, в межах видатків на оплату праці, передбачених Міністерству в Державному бюджеті України на 2013 рік.

При цьому зміни, що вносилися до постанови № 889, істотно не зачіпали положень пункту 2 цієї постанови.

На виконання постанови № 889 Міністр оборони України наказом від 15 листопада 2010 року № 595 затвердив Інструкцію про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України (зареєстровано в Міністерстві юстиції України

29 листопада 2010 року за № 1194/18489; з наступними змінами; далі - Інструкція), положення якої стали застосовуватися з 1 жовтня 2010 року.

У цьому акті визначені умови та порядок виплати особам офіцерського складу винагороди, окреслено перелік військовослужбовців, яким вона виплачується, регламентовано повноваження командира (начальника) військової частини (організації, установи) щодо підстав та розміру її виплати.

Зокрема, в пункті 3 (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) наводиться перелік складових грошового забезпечення, з якого має обраховуватися й виплачуватися винагорода і який за обсягом є меншим за перелік, встановлений у пункті 2 статті 9 Закону № 2011-ХІІ.

За пунктом 5 Інструкції винагорода виплачується як окремий платіж разом (одночасно) з грошовим забезпеченням.

Пунктом 8 Інструкції встановлено, що грошова винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

У пункті 9 Інструкції передбачено, що розміри винагороди встановлюються наказами Міністра оборони України (начальника Головного управління розвідки Міністерства оборони) з урахуванням конкретної військової частини, займаної посади та особливостей умов проходження служби в межах видатків на грошове забезпечення, передбачених для Міністерства оборони (Головного управління розвідки Міністерства оборони) в Державному бюджеті України на відповідний рік.

Відповідно до положень пункту 10 Інструкції командир військової частини за наявності обставин, передбачених у цьому пункті, має право зменшувати розмір винагороди.

У первинній редакції Інструкція передбачала, що підставою для видання наказу командира (начальника) військової частини (установи, організації) про виплату винагороди є витяги з вахтових журналів, засвідчені командиром або старшим помічником командира корабля (судна) і скріплені гербовою печаткою корабля (судна). У витягах зазначаються номер і дата наказу про зарахування корабля (судна) в кампанію, а також дні плавання на кораблі (судні) за межами зовнішнього рейду (абзаци другий, третій пункту 5 Інструкції в редакції від 15 листопада 2010 року).

Таким чином, історичний (в історичному розвитку) та нормативний підхід до розуміння положень постанови № 889 в системному зв`язку із нормами статей 9 і 15 Закону № 2011- ХІІ та правилами Інструкції дають підстави стверджувати, що винагорода, встановлена постановою № 889, не входить до структури і складу грошового забезпечення військовослужбовців, з якого нараховується й виплачується одноразова грошова допомога на підставі пункту 2 статті 15 Закону № 2011-ХІІ. Ця винагорода має окремий, особливий і разовий вираз виплати, позаяк виплачується тільки тим категоріям військовослужбовцям, перелік яких наведений у цій постанові, і тоді, коли у фонді грошового забезпечення наявні (передбачені) кошти для її виплати; вона (винагорода) виплачується як доповнення до суми грошового забезпечення. Виплата цієї винагороди ставиться в залежність від порядку й умов, що нормативно встановлені розпорядником коштів, відповідно до яких, зокрема, щомісячна її виплата можлива, коли військовослужбовець перебуває на військовій службі, і водночас вона не включається до складу одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.

Подібний підхід регулювання встановлений і щодо розміру винагороди, відповідно до якого до складу грошового забезпечення, з якого обраховується і виплачується винагорода, не введені всі його складові.

Аналогічне розуміння положень постанови № 889 Верховний Суд України сформулював раніше у постановах від 15 жовтня 2013 року та 4 листопада 2014 року (справи №№ 21-368а13, 21-473а14 відповідно).

З огляду на викладене апеляційний суд не приймає до уваги доводи апелянта, оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, зазначених у рішенні суду першої інстанції.

На підставі викладеного колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог апелянта.

Оскільки судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. 200 КАС України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову місцевого суду без змін.

Керуючись ст. ст. 195,197,198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення, а постанову Приморського районного суду м. Одеси від 13.05.2014 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили в порядку, встановленому частиною 5 статті 254 КАС України, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: суддя О.В.Єщенко

суддя О.О.Димерлій

суддя В.Л.Романішин