Справа № 161/4399/15-а
Суддя: Присяжнюк Л. М.
Дата ухвалення: 2015-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/4399/15-а
Провадження № 2-а/161/182/15
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2015 року м.Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі :

головуючого - судді Присяжнюк Л.М.,

за участю секретаря - Лукашевич І.П.,

відповідача - ОСОБА_1,

представника третьої особи - Житкової А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до заступника головного державного інспектора сільського господарства у Волинській області Семенюк Тетяни Анастасіївни, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Державна інспекція сільського господарства у Волинській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

24.03.2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до заступника головного державного інспектора сільського господарства у Волинській області Семенюк Т.А. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. Вказує, що 11.03.2015 року в приміщенні інспекції вона отримала протокол та постанову про накладення адміністративного стягнення, відповідно до яких її визнано винною в тому, що вона вчинила самовільне зайняття земельної ділянки площею 9,55 га за межами населених пунктів Луківської сільської ради Рожищенського району. Із постановою не згідна, вважає, що остання винесена із порушенням матеріального і процесуального права: працівником інспекції не було надано їй можливості ознайомитися із матеріалами справи, надати докази, заявляти клопотання, давати пояснення; розмір самовільно зайнятої земельної ділянки та розмірі шкоди визначався із постанови про закриття кримінального провадження, а не на підставі матеріалів обстежень земельних ділянок; складений протокол не містить місця, часу, суті адміністративного правопорушення, прізвищ, адрес свідків і потерпілих, якщо вони є, інших обставин, необхідних для вирішення справи; постанова не містить посилання на докази, на яких базується висновок про вчинення нею адміністративного правопорушення, не містить посилання на належність земельної ділянки кому-небудь, на особу, якій завдано збитків. Просить визнати протиправною та скасувати постанову № 147 по справі про адміністративне правопорушення від 11 березня 2015 року, винесену заступником головного державного інспектора сільського господарства у Волинській області Семенюк Т.А., на підставі якої, визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 53-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 гривень, провадження у справі закрити.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 травня 2015 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору залучено Державну інспекцію сільського господарства у Волинській області.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Відповідач заступник головного державного інспектора сільського господарства у Волинській області Семенюк Т.А. у судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила, хоча повідомлялася належним чином про дату, час та місце розгляду справи, 28.04.2015 року подала на адресу суду письмові заперечення із врахуванням яких просила у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Представник третьої особи Державної інспекції сільського господарства у Волинській області - Житкова А.С. у судовому засіданні щодо заявлених вимог заперечила, у задоволенні позову просила відмовити.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, проаналізувавши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані суду докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково.

Так, судом встановлено, що на підставі листа Рожищенського РВ УМВС України у Волиснькій області від 02.12.2014 року № 8155, Державною інспекцією сільського господарства у Волинській області видано наказ від 15.12.2014 року № 825, про проведення позапланової перевірки в період з 15.12.2014 року по 16.12.2014 року щодо можливого самовільного зайняття ОСОБА_1 земельної ділянки за межами Луківської сільської ради Рожищенського району та видано направлення щодо вказаної перевірки (а.с.24-25).

У відповідності до п. 5 Положення «Про Державну інспекцію сільського господарства України» затвердженого Указом Президента України від 13.04.2011 року № 459/2011, Держсільгоспінспекція України та її посадові особи в межах своїх повноважень мають право: складати акти перевірок, протокол про адміністративні правопорушення та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, давати обов'язкові для виконання приписи (розпорядження), а також подавати в установленому законодавством порядку до відповідних органів матеріали перевірок для притягнення винних осіб до відповідальності.

Як вбачається із копії акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 15.12.2014 року, за результатами розгляду отриманих від Рожищенського РВ УМВС України Волинської області матеріалів досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0000346 від 19.09.2014 року встановлено, що ОСОБА_1 самовільно зайняла земельну ділянку орієнтовно площею 9,55 га за межами населених пунктів Луківської сільської ради Рожищенського району для ведення сільськогосподарського господарства. Площа зайняття - 9,55 га встановлена слідчим Рожищенського РВ УМВС України у Волинській області Савчук Н.М. (протокол огляду місця події від 19.09.2014 року), документи, що посвідчують право власності (користування) у ОСОБА_1 відсутні, т.ч. остання порушила вимоги ст.ст. 125,126 Земельного кодексу України, відповідальність за що передбачена п. «б» ч. 1 ст. 211 Земельного кодексу України. В той же час, у акті вказано, що позивач від підпису на ньому відмовилась, а останній надісланий їй поштою (а.с.5).

Пунктами 5.8.-5.9. діючого Порядку планування та здійснення контрольних заходів з питань перевірки стану дотримання суб'єктами господарювання вимог земельного законодавства, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 25.02.2013 року № 132, передбачено, що у разі виявлення порушення вимог земельного законодавства державні інспектори: з'ясовують обставини та суть вчиненого порушення земельного законодавства, установлюють особу, яка його вчинила, чи особу, внаслідок бездіяльності якої порушено вимоги земельного законодавства; установлюють, чи є в діях осіб, які вчинили правопорушення, чи осіб, внаслідок бездіяльності яких порушено вимоги земельного законодавства, ознаки адміністративного чи кримінального правопорушення; встановлюють шляхом обстеження земельних ділянок, чи завдана суб'єктом господарювання або третіми особами шкода земельним ресурсам унаслідок здійснення ними господарської чи іншої діяльності.

Обстеження земельних ділянок, які використовуються суб'єктами господарювання, що перевіряються, здійснюються інспекційними органами під час проведення планових та позапланових заходів у разі, якщо це пов'язано із необхідністю: визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття та перенесення ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) земельних ділянок без спеціального дозволу; перевірки умов зняття, збереження і використання родючого шару ґрунту, визначених у відповідному проекті землеустрою, стану проведення рекультивації порушених земель; визначення розміру збитків, завданих унаслідок непроведення робіт з рекультивації порушених земель; підготовки матеріалів з питань: визначення розміру збитків, завданих суб'єктам господарювання (власникам та користувачам земельних ділянок) внаслідок вилучення (викупу) та тимчасового зайняття земельних ділянок, що перебувають у їх власності чи користуванні, встановлення обмежень щодо їх використання, погіршення якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей земельних ділянок або приведення їх у непридатний для використання стан та неодержання доходів у зв'язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок; прийняття в експлуатацію меліоративних систем і рекультивованих земель, захисних лісонасаджень, протиерозійних гідротехнічних споруд та інших об'єктів, які споруджуються з метою підвищення родючості ґрунтів та забезпечення охорони земель.

Окрім того, із Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, затвердженої Постановою КМУ від 25.07.2007 року № 693 (далі- Методика), вбачається, що розрахунок розміру шкоди, заподіяної державі, територіальним громадам внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, проводиться Держекоінспекцією та її територіальними органами або Держсільгоспінспекцією та її територіальними органами, а розміру шкоди, заподіяної юридичним та фізичним особам, - територіальними органами Держсільгоспінспекції на підставі матеріалів обстежень земельних ділянок, проведених відповідно до Порядку виконання земельно-кадастрових робіт та надання послуг на платній основі державними органами земельних ресурсів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 листопада 2000 року № 1619.

В судовому засіданні, із пояснень представника третьої особи було встановлено, що фактично перевірка обставин викладених у листі Рожищенського РВ УМВС України у Волинській області від 02.12.2014 року № 8155, у період із 15 грудня 2014 року по 16 грудня 2014 року, із виїздом на місце вчинення адміністративного правопорушення - за територію насаленого пункту Крижівка, Рожищенського району з метою визначення розміру самовільно зайнятої позивачем земельної ділянки, Державною інспекцією сільського господарства у Волинській області не проводилася, а акт складався на підставі вищевказаного листа.

Таким чином, суд вважає, що у порушення вимог встановлених Порядком планування та здійснення контрольних заходів з питань перевірки стану дотримання суб'єктами господарювання вимог земельного законодавства та вищевказаної Методики, інспектором при складанні акту не було повно та всебічно встановлено обставин вчинення ОСОБА_1 порушення земельного законодавства, розмір завданої шкоди визначався не інспектором при безпосередньому обстеженні земельної ділянки, а на підставі показників та даних визначених слідчим, який не є фахівцем із землевпорядкування та кадастру.

Як вбачається із матеріалів справи, будь-яких приписів щодо виявлених порушень під час проведеної перевірки Державною інспекцією сільського господарства у Волинській області на підставі складеного акту не видавалося.

Статтею 144 ЗК України передбачено, що у разі виявлення порушення земельного законодавства державний інспектор сільського господарства, державний інспектор з охорони довкілля складають протокол про порушення та видають особі, яка допустила порушення, вказівку про його усунення у 30-денний строк. Якщо особа, яка допустила порушення земельного законодавства, не виконала протягом зазначеного строку вказівки державного інспектора щодо припинення порушення земельного законодавства, державний інспектор сільського господарства, державний інспектор з охорони довкілля відповідно до закону накладають на таку особу адміністративне стягнення та повторно видають вказівку про припинення правопорушення чи усунення його наслідків у 30-денний строк.

Пунктом 2.1. Порядку оформлення, вручення (надсилання) приписів у разі виявлення порушень земельного законодавства, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 19.02.2013 року № 104, затвердженого з метою припинення порушення земельного законодавства та усунення його наслідків державний інспектор вручає (надсилає) особі, яка його здійснила, чи особі, яка є відповідальною за дотримання вимог земельного законодавства, припис за формою, наведеною у додатку 1 до цього Порядку. Строк усунення наслідків правопорушення встановлюється державним інспектором, але не більше 30 днів.

Із пояснень відповідача викладених у письмових запереченнях вбачається, що в лютому 2015 року для прийняття рішення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності на адресу Державної інспекції сільського господарства у Волинській області надійшла постанова про закриття кримінального провадження (а.с.22, 26).

На підставі постанови про закриття кримінального провадження від 11 лютого 2015 року, 11.03.2015 року Державною інспекцією сільського господарства у Волинській області було видано припис на усунення порушення, та визначено позивачу не приступати до використання вищевказаної земельної ділянки без документів, що посвідчують право користування. Однак, вказаний припис не містить посилання на строк його виконання, який визначено ст. 144 ЗК України, не містить вказівок на те чи підлягає він «до негайного виконання».Судом не приймаються до уваги твердження представника третьої особи про те, що при накладенні адміністративного стягнення на порушника, державний інспектор не позбавлений права при винесенні припису, одразу ж скласти протокол про адміністративне правопорушення та винести постанову у справі про адміністративне правопорушення. Фактично такі дії державного інспектора порушують права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності знайомитися з матеріалами справи, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права.

11.03.2015 року головним спеціалістом Управління контролю за використанням та охороною земель ДІСГ у Волинській області державним інспектором Бондаруком А.А. було складено протокол про адміністративне правопорушення № 000158, із змісту якого вбачається, що при перерві ці дотримання вимог земельного законодавства ОСОБА_1 з приводу використання земельної ділянки на території Рожищенського району встановлено, що 11.02.2015 року слідчим СВ Рожищенського РВ УМВС України у Волинській області винесено постанову про закриття кримінального провадження за № 0000346 від 19.09.2014 року, в ході якого встановлено факт самовільного зайняття позивачем земельної ділянки площею 9,55 га за межами населених пунктів Луківської сільської ради Рожищенського району Волинської області (ур. «100 гетарів») для вирощування с/г культур, що є порушенням вимог статей 125-126 Земельного кодексу України. Одночасно державним інспектором було визначено розмір шкоди від 15.12.2014 року на суму 8562,63 грн. (а.с.4). Із копії протоколу вбачається, що позивач зазначила, що з порушенням не згідна.

Того ж дня, відповідачем було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення № 147 від 11.03.2014 року, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 53-1 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у розмірі 170 гривень. Цією ж постановою визначено розмір завданої шкоди - 8562,63 грн., який було розраховано відповідно до постанови КМУ від 25.07.2013 року № 963.

Відповідно до ст. 53-1 КУпАП адміністративній відповідальності за цією статтею підлягають особи, винні у самовільному зайнятті земельної ділянки.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати, в тому числі: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Відповідно до ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання:1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Водночас, із змісту ст. 256 КУпАП випливає, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Однак, при накладенні адміністративного стягнення на позивача, відповідачем не враховано, що у протоколі про адміністративне правопорушення відсутня вказівка на час вчинення правопорушення, а лише вказується на винесену постанову про закриття кримінального провадження. В той же час, із змісту постанови про закриття кримінального провадження вбачається, що порушення відбулось у червні 2014 року, що не вказано у протоколі про адміністративне правопорушення. Оскільки Державною інспекцією сільського господарства у Волинській області фактично не проводився огляд самовільно зайнятої позивачем земельної ділянки, суд вбачає, що відповідачем не було з'ясовано місця вчинення правопорушення. Зважаючи, що при обрахунку розміру шкоди у протоколі державний інспектор, який його склав, посилається на акт, який був складений останнім із порушеннями, а в подальшому визначений розмір шкоди був взятий відповідачем до уваги при накладенні адміністративного стягнення, суд вважає, що відповідачем невірно визначено розмір матеріальної шкоди.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, суд приходить до висновку, що відповідачем було неправомірно винесено постанову про накладення адміністративного стягнення на позивача, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити частково та визнати протиправною та скасувати постанову № 147 по справі про адміністративне правопорушення від 11 березня 2015 року. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про закриття провадження по адміністративній справі, у зв'язку з відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення, слід відмовити, оскільки це питання не підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства, а належить до виключної компетенції органу, який притягнув до адміністративної відповідальності останнього.

Керуючись ст.ст. 158-161, 163, 171-2 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову № 147 по справі про адміністративне правопорушення від 11 березня 2015 року, винесену заступником головного державного інспектора сільського господарства у Волинській області Семенюк Тетяною Анастасіївною, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 53-1 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 гривень.

В решті позову - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Луцького міськрайонного суду Присяжнюк Л.М.