Справа № 20141/10
Суддя: Руденко М.А.
Дата ухвалення: 2011-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" квітня 2011 р.справа № 2а-8130/09/1170

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Руденко М.А.

суддів: Мірошниченка М.В. Юхименка О.В.

при секретарі судового засідання: Федоровій Т.С.

За участі представників сторін:

позивача не зявився

відповідача не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Кіровограді на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25 березня 2010 року по адміністративній справі № 2а-8130/09/1170 за позовом Державної податкової інспекції у м. Кіровограді до ПП «Аврора 2007»про скасування державної реєстрації та визнання установчих документів приватного підприємства «Аврора 2007»недійсними з моменту перереєстрації,-

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2009 року позивач звернувся до адміністративного суду з позовом, в якому просив: скасувати державну реєстрацію та визнати установчі документи, первинні документи приватного підприємства «Аврора 2007»недійсними з моменту перереєстрації на ОСОБА_1; у разі постановлення судового рішення щодо скасування державної реєстрації та визнання недійсними установчих документів, у день набрання законної сили судовим рішенням надіслати його державному реєстратору для внесення запису про судове рішення до установчих документів юридичної особи; визнати недійсними первинні та фінансово-господарські документи, складені від імені ПП «Аврора 2007»після проведення реєстрації на імя ОСОБА_1

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25 березня 2010 року в задоволені позову відмовлено в повному обсязі.

Рішення суду обґрунтовано тим, що факт порушення закону при створенні юридичної особи матеріалами справи не підтверджений, доводи позивача про те, що перереєстрація підприємства відбулася на підставну особу, волевиявлення ОСОБА_1 не було направлено на створення ним підприємства з метою здійснення підприємницької діяльності, документи, що стали предметом позову, свідчать про намір створити ПП «Аврора-2007»для ухилення від сплати податків, про намір ведення недобросовісної господарської діяльності, є непереконливими та такими, що суперечать матеріалам справи та дослідженим в ході розгляду справи доказам.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25.03.2010 року по справі № 2а-8130/09/1170, постановити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. В обгрутування вимог апеляційної скарги вказали на те, що громадянин ОСОБА_1 в дійсності не мав наміру і можливості особисто здійснювати підприємницьку діяльність, і сплачувати податки та збори до державного бюджету України, а відомості вказані в реєстраційних та установчих документах є завідомо неправдивими.

Заперечень на апеляційну скаргу не надійшло.

Сторони в судове засідання не зявились, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином ( про що свідчать повідомлення наявні в матеріалах справи), поважних причин неявки в судове засідання суду не повідомили. Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу, в порядку передбаченому ст. 41 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи приватне підприємство «Аврора-2009»зареєстровано виконавчим комітетом Кіровоградської міської ради, про що свідчить свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи від 26.06.2007 року (а.с. 12).

13.05.2009 року палатою Кіровоградського міськвиконкому було проведено перереєстрацію приватного підприємства «Аврора 2007», відповідно засновником підприємства став ОСОБА_1, який, як зазначав позивач за грошову винагороду зареєстрував на себе підприємство, без мети ведення фінансово-господарської діяльності.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців" свідоцтво про державну реєстрацію - документ встановленого зразка, який засвідчує факт внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію юридичної особи або фізичної особи підприємця.

Статтею 4 вищевказаного Закону встановлено, що державна реєстрація юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців - засвідчення факту створення або припинення юридичної особи, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, а також вчинення інших реєстраційних дій, які передбачені цим Законом, шляхом внесення відповідних записів до Єдиного державного реєстру.

Порядок проведення державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців включає, зокрема: перевірку комплектності документів, які подаються державному реєстратору, та повноти відомостей, що вказані в реєстраційній картці; перевірку документів, які подаються державному реєстратору, на відсутність підстав для відмови у проведенні державної реєстрації; несення відомостей про юридичну особу або фізичну особу - підприємця до Єдиного державного реєстру; оформлення і видачу свідоцтва про державну реєстрацію та виписки з Єдиного державного реєстру.

Зміни до установчих документів юридичної особи, а також зміна прізвища та/або імені, та/або по батькові (далі - імені) або місця проживання фізичної особи - підприємця підлягають обов'язковій державній реєстрації шляхом внесення відповідних змін до записів Єдиного державного реєстру в порядку, встановленому цим Законом.

Порядок та підстави державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи визначені в ст. 29 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців", п. 13 якого встановлено, що проведення державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи здійснюється за процедурами, передбаченими ч.ч. 1, 5 ст. 25 та ч.ч. 2, 3 ст. 27 зазначеного Закону для проведення державної реєстрації юридичної особи.

Припинення юридичної особи передбачено ст. ст. 33, 38 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців".

Відповідно до ст. 33 вказаного Закону юридична особа припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов'язків іншим юридичним особам - правонаступникам у результаті злиття, приєднання, поділу, перетворення (реорганізації) або в результаті ліквідації за рішенням, прийнятим засновниками (учасниками) юридичної особи або уповноваженим ними органом, за судовим рішенням або за рішенням органу державної влади, прийнятим у випадках, передбачених законом.

Юридична особа є такою, що припинилася, з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи.

Пунктом 2 ст. 38 зазначеного Закону України встановлено, що підставами для постановлення судового рішення щодо припинення юридичної особи, що не пов'язано з банкрутством юридичної особи є: визнання недійсним запису про проведення державної реєстрації через порушення закону, допущені при створенні юридичної особи, які не можна усунути; провадження нею діяльності, що суперечить установчим документам, або такої, що заборонена законом; невідповідність мінімального розміру статутного фонду юридичної особи вимогам закону; неподання протягом року органам державної податкової служби податкових декларацій, документів фінансової звітності відповідно до закону; наявність в Єдиному державному реєстрі запису про відсутність юридичної особи за вказаним її місцезнаходженням.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців", якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін, а саме відомостей про припинення юридичної особи.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимоги позивача щодо визнання недійсним запису про перереєстрацію підприємства, оскільки останнє зареєстровано на підставну особу, не можуть бути задоволені, оскільки, як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 приймав участь у оформлені документів щодо державної перереєстрації підприємства особисто, діяв добровільно, на власний розсуд. Факт порушення законодавства при створенні юридичної особи відповідача матеріалами справи не підтверджений, що унеможливлює задоволення позовних вимог.

Крім того, відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом.

Частиною 1 ст. 104 КАС України встановлено, що до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. Суб'єкт владних повноважень має право звернутися до адміністративного суду у випадках, встановлених законом.

Права органів державної податкової інспекції закріплені ст. 11 Закону України "Про державну податкову службу в Україні", зокрема, п. 17 ч. 1 встановлює право звертатися у передбачених законом випадках до судових органів із заявою (позовною заявою) про скасування державної реєстрації суб'єкта підприємницької діяльності.

За вимогами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналіз вищевикладених норм права свідчить про те, що законом не передбачено право на звернення податкового органу до суду з вимогами про визнання недійсним установчих документів, запису про перереєстрацію юридичної особи, визнання недійсними первинних та фінансово-господарських документів.

Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обєктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права, які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у справі доказами.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Кіровограді на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25 березня 2010 року по справі № 2а-8130/09/1170 залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25 березня 2010 року у справі № 2а-8130/09/1170 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в порядку та у строки, передбачені ст. 212 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 05.05.2011 року.

Головуючий: М.А. Руденко

Суддя: М.В. Мірошниченко

Суддя: О.В. Юхименко