Справа № 9101/16609/2011
Суддя: Руденко М.А.
Дата ухвалення: 2011-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" жовтня 2011 р.справа № 2а-10399/10/0870

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Руденко М.А.

суддів: Нагорної Л.М. Юхименка О.В.

при секретарі судового засідання: Тепловій Г.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 27 січня 2011 року по адміністративній справі № 2а-10399/10/0870 за позовною заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя про визнання протиправним та недійсним рішення,-

в с т а н о в и л а :

В грудні 2010 року позивачка звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила визнати протиправним та скасувати прийняте Державною податковою інспекцією у Ленінському районі м.Запоріжжя 26 жовтня 2010 року рішення № НОМЕР_1 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 8 922 грн.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 27 січня 2011 року (суддя Нестеренко Л.О.) адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя про визнання протиправним та скасування рішення задоволено повністю: визнано протиправним та скасовано рішення № НОМЕР_1, прийняте Державною податковою інспекцією у Ленінському районі м. Запоріжжя 26.10.2010 року про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 8 922 грн.

Мотивуючи рішення, суд першої інстанції вказав на те, що на час перевірки позивачка знаходилась на спрощеній системі оподаткування, а тому відповідно до ст.4 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємства»№ 727/98 від 03.07.1998 року повинна була здійснювати облік шляхом зазначення відповідних сум доходів та витрат, а не первинних бухгалтерських документів, якими підтверджується кількість та ціна отриманого товару.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 27.01.2011 року та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю. В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказали на те, що суд першої інстанції не прийняв до уваги, що Державною податковою адміністрацією України в листах від 03.03.2009 року № 4364/7/23-7-71/159, від 05.11.1997 року № 17-0117/10-8886, в якому, зокрема, розяснено питання обліку товарів за місцем їх реалізації та зазначено, що громадяни, які самостійно (безпосередньо) здійснюють підприємницьку діяльність у сфері торгівлі, графи 1,2,3,4, 5 і 6 заповнюють за кожний день реалізації з виведенням підсумків по закінченню кожного дня, при цьому в графі 2 зазначається товар, який призначений для продажу в цей день. Позивачем було порушено порядок ведення обліку товарних запасів на складах та за місцем їх реалізації.

Позивач подав заперечення на апеляційну скаргу, в яких вказав на те, що постанова Запорізького окружного адміністративного суду від 27.01.2011 року є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні.

В судовому засіданні представник відповідача вимоги апеляційної скарги підтримав та просив задовольнити: скасувати постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 27.01.2011 та відмовити в задоволенні позову.

Позивач та його представник просили апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Колегія суддів перевіривши правильність застосування норм матеріального та процесуального права, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи уповноваженими особами податкового органу 18 жовтня 2010 року було проведено перевірку за дотриманням субєктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій господарської одиниці магазину, розташованого за адресою м. Запоріжжя, вул. Шевченка 12, субєкта господарської діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

За результатами проведеної перевірки був складений акт від 18.10.2010 року №0382/08/28/23/НОМЕР_2 (а.с.31-31).

В ході проведення перевірки повноважними особами податкового органу були вибірково зняті фактичні залишки товарів, що знаходяться в реалізації на загальну суму 4 461.0 грн. При цьому була надана книга обліку доходів та витрат ф.10, яка зареєстрована 20.08.2010 року в ДПІ у Ленінському районі за № 5188, де встановлено не оприбуткування товарів станом на 18.10.2010 року (останній запис в книзі зроблено16.10.2010 року), чим встановлено порушення порядку ведення книги обліку товарних запасів за місцем їх реалізації.

За висновками зазначеної перевірки встановлено порушення п.12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», від 06.07.1995 року № №265/95-ВР, зі змінами та доповненнями. При цьому до акту перевірки зроблено зауваження позивачем про те, що приватний підприємець не веде облік остатків в книзі Ф10, оскільки в зазначеній книзі відсутні відповідні графи.

За результати перевірки керівником податкового органу винесено рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій форми «С», котрим згідно з ст. 21 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» фізичній особі субєкту підприємницької діяльності ОСОБА_1 визначено суму штрафних (фінансових) санкцій 8 922,00 грн.

Зазначене рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій є предметом даного спору.

Вирішуючи спірні правовідносини в цій частині, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що чинним законодавством на фізичних осіб-підприємців не покладено вести облік товарних запасів за місцем їх реалізації, у звязку з чим за зазначене порушення ДПІ безпідставно застосувала до позивача штрафні фінансові санкції в розмірі 8 922,00 грн., посилаючись на ст. 21 зазначеного закону. Колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції обґрунтованими зважаючи на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи позивач є субєктом підприємницької діяльності фізичною особою, яка здійснює господарську діяльність на спрощеній системі оподаткування.

Відповідно до ст.4 Указу Президента України від 03 липня 1998 року № 727/98 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва», спрощена система оподаткування обліку та звітності для субєктів малого підприємництва може застосовуватися поряд з діючою системою оподаткування, обліку та звітності, передбаченою законодавством, на вибір субєкта малого підприємництва.

Форма обліку доходів та витрат, що підлягають оподаткуванню відповідно до цього Указу, і порядок її ведення субєктами малого підприємництва, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, встановлюється Державною податковою адміністрацією України.

Згідно ст. 6 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», в редакції діючій на момент виникнення спірних правовідносин, облік товарних запасів фізичною особою-підприємцем ведеться у порядку, визначеному чинним законодавством, а юридичною особою (її філією, відділенням, іншим окремим підрозділом) у порядку, визначеному відповідним національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку. Облік ведеться з урахуванням особливостей, встановлених для субєктів малого підприємництва. Обовязок із ведення товарних запасів не застосовується для осіб, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку придбаних та проданих товарів.

Форма Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи субєкти підприємницької діяльності визначена Інструкцією про прибутковий податок з громадян, затвердженою наказом Державної податкової адміністрації України від 21.04.1993 року № 12, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 09.06.1993 року за № 64 (зі змінами та доповненнями).

Книга обліку доходів та витрат не передбачає ведення товарних запасів.

Відповідно до Порядку ведення книги обліку доходів і витрат, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 року № 1269 передбачено, що субєктом господарської діяльності до книги заносяться такі відомості: порядковий номер запису; дата здійснення операції, повязаної з проведеними витратами і/або отриманим доходом; сума витрат за фактом їх здійснення, в тому числі заробітна плата найманого працівника; сума вартості товарів, отриманих для їх продажу (надання послуг); сума виручки від продажу товарів (надання послуг) з підсумком за день.

Наказом Державної податкової адміністрації України № 599 від 29.10.1999 року «Про затвердження свідоцтва про сплату єдиного податку та Порядку його видачі», зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 02 листопада 1999 року за № 752/4045, встановлено, що для визначення результатів власної підприємницької діяльності на підставі хронологічного відображення здійснених господарських та фінансових операцій платник єдиного податку веде Книгу обліку доходів і витрат згідно із додатком № 10 до Інструкції про прибутковий податок з громадян, затвердженої наказом Головної державної податкової інспекції України від 21.04.1993 року № 12 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 09.06.1993 року за № 64.

Таким чином вищенаведеними нормативними актами не передбачено обовязку субєктів підприємницької діяльності фізичних осіб вести облік товарів за місцем реалізації, на чому наполягав податковий орган, застосовуючи штрафні (фінансові) санкції до позивача. Чинним законодавством визначено обовязок позивача ведення обліку доходів і витрат, але не обліку товарів за місцем їх реалізації шляхом ведення Книги обліку витрат та доходів, як було зазначено відповідачем.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для її задоволення та скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Керуючись ч.1 ст.198, ст.200, ст.205, 206 КАС України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 27 січня 2011 року у адміністративній справі № 2а-10399/10/0870 за позовною заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя про визнання протиправним та недійсним рішення без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України, в порядку передбаченому ст. 212 КАС України.

Повний текст ухвали виготовлено 30 грудня 2011 року.

Головуючий: М.А. Руденко

Суддя: Л.М. Нагорна

Суддя: О.В. Юхименко