Справа № 9101/7912/2011
Суддя: Руденко М.А.
Дата ухвалення: 2011-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" серпня 2011 р. справа № 2а-3869/10/1170

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Руденко М.А.

суддів: Мірошниченка М.В. Юхименка О.В.

при секретарі судового засідання: Федоровій Т.С.

за участю сторін:

представника позивача ОСОБА_1 довіреність від 20 січня 2011 року

представник відповідача в судове засідання не зявився

розглянувши в судовому засіданні апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2010 року по адміністративній справі № 2а-3869/10/1170 за позовом ОСОБА_2 до Кіровоградської обєднаної державної податкової інспекції про скасування рішення про застосування штрафних ( фінансових) санкцій від 18.10.2010 року № НОМЕР_1,-

в с т а н о в и л а :

В жовтні 2010 року позивачка звернулась до адміністративного суду з позовом, в якому просила суд визнати протиправними дії посадових осіб ДПА у Кіровоградській області щодо здійснення планової перевірки приватного підприємця ОСОБА_2 та скасувати рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 18.10.2010 року № НОМЕР_1, як незаконне.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2010 року у задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Кіровоградської обєднаної державної податкової інспекції про скасування рішення про застосування штрафних ((фінансових) санкцій від 18.10.2010 року за № НОМЕР_1 відмовлено.

Мотивуючи рішення суд першої інстанції вказав на те, що діючим законодавством, передбачений обовязок осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність вести облік товарних запасів на складах та за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку. Окрім того, вказав на те, що фізична особа-підприємець, яка перебуває на загальній системі оподаткування, здійснює реалізацію товарів (послуг) через реєстратори розрахункових операцій з використанням режиму попереднього програмування найменування, цін товарів (послуг) та обліку їх кількості, де також ведеться і облік товарних запасів. Фізична особа-підприємець, яка одержує доходи від здійснення будь-якої підприємницької діяльності, повязаної з виробництвом, реалізацією товарів, наданням послуг зобовязана вести книгу обліку доходів та витрат, згідно з додатком №10 до Інструкції про прибутковий податок з громадян, затвердженої наказом Головної ДПІ України від 21.04.1993 року № 12 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 09.06.1993 року за № 64. Вказав також на те, що позивачем порушено пп. 2.6 ч.2 Положення про проведення касових операцій в національній валюті і Україні, затвердженого постановою Правління НБУ № 637 від 15.12.2007 року. Суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що оскільки позивачем порушено норми Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»та Положення про проведення касових операцій в національній валюті в Україні суд вважає, що відповідні санкції застосовано правомірно, у відповідності до положень діючого законодавства України.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивачка звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2010 року по адміністративній справі № 2а-3869/10/1170. В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказала на те, що рішення суду підлягає скасуванню в звязку з неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, неповним зясування та недоведеністю судом обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими та невідповідністю висновків суду обставинам справи. Вказала на те, що був порушений порядок проведення перевірки. Акт перевірки має суттєві порушення: в акті відсутня інформація про вид перевірки, відсутня інформація про дату та місце складання, відсутня інформація про посадову особу, яка безпосередньо складала акт, акт складено за її відсутності, невірно зазначена адреса перевіряємої господарської одиниці та факти викладені в акті не відповідають дійсності. Рішення про застосування штрафних ( фінансових) санкцій винесено на бланку і завірено печаткою неіснуючого податкового органу.

Заперечень на апеляційну скаргу не надійшло.

В судовому засіданні представник позивачки вимоги апеляційної скарги підтримав: просив постанову суду першої інстанції скасувати, винести рішення про задоволення позовних вимог.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Колегія суддів вважає, що в силу ст.196 КАС України неявка представника відповідача, належним чином повідомленого про час та місце слухання справи не перешкоджає судовому розгляду справи.

Колегія суддів перевіривши правильність застосування норм матеріального та процесуального права, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи 06.10 2010 року уповноваженими особами податкового органу на підставі направлення № 699 від 04 жовтня 2010 року було проведено перевірку господарської одиниці магазину «Бонус», розташованого за адресою м. Кіровоград, вул.. Московська, субєкта господарської діяльності ОСОБА_3.

Перевірка проводилась з питань дотримання субєктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів та ліцензій. За результатами перевірки був складений акт перевірки № 0040/11/08/23/НОМЕР_2 від 06.10.2010 року.

Перевіркою магазина «Бонус», розташованого за адресою м. Кіровоград, вул.. Московська встановлено наступні порушення:

- не проведення розрахункових операцій через РРО та не видача розрахункового документа встановленого зразка, який засвідчує купівлю товару на суму 30 грн.: а саме при купівлі слабоалкогольного напою 1 пляшка та 2 пачок цигарок, розрахункового документа не надано;

- невідповідність суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків, суми коштів, яка зазначена в денному звіті РРО, невідповідність складає з урахуванням купівлі товару 591,25 грн.

- роздрібна торгівля алкогольними напоями та тютюновими виробами, продуктами харчування проводиться без наявності торгового патенту, для перевірки було надано ксерокопія № 891157 дійсна з 01.07.2010 року по 30.06.2011 року;

- також виявлено товарно - матеріальні цінності (телефонні картки), які не обліковані у встановленому порядку, а саме на даний товар відсутні будь-які документи (накладні), які засвідчують оприбуткування товару ( відомость додається);

- роздрібна торгівля алкогольними напоями та тютюновими виробами проводиться без наявності відповідних ліцензій.

Уповноваженими особами податкового органу зроблено висновок про порушення позивачем п.1, 2, 12, 13 ст. 3 Закону України № 265/95 ВР від 06.07.1995 року «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», зі змінами та доповненнями; п.1 ст. 7 Закону України № 98/96-ВР від 23.03.1996 року «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності»із змінами та доповненнями; ст. 15 Закону України № 418/95-ВР від 19.12.1995 року «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

На підставі зазначеного акту було винесено рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій форми «С»за № НОМЕР_1 від 18 жовтня 2010 року, яким на підставі пункту 11 статті 11 Закону України «про державну податкову службу в Україні»та згідно з Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»від 06.07.1995 року № 265/95 ВР ст. 17 п.1 ст. 20, ст..22 із змінами та доповненнями до позивачки застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій 4 881, 05 грн.

Згідно розрахунку суми штрафних (фінансових) санкцій (а.с.40) за порушення п.1,2 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»№ 265/95 не проведення розрахункових операцій через реєстратор розрахункових операцій та згідно з п.1 ст.17 зазначеного закону 30,00 грн. х 5 =150 грн.; за порушення п.12 ст. 3 вищевказаного закону реалізація не облікованих товарних запасів та згідно ст. 20 зазначеного закону 962,40 х 2 = 1924,80 грн.; за порушення п.13 ст.3 Закону України № 265/95 від 06.07.1995 року, зі змінами та доповненнями , невідповідність суми готівкових коштів згідно ст.. 22 вказаного закону (591,25-30,00) х 5= 2806,25 грн., а всього 150 грн.+1924,80 грн. + 2 806,25 грн. = 4 881,05 грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що відповідач , як субєкт владних повноважень довів правомірність прийнятого ним рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № НОМЕР_1 від 18.10.2010 року, податковим органом вірно обраховано позивачу суми штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 4 881,05 грн.

Однак колегія суддів частково не погоджується з висновками суду першої інстанції зважаючи на наступне.

Колегія суддів зазначає, що у відповідності з п.2 ст.11 Закону України «Про державну податкову службу в Україні», редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, органи державної податкової служби у випадках, в межах компетенції та у порядку, встановлених законами України, мають право, зокрема, здійснювати контроль за додержанням порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги) у встановленому законом порядку та наявністю свідоцтв про державну реєстрацію субєктів підприємницької діяльності, ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, з наступною передачею матеріалів про виявлені порушення органам, які видали ці документи, торгові патенти.

Відповідно до ст. 11-1 Закону України «про державну податкову службу в Україні», позаплановими перевірками вважаються також перевірки в межах повноважень податкових органів, визначених законами України «про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», в інших випадках за рішенням суду.

Так статтею 15 «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»передбачено, що контроль за додержанням субєктами підприємницької діяльності порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог цього Закону здійснюють органи державної податкової служби України шляхом проведення планових або позапланових перевірок згідно із законодавством України.

Планові або позапланові перевірки осіб, що використовують РРО, розрахункові книжки або книгу обліку розрахункових операцій здійснюється у порядку, передбаченому законодавством України.

Ст.11, п.2 Закону України «Про державну податкову службу в Україні»визначені умови, за яких посадові особи податкового органу можуть приступати до проведення перевірки.

Ненадання документів платнику податку або їх надання з порушенням вимог, встановлених частиною першою зазначеної статті, є підставою для недопущення посадових осіб органу державної податкової служби до проведення планової або позапланової виїзної перевірки.

Як видно з матеріалів справи при допуску до перевірки були надані під розписку направлення щодо проведення планової перевірки за № 699 від 04 жовтня 2010 року, з вказаними документами була ознайомлена ОСОБА_4 зазначена, як продавець позивача.

З вищевикладеного суд приходить до висновку про те, що у відповідача були законні підстави для проведення перевірки господарської СПД - фізичної особи ОСОБА_2

Щодо порушення п.1, 2 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»від 06.07.1995 року за № 265/95, зі змінами та доповненнями, в редакції діючий на момент виникнення спірних правовідносин (не проведення розрахункових операцій через РРО) колегія суддів вважає необхідним зазначити, що згідно з вимогами ст.3 зазначеного закону субєкти підприємницької діяльності , які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів ( наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобовязані: 1) проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукування відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; 2) видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції.

Як видно з акту перевірки та підтверджується пояснювальною запискою ОСОБА_4, що зазначила, що є продавцем у ПП ОСОБА_2 операція з купівлі продажу товару не була проведена через касовий апарат, оскільки вона приймала товар (сигарети). В той же час колегія суддів звертає увагу на те, що зауважень до акту перевірки стосовно того, що ОСОБА_4 не продавцем , а з нею укладено договір на отримання товару від постачальників під час відсутності основного працівника ОСОБА_2 надано не було (а.с.39).

Таким чином колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що до позивачки було правомірно застосовано штрафні санкції за порушення п.1, 2 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»№ 265/95 від 06.07.1995 року, діючого в редакції на момент виникнення спірних правовідносин.

Щодо порушення п.12 ст.3 вищевказаного закону, а саме реалізація не облікованих товарних запасів, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції.

Як видно з акту перевірки в ході перевірки виявлено товарно-матеріальні цінності (телефонні картки) , які не обліковані в установленому законом порядку, а саме на даний товар відсутні будь-які документи (накладні) які засвідчують оприбуткування товару (ас.38).

Дійсно згідно долученої до акту перевірки відомості від 06.10.2010 року в господарській одиниці магазині «Бонус»виявлені фактичні залишки запасів ( товарно-матеріальних цінностей) на суму 962,40 грн., а саме картки поновлення, які на думку працівників податкового органу є не облікованими товарними запасами.

Пунктом 12. ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»передбачає, що субєкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій або безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, зобовязанні вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в обліку, за винятком, продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів.

Відповідно до ст.6 Закону України «про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», облік товарних запасів фізичною особою субєктом підприємницької діяльності ведеться у порядку, визначеному чинним законодавством, а юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) у порядку, визначеному відповідним національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку. Облік ведеться з урахуванням особливостей, встановлених для субєктів малого підприємництва. Обовязок із ведення обліку товарних запасів не застосовується до осіб, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку придбаних або проданих товарів.

Так «Інструкцією про прибутковий податок з громадян», затвердженою наказом Державної податкової адміністрації України від 21.04.1993 року за № 12 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), передбачена Книга обліку доходів і витрат, які ведуть фізичні особи - субєкти підприємницької діяльності. При цьому, незалежно від видів діяльності умов і особливостей кожного виду діяльності встановлена форма Книги обліку доходів і витрат форма № 10 ( далі Книга ф.10)

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», постановою КМУ від 26.09.2001 року № 1269 «Про затвердження Порядку ведення книги обліку доходів і витрат», затверджений Порядок ведення книги обліку доходів і витрат .

Так, пунктом 2 цього Порядку встановлено, що Книга обліку доходів і витрат ведеться субєктами підприємницької діяльності фізичними особами, оподаткування доходів яких здійснюється згідно із законодавством з питань оподаткування субєктів малого підприємництва ( у тому числі шляхом отримання свідоцтва про сплату єдиного податку), а також особами, які мають пільговий торговий патент для продажу товарів (крім підакцизних) (надання послуг) відповідно до законодавства з питань патентування деяких видів підприємницької діяльності, якщо такі особи не є платниками податку на додану вартість згідно з законодавством. Форма книги затверджується Державною податковою адміністрацією (п.3 Порядку).

Суд першої інстанції, приймаючи рішення, не прийняв до уваги що позивачкою для огляду було надано книгу обліку доходів та витрат приватного підприємця ОСОБА_2, відповідно до відомостей про оприбуткування вказаний товар, а саме карточки поповнення було оприбутковано 02.10.2010 року. Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, про те, що рішення податкового органу щодо застосування до позивачки за порушення п.12, ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»штрафних фінансових санкцій згідно ст.. 20 зазначеного закону в розмірі 1924,80 грн. підлягає скасуванню.

Щодо порушення п.13 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а саме невідповідності суми готівкових коштів .

Згідно акту перевірки виявлено невідповідність суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків, сумі готівкових коштів, яка зазначена в денному звіті РРО, невідповідність складає з урахуванням купівлі-продажу товару 591,25 грн.

В додаткових поясненнях до апеляційної скарги позивач послався на те, що невідповідність суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті відповідачем не доведена, оскільки до суми готівкових коштів виявлених на місці проведення розрахунків ним були зараховані особисті кошти невстановленої, на час здійснення перевірки особи.

Пунктом 13 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», в редакції дійсній на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що субєкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або безготівковій формі при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобовязані забезпечувати відповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій, а у випадку використання розрахункової книжки загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня.

Доказів того, що до готівкових коштів на місці проведення розрахунків були зараховані кошти невстановленої особи позивач суду не надав. Згідно розписки ОСОБА_4В, яка зазначена продавцем магазину «Бонус»сума коштів на місці проведення розрахункових операцій складає 667, 40 грн., а відповідно до Х-звіту денного 76, 15 грн. невідповідність суми готівкових коштів складає 591, 25 грн.

На підставі викладеного колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про правомірність застосування податковим органом штрафних (фінансових) санкцій на підставі ст.. 22 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», в редакції діючий на момент виникнення спірних правовідносин, оскільки позивачем було допущено порушення п.13 ст. 3 зазначеного закону.

У відповідності зі ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязанні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього кодексу.

Відповідачем не було доведено у встановленому законом порядку правомірності застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 1 924,80 грн., у звязку з недоведеністю порушення останнім порушення п.12 ст. 3 Закону України «про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

З огляду на викладене, рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № НОМЕР_1 від 18 жовтня 2010 року слід скасувати в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 1 924, 80 грн. В іншій частині позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Постанова суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню як така, що прийнята з невідповідністю висновків суду обставинам справи, що призвело до порушення норм матеріального права і неправильного вирішення справи.

Керуючись с.195, ст.198, ст.202, ст.205, 207 КАС України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу фізичної особи - приватного підприємця ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12 січня 2011 рок у справі № 2а-3869/10/1170 скасувати частково.

Позовні вимоги задовольнити частково.

Скасувати рішення про застосування штрафних фінансових санкцій № НОМЕР_1 від 18 жовтня 2010 року в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 1924, 80 грн.

В іншій частині постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України, в порядку передбаченому ст. 212 КАС України.

Головуючий: М.А. Руденко

Суддя: М.В. Мірошниченко

Суддя: О.В. Юхименко