Справа № 2а-6313/12/2670
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2015-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

19 травня 2015 року 12:18 № 2а-6313/12/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Аблова Є.В.

при секретарі Мальчик І.Ю.,

за участю:

представника позивача: Собко В.О.,

представника відповідача: Головко А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» до Краснодарської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Краснодарської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 12.01.2012 №, від 12.01.2012 №, від 12.01.2012 №, від 12.01.2012 №, від 12.01.2012 №, від 12.01.2012 №, від 12.01.2012 №, від 12.01.2012 №, від 12.01.2012 №, від 12.01.2012 №.

Адміністративний позов мотивовано позивачем наявністю дефіциту оборотних коштів, у зв'язку з несплатою коштів позивачу, у 2011р., ПАТ «Нафтогаз України» за поставлений природній газ, на підставі чого утворився податковий борг. В свою чергу, відповідачем було описано в податкову заставу природній газ, нафту та газовий конденсат у кількості, достатній для погашення податкового боргу. Таким чином, у випадку забезпечення податкового боргу податковою заставою, контролюючий орган зобов'язаний вжити заходів для реалізації майна, яке перебуває у податковій заставі та спрямувати отримані кошти від реалізації на погашення податкового боргу. Разом з тим, у жовтні-грудні 2011 року позивач не міг реалізувати свою продукцію, оскільки вона перебувала у податковій заставі, а податкові органи, всупереч ст.95 ПКУ не вжили заходів щодо погашення податкового боргу шляхом реалізації заставного майна, що спричинило несвоєчасне надходження до бюджетів плати за користування надрами за 3-й квартал 2011 року та рентної плати за вересень-листопад 2011року. На підставі чого, позивач посилається на відсутність складу податкового правопорушення, оскільки несвоєчасна сплата виникла внаслідок бездіяльності податкових органів.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.07.2012, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 10.09.2013, в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 12.03.2015р. Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.07.2012 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 10.09.2013 скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою від 12.03.2015р. зобов'язано суд при новому розгляді даної справи дослідити договори укладені між ДК "Укргазвидобування" НАК "Нафтогаз України" та Красноградською МДПІ Харківської області; надати належну правову оцінку дотримання відповідачем чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, під час розірвання вказаних договорів; перевірити, чи всі суми у картці особового рахунку платника податків є узгодженими відповідно до вимог чинного податкового законодавства, при цьому необхідно встановити порядок черговості виникнення податкового боргу, за його наявності.

В судовому засіданні, представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача, в судовому засіданні, проти позову заперечував посилаючись на порушення граничних строків сплати самостійно визначених грошових зобов'язань з плати за користування надрами для видобування корисних копалин загальнодержавного значення за 3 квартал 2011 року. Крім того, відповідач посилається на те, що всі розрахунки, які подавались до ДПІ є узгодженими та відповідно до п.56.11 ст.56 Податкового кодексу не підлягають оскарженню. Таким чином, позивач не сплачував своєчасно податкові зобов'язання визначені в поданих розрахунках та суми розстрочених сум відповідно до договорів про розстрочення, у зв'язку з чим виник податковий борг. Разом з тим, відповідачем були прийняті рішення про скасування розстрочок, у зв'язку з чим, відповідно до положень податкового законодавства, з дня наступного за днем розірвання договору платник податків зобов'язаний сплатити невнесену суму розстрочених грошових зобов'язань та суму процентів, нарахованих за встановлений строк дії розстрочення.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, заслухавши представника позивача, представника відповідача, суд дійшов наступних висновків:

Красноградською міжрайонною державною податковою інспекцією Харківської області проведено документальну невиїзну перевірку дочірньої компанії "Укргазвидобування" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" з питань несвоєчасності сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання по рентній платі за видобуті природний газ і газовий конденсат і плати за користування надрами для видобування корисних копалин, за наслідками якої складено акт від 26.12.2011 №1211/15-30019775.

Перевіркою встановлено порушення позивачем пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, платником порушено терміни сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання по рентній платі за видобуті природний газ і газовий конденсат за липень 2011року по терміну сплати 30.08.2011р., за серпень 2011р. по терміну сплати 30.09.2011р., за вересень 2011р. по терміну сплати 28.10.11р., за жовтень 2011р. по терміну сплати 30.11.111р., плати за користування надрами для видобування корисних копалин за ІІІ квартал 2011р. по термін сплати 18.11.11р. протягом визначених строків згідно поданих податкових розрахунків.

За наслідками перевірки Красноградською міжрайонною державною податковою інспекцією Харківської області на підстаів акту перевірки від 26.12.2011 №1211/15-30019775 прийняті податкові повідомлення-рішення:

від 12.01.2012 №, яким позивачеві визначено штраф з плати за користування надрами для видобування корисних копалин загальнодержавного значення у сумі 1 379 842,57 грн., що складає 10 % від суми простроченого податкового боргу;

від 12.01.2012 №, яким позивачеві визначено штраф із рентної плати за газовий конденсат, що видобувається в Україні у сумі 739 326,03 грн., що складає 10% від суми простроченого податкового боргу;

від 12.01.2012 №, яким позивачеві визначено штраф із рентної плати за газовий конденсат, що видобувається в Україні у сумі 6 344 321,48 грн., що складає 20 % від суми простроченого податкового боргу;

від 12.01.2012 №, яким позивачеві визначено штраф із рентної плати за природний газ, що видобувається в Україні у сумі 1 447 268,79 грн., що складає 10% від суми простроченого податкового боргу;

від 12.01.2012 №, яким позивачеві визначено штраф із рентної плати за природній газ, що видобувається в Україні у сумі 5 137 895,79 грн., що складає 20% від суми простроченого податкового боргу;

від 12.01.2012 №, яким позивачеві визначено штраф із плати за користування надрами для видобування корисних копалин загальнодержавного значення у сумі 152 161,05 грн., що складає 10% від суми простроченого податкового боргу;

від 12.01.2012 №, яким позивачеві визначено штраф із рентної плати за природний газ, що видобувається в Україні у сумі 119 280,12 грн., що складає 10% від суми простроченого податкового боргу;

від 12.01.2012 №, яким позивачеві визначено штраф із рентної плати за газовий конденсат, що видобувається в Україні у сумі 174 225, 87 грн., що складає 10% від суми простроченого податкового боргу;

від 12.01.2012 №, яким позивачеві визначено штраф із рентної плати за газовий конденсат, що видобувається в України у сумі 1 463 786, 00 грн., що складає 20% від суми простроченого податкового боргу;

від 12.01.2012 №, яким позивачеві визначено штраф із рентної плати за природний газ, що видобувається в Україні у сумі 525 601,91 грн., що складає 20% від суми простроченого податкового боргу.

Перевіркою встановлено, що в порушення п. 57.1, ст. 57 Податкового кодексу України ДК«Укргазвидобування» НАК «Нафтогаз України» несвоєчасно сплачено самостійно визначене грошове зобов'язання з рентної плати за природний газ, що видобувається в Україні.

Так, згідно з розрахунками від 16.08.11 № , № № грошове зобов'язання з рентної плати за природний газ, що видобувається в Україні, за липень 2011 року в загальній сумі 2 156 292,74 грн. по строку сплати 31 08.11 фактично було сплачено 30.11.11, тобто з затримкою строків сплати на 92 дні від 16. 09. 11р. № , №, №, № , № та № та від 13.09.11 № - за серпень 2011 року в сумі 7 476 028,82 грн. по строку сплати 30.09.11 фактично було сплачено 30.11.11 тобто з затримкою строку сплати на 61 день; від 13.10.11 № та від 17.10.11 №900864349 №, №, №, №- за вересень 2011 року в загальній сумі 7 403 710,93 грн. по строку сплати 30.10.11 фактично було сплачено 30.11.11р. тобто з затримкою строку сплати на 31 день; від 15.11.11. № та від 17 11.11 № . № , № , № за жовтень 2011 року в загальній сумі 15 595 489,09 грн. по строку сплати 30.11.11 фактично було сплачено 21.12.11, тобто з затримкою строку сплати на 21 день; згідно з рішеннями ДПС України про розстрочення (відстрочення) грошового зобов'язання від П 05 11 № 28 у сумі 786 411,28 грн. та від 30.07.11 № 61 у сумі 5 312 008,0 грн. по строку сплати 12 10.11 фактично було сплачено 30.11.11, тобто з затримкою строку сплати на 49 днів; від 08.10.11 №17 у сумі 657 675,0 грн, від 29.04.11 № 7 у сумі 463 024,41 грн, та від 08.10.11 № 36 у сумі 130 280.92 грн по строку сплати 07.10.11 фактично було сплачено 30.11.11р., тобто з затримкою строку сплати на 54 дні.

Крім того, перевіркою встановлено, що в порушення п. 57.1, ст. 57 Податкового кодексу України ДК «Укргазвидобування» НАК «Нафтогаз України» несвоєчасно сплачено самостійно визначене грошове зобов'язання з рентної плати за газовий конденсат, що видобувається в Україні.

Так, згідно з розрахунками від 16.08.11 №, № та № грошове зобов'язання з рентної плати за газовий конденсат, що видобувається в Україні, за липень 2011 року в загальній сумі 3 058 259,73 грн. по строку сплати 30.08.11 фактично було сплачено 31.11.11, тобто з затримкою строку сплати на 92 дні; від 13.09.11 № та від 16.09.11 № , № , № , № . № , № - за серпень 2011 року в загальній сумі 9 356 450.85 грн по строку сплати 30.09.11 фактично було сплачено 30.11.11, тобто з затримкою строку сплати на 61 день; від 13.10.11 № - за вересень 2011 року у сумі 1 714 975,31 грн по строку сплати 30.10.11 фактично було сплачено 30.11.11, тобто з затримкою строку сплати в 31 день; від 15.11.11 № 0 та від 17.11.11 № , № , № , №, № , № - за жовтень 2011 року в загальній сумі 9 108 235,63 грн по строку сплати 30.11.11 фактично було сплачено 14.12.11 у сумі 1 742 258,65 грн та 15.12.11 у сумі 7 393 260,32 грн, тобто з затримкою строку сплати на 14 та 1 5 днів; згідно з рішеннями ДПС України про розстрочення (відстрочення) грошового зобов'язання від 29.04.11 № 28 у сумі З 860 405,36 грн, від 30.06.11 № 50 у сумі 4 923 680,0 грн. від 30.07.11 № 61 у сумі 4 735 752,0 грн по строку сплати 12.10.11 фактично було сплачено 30.11.11, тобто з затримкою строку сплати на 49 днів; згідно з рішеннями ДПС України про розстрочення (відстрочення) грошового зобов'язання від 29.04.11 № 37 у сумі 2 029 802,27 грн, від 29.07.11 № 67 у сумі 1 796 781,27 грн по строку сплати 07.10.11 фактично було сплачено 30.11.11, тобто з затримкою строку сплати на 54 дні.

Відповідно до приписів статті 260 Податкового кодексу України базовий податковий (звітний) період для рентної плати дорівнює календарному місяцю.

Платник самостійно складає розрахунок податкових зобов'язань з рентної плати, у якому визначає та/або уточнює суму податкового зобов'язання з рентної плати, за формою, затвердженою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу.

Платник протягом 20 календарних днів після закінчення податкового (звітного) періоду подає податковий розрахунок органу державної податкової служби: за місцезнаходженням ділянки надр, межі якої визначені в отриманому платником спеціальному дозволі на користування надрами для видобування (у тому числі під час геологічного вивчення) вуглеводневої сировини, у разі розміщення такої ділянки в межах території України; за місцем перебування на обліку як платника податків і зборів у разі розміщення ділянки надр, межі якої визначено в отриманому платником спеціальному дозволі на користування надрами для видобування (у тому числі під час геологічного вивчення) вуглеводневої сировини, в межах континентального шельфу та/або виключної (морської) економічної зони України.

Відповідно до пункту 260.7 статті 260 Податкового кодексу України сума податкових зобов'язань з рентної плати, визначена у податковому розрахунку за податковий (звітний) період, сплачується платником до бюджету протягом 10 календарних днів після закінчення граничного строку подання такого податкового розрахунку з урахуванням фактично сплачених авансових внесків.

Згідно із підпунктом 263.11.1 пункту 263.11 статті 263 Податкового кодексу України платник плати за користування надрами для видобування корисних копалин до закінчення визначеного розділом II цього Кодексу граничного строку подання податкових розрахунків за податковий (звітний) період, що дорівнює календарному кварталу, подає за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, податкові розрахунки з плати за користування надрами для видобування корисних копалин органу державної податкової служби: за місцезнаходженням у межах території України ділянки надр, з якої видобуті корисні копалини; за місцем обліку платника у разі розміщення ділянки надр, з якої видобуто корисні копалини, в межах континентального шельфу та/або виключної (морської) економічної зони України.

Згідно пункту 263.12 статті 263 Податкового кодексу України платник податку протягом десяти календарних днів після закінчення граничного строку подання податкового розрахунку за податковий (звітний) період сплачує податкові зобов'язання з плати за користування надрами для видобування корисних копалин у сумі, визначеній в розрахунку з плати, поданому ним органу державної податкової служби.

Пунктом 49.18 статті 49 Податкового кодексу України визначено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця (49.18.1.); календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя) (49.18.2).

Стаття 67 Конституції України передбачає, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. А тому посилання позивача на відсутність коштів для сплати узгодженого податкового зобов'язання не приймається судом до уваги.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із пунктом 126.1 статті 126 названого Кодексу у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Як встановлено судом, позивачем не заперечується та, в свою чергу, не спростовується інформація, на яку посилається відповідач, в частині дат фактичної сплати податкових зобов'язань, а також даних щодо підстав виникнення заборгованості.

Разом з тим, позивач обумовлює виникнення несвоєчасної сплати відповідних податкових зобов'язань, наявністю рішень органу державної податкової служби про розстрочення грошових зобов'язань та відсутністю можливості реалізувати свою продукцію, оскільки остання перебувала у податковій заставі, а відповідач, в свою чергу, не вжив заходів щодо погашення податкового боргу шляхом реалізації заставного майна, всупереч ст.95 ПКУ.

Відповідачем надані суду рішення органів державної податкової служби про скасування розстрочення грошових зобов'язань від 07.10.2011 №67/с, від 12.10.2011 №20, від 07.10.2011 №37/с, від 07.10.2011 №36/с, від 12.10.2011 №31, від 12.10.2011 №36, якими були скасовані рішення про розстрочення грошових зобов'язань.

Судом встановлено, що відповідачем прийняті 29.04.2011р. рішення про розстрочення грошових зобов'язань №37, №36 та укладено договори про розстрочення грошових зобов'язань позивача.

Також, 29.07.2011р. відповідачем прийнято рішення про розстрочення грошових зобов'язань №67, №28 та укладено договір про розстрочення грошових зобов'язань №18 від 29.07.11р. та №12 від 12.05.11р.; №11 від 12.05.11р.

30.07.11р. прийнято рішення про розстрочення грошових зобов'язань №61, між Позивачем та Відповідачем укладено договори про розстрочення грошових зобов'язань №21 від 30.07.11р.; №22 від 30.07.11р..

30.06.2011р. відповідачем прийнято рішення про розстрочення грошових зобов'язань №50, та укладено між сторонами договір про розстрочення грошових зобов'язань від 06.07.11р. /30.06.11 №14.

У зв'язку з порушенням платником податків умов погашення розстроченого грошового зобов'язання та наявністю податкового боргу із грошових зобов'язань, які виникли після укладення договорів про розстрочення Рішеннями Державної податкового служби України №36 від 12.10.2011, №19 від 12.10.2011, № 20 від 12.10.2011 №27 від 12.10.2011, № 31 від 12.10.2011, №32 від 12.10.2011, № 35 від 12.10.2011 скасовано розстрочення грошових зобов'язань позивача.

Відповідно до пункту підпункту 100.12.2 пункту 100.12 статті 100 Податкового кодексу України договори про розстрочення (відстрочення) можуть бути достроково розірвані з ініціативи контролюючого органу в разі, якщо:

з'ясовано, що інформація, подана платником податків при укладенні зазначених договорів, виявилася недостовірною, перекрученою або неповною;

платник податків визнається таким, що має податковий борг із грошових зобов'язань, які виникли після укладення зазначених договорів;

платник податків порушує умови погашення розстроченого грошового зобов'язання чи податкового боргу або відстроченого грошового зобов'язання чи податкового боргу.

Згідно з пунктом 100.13 статті 100 Податкового кодексу України порядок розстрочення та відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу платника податків встановлюється центральним органом державної податкової служби або спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі митної справи в межах їх повноважень.

Відповідно до пункту 4.4 Порядку розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань (податкового боргу) платників податків, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 24.12.2010 №1036 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.12.2010 за №1431/18726 (далі по тексту - Порядок), з ініціативи органу державної податкової служби, що уклав договір про розстрочення (відстрочення), орган державної податкової служби вищого рівня, який прийняв рішення про розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань (податкового боргу), розриває цей договір, про що повідомляє платника податків та відповідний орган державної податкової служби.

У такому випадку підрозділ погашення податкового боргу письмово повідомляє підрозділ обліку та звітності та структурні підрозділи, які здійснюють адміністрування відповідних податків, зборів, штрафних (фінансових) санкцій (штрафів), пені, для здійснення заходів по нарахуванню пені та відповідних штрафних санкцій відповідно до норм чинного законодавства.

Рішення про скасування розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань (податкового боргу) оформляється на бланку відповідного органу державної податкової служби.

При цьому рішення про розстрочення (відстрочення) скасовується в повному обсязі (за всіма платежами) з одночасним проведенням нарахування процентів за фактичний строк користування розстроченням (відстроченням).

Пунктом 4.5 Порядку передбачено, що рішення про скасування раніше прийнятого рішення про розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань (податкового боргу) є підставою для дострокового розірвання договору. У п. 6.4 "Особливі умови" договору робиться запис: "Договір достроково розірвано, документ від __________ № ____".

Як вбачається з положень договорів про розстрочення грошових зобов'язань, наявних в матеріалах справи, які визначають зобов'язання платника (V), платник зобов'язується забезпечити своєчасну сплату розстроченої суми грошового зобов'язання. Від дня дострокового розірвання договору платник податків зобов'язаний сплатити невнесену суму розстроченого грошового зобов'язання та суму процентів, нарахованих за фактичний строк користування розстроченням. В свою чергу, п.6.4 визначено особливі умови договору, за змістом яких: керівник податкового органу (або його заступник) зобов'язаний прийняти рішення про дострокове розірвання договору та рішення про надання розстрочки, якщо платник: накопичує новий податковий борг (не сплачує поточні платежі) або не сплачує чергову частку розстрочених податкових зобов'язань та не сплачує нараховані та таку суму проценти. Наявні відмітки про дострокове розірвання договорів та відповідне рішення про скасування розстрочення грошових зобов'язань.

За приписами пунктів 4.6 та 4.7 Порядку з дня, наступного за днем розірвання договору, на розстрочені (відстрочені) суми, що залишились не сплаченими, нараховуються пеня та штраф у розмірах, передбачених Податковим кодексом України.

З дня дострокового розірвання договору платник податків зобов'язаний сплатити невнесену суму розстрочених (відстрочених) грошових зобов'язань (податкового боргу) та суму процентів, нарахованих за фактичний строк дії розстрочення (відстрочення).

Пункт 4.9 Порядку передбачає, що рішення про скасування розстрочення (відстрочення) та дострокове розірвання договору за ініціативою органу державної податкової служби може бути оскаржене у порядку, встановленому Кодексом для оскарження рішень органу державної податкової служби щодо нарахованої суми грошових зобов'язань.

Разом з тим, як встановлено судом, відповідні рішення органів державної податкової служби про скасування розстрочення грошових зобов'язань ПАТ "Укргазвидобування" не оскаржувались.

За змістом положень п.87.9. ст.89 Податкового кодексу у разі наявності у платника податків податкового боргу органи державної податкової служби зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

Разом з тим, як вбачається із акту перевірки та додатків до нього, період прострочення сплати узгодженого податкового зобов'язання розраховувався відповідачем з дати, наступної за датою винесення рішення про скасування розстрочення грошових зобов'язань по дату фактичної сплати узгодженої суми податкового зобов'язання та припав на 01.09.2011р.

Проте враховуючи, що фактично грошові зобов'язання із рентної плати за липень 2011 року по строку сплати 01.09.2011 були сплачені позивачем лише 31.11.2011р., що перевищує 30 календарних днів зазначених в статті 126 Податкового кодексу України, на суму штрафних санкцій, накладених оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями це не впливає.

Під час судового розгляду справи, встановлено, що грошові зобов'язання, за якими виникло прострочення платежів є узгодженими.

Таким чином, наведені обставини та досліджені судом докази, суд вважає достатніми для висновку про те, що товариством порушено терміни сплати узгоджених сум грошового зобов'язання, визначених Податковим кодексом України.

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Податкового кодексу України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Пунктом 36.5 статті 36 Податкового кодексу України передбачено, що відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Згідно пункту 38.1 статті 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Аналізуючи доводи позивача, суд звертає увагу на те, що Податковий кодекс України не ставить обов'язок платника податків щодо своєчасної сплати узгодженого податкового зобов'язання у залежність від наявності/відсутності коштів у платника податків для сплати такого зобов'язання.

Приписами Податкового кодексу України передбачено застосування до платника податків штрафних (фінансових) санкцій за прострочення строків сплати узгодженого податкового зобов'язання.

Стаття 67 Конституції України передбачає, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. А тому, посилання позивача на відсутність коштів для сплати узгодженого податкового зобов'язання не приймається судом до уваги.

Підсумовуючи викладене, оскільки позивачем не своєчасно сплачено грошові зобов'язання, висновок податкового органу про порушення позивачем п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України та застосування штрафу відповідно до п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України на думку суду є правомірним.

За таких обставин, Окружний адміністративний суд міста Києва, за правилами, встановленими ст.86 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази та заслухавши пояснення представників сторін, вважає заявлені позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач по справі, як суб'єкт владних повноважень, виконав покладений на нього обов'язок щодо доказування правомірності прийнятих ним оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилаються особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Повний текст постанови складений та підписаний суддею 22.05.15р.

Суддя Є.В. Аблов