Справа № 816/833/15-а
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2015-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2015 р.Справа № 816/833/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Шевцової Н.В.

Суддів: Мінаєвої О.М. , Макаренко Я.М.

за участю секретаря судового засідання Шалаєвої І.Т.

представника позивача Чорнухи Ю.В.

представника відповідача Біленко Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавської області та Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального Головного управління Міндоходів на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 16.04.2015р. по справі № 816/833/15-а

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче об' єднання "Кременчуцький автоскладальний завод"

до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального Головного управління Міндоходів , Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавської області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ВО "Кременчуцький автоскладальний завод" (далі - ТОВ «ВО «КрАСЗ», позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального Головного управління Міндоходів (далі - СДПІ ОВП у м. Запоріжжі, відповідач), Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області (далі - Кременчуцька ОДПІ, відповідач), в якому просив суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 22 вересня 2014 року № /1800 та №/1801.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 16.04.2015р. адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з зазначеною постановою, відповідач, Кременчуцька ОДПІ, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неналежну оцінку судом першої інстанції доказів по справі, порушення норм матеріального та процесуального права, а саме: пп. 139.1.1 п. 139.1 ст. 139, п. 164.2 ст. 164, пп. 164.2.11 п. 164.2 ст. 164, п. 164.5 ст. 164, пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168, пп. 170.9.1 п. 170.9 ст. 170, пп. 170.9.2 п. 170.1 ст. 170, абз. "а" п. 176.2, ст. 176 Податкового Кодексу України, ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Кременчуцька ОДПІ зазначає, що підприємством не надано до перевірки оригіналів документів, що підтверджують зв'язок відряджень працівників позивача з діяльністю ТОВ «ВО «КрАСЗ», а саме, протоколи нарад з технічних питань спільної діяльності компанії "Geely International Corporation" (КНР) та ТОВ «ВО «КрАСЗ». Копії протоколів, надані під час перевірки, мають однотипний характер, що не дає можливості встановити, в чому саме полягала необхідність залучення такої кількості працівників для вирішення даних питань, крім цього, протоколи не містять печатки жодної зі сторін. Також для перевірки не надано Угоду по локалізації від вересня 2013р., запрошень сторони, що приймає.

Також з постановою суду першої інстанції не погодився відповідач, СДПІ ОВП у м. Запоріжжі, та подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення, просить постанову скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що посадовими особами Кременчуцької ОДПІ у період з 18.06.2014р. по 20.08.2014р. проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "ВО "Кременчуцький автоскладальний завод" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013р. по 31.12.2013р. законодавства про збір та облік єдиного соціального внеску за період з 01.01.2011р. по 31.12.2013р..

За результатами перевірки складено акт від 28.08.2014 №2096/16-03-22-01-08/36410382, в якому вказано на порушення платником податків зокрема вимог:

- пп. 139.1.1 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток на суму 55 677,00 грн.;

- абз. "е" пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, пп. 164.2.11 п. 164.2 ст. 164, п. 164.5 ст. 164, пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168, пп. 170.9.1 п. 170.9 ст. 170, пп. 170.9.2 п. 170.1 ст. 170, абз. "а" п. 176.2, ст. 176 Податкового Кодексу України в результаті чого встановлено порушення позивачем вимог податкового законодавства під час перевірки питань щодо повноти обчислення та своєчасності внесення до бюджету сум податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 58060,48 грн. (т. 1 а.с.10-97)

На підставі зазначеного вище акта перевірки Кременчуцькою ОДПІ 22.09.2014 сформовано податкові повідомлення-рішення:

- № /1801, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств в загальному розмірі 83 518,50 грн. (в т.ч., основний платіж - 55 677,00 грн., штрафні (фінансові) санкції - 27 838,50 грн.) (т. 1, а.с. 98);

- № /1800, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковим агентом із доходів платника податку в загальному розмірі 97 611,54 грн. (в т.ч., основний платіж - 58060,48 грн., штрафні (фінансові) санкції - 39551,06 грн.) (т. 1, а.с. 99).

Не погодившись з вказаними рішеннями суб'єкта владних повноважень, позивач звернувся до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з незаконності та необґрунтованості оскаржуваних податкових повідомлень-рішень .

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 12.05.2009р. між позивачем (Ліцензіат) та Geely International - Corporation (Ліцензіар) укладено договір про надання невиключної ліцензії на використання товарних знаків та конструкторсько-технологічної документації на автомобіль Geely (т. 1 а.с. 170 - 177).

Відповідно до умов вказаного договору Ліцензіар надає Ліцензіату на строк дії договору невиключну ліцензію на право використання товарного знака, конструкторсько-технологічної документації з метою виготовлення, пропозиції до продажу, продажу та іншого введення у господарський обіг автомобілів марки Geely та території України. Ліцензіар надає Ліцензіату допомогу у освоєнні процесу виготовлення продукції по ліцензії та в навчанні спеціалістів.

27.03.2013р. між позивачем (покупець) та AUTOEAST TRADE LTD. (продавець) укладено контракт № 6/13-ВО, за умов якого продавець продав, а покупець придбав машкомплекти для складання автомобілів марки Geely International - Corporation (т. 1 а.с. 178 - 183).

Як встановлено з пояснень представника позивача, з метою налагодження на підприємстві процесу по складанню автомобілів та з'ясування питань, які потребують вирішення для налагодження безперебійного функціонування виробництва, працівники позивача були направлені у відрядження до Китайської народної республіки.

На підтвердження правомірності віднесення до складу витрат витрати на відрядження фізичних осіб, які перебувають у трудових відносинах з ТОВ «ВО «КрАСЗ» позивачем до суду надано копії рахунку-фактури № 39-4430 від 08.04.2013; накладної № 39-2473 від 08.04.2013; квитків на літак; відривних частин посадкових талонів; наказів на відрядження; посвідчень про відрядження; звітів про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт; завдань по відрядження та звітів про виконання завдань; докази понесення витрат на оплату проживання, пакування багажу, оплату послуг таксі; закордоні паспорти (т. 1 а.с. 184 - 221, т. 2 а.с. 1 - 66, 68 - 87).

Отримання працівниками позивача, під час відряджень до КНР, допомоги по складанню автомобілів марки Geely підтверджується також протоколами нарад по технічним питанням спільної діяльності (т. 1 а.с. 222 - 223, т. 2 а.с. 67).

Обгрунтовуючи свою правову позицію, відповідачі виходять з того, що витрати на відрядження працівників ТОВ «ВО «КрАСЗ» до "Geely International Corporation" (Китайська народна республіка) не пов'язані із господарською діяльністю підприємства, у зв'язку з тим, що не проводились розрахунки з фірмою "Geely International Corporation" та такі відрядження були недоцільні.

Між тим, колегія суддів вважає такі доводи Кременчуцької ОДПІ та СДПІ ОВП у м. Запоріжжі необґрунтованими та непідтвердженими належними доказами, у зв'язку з наступним.

За визначенням п.п. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України встановлено, що витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

В силу абз. "з" пп. 138.1.1 п. 138. 1 ст. 138 Податкового кодексу України витрати операційної діяльності включають: інші витрати, передбачені цим розділом.

Зі змісту п.п. 140.1.7 п. 140.1 ст. 140 Податкового кодексу України встановлено, що при визначенні об'єкта оподаткування враховуються такі витрати подвійного призначення: витрати на відрядження фізичних осіб, які перебувають у трудових відносинах із таким платником податку або є членами керівних органів платника податку, в межах фактичних витрат особи, яка відряджена, на проїзд (у тому числі перевезення багажу, бронювання транспортних квитків) як до місця відрядження і назад, так і за місцем відрядження (у тому числі на орендованому транспорті), оплату вартості проживання у готелях (мотелях), а також включених до таких рахунків витрат на харчування чи побутові послуги (прання, чищення, лагодження та прасування одягу, взуття чи білизни), на найм інших жилих приміщень, оплату телефонних розмов, оформлення закордонних паспортів, дозволів на в'їзд (віз), обов'язкове страхування, інші документально оформлені витрати, пов'язані з правилами в'їзду та перебування у місці відрядження, в тому числі будь-які збори і податки, що підлягають сплаті у зв'язку із здійсненням таких витрат.

Зазначені в абзаці першому цього підпункту витрати можуть бути включені до складу витрат платника податку лише за наявності підтвердних документів, що засвідчують вартість цих витрат у вигляді транспортних квитків або транспортних рахунків (багажних квитанцій), у тому числі електронних квитків за наявності посадкового талона та документа про сплату за всіма видами транспорту, в тому числі чартерних рейсів, рахунків, отриманих із готелів (мотелів) або від інших осіб, що надають послуги з розміщення та проживання фізичної особи, в тому числі бронювання місць у місцях проживання, страхових полісів тощо.

Сума добових визначається в разі відрядження:

у межах України та країн, в'їзд громадян України на територію яких не потребує наявності візи (дозволу на в'їзд), - згідно з наказом про відрядження та відповідними первинними документами;

до країн, в'їзд громадян України на територію яких здійснюється за наявності візи (дозволу на в'їзд), - згідно з наказом про відрядження та відмітками уповноваженої службової особи Державної прикордонної служби України в закордонному паспорті або документі, що його замінює.

За відсутності зазначених відповідних підтвердних документів, наказу або відміток уповноваженої службової особи Державної прикордонної служби України в паспорті або документі, що його замінює сума добових не включається до складу витрат платника податку.

Будь-які витрати на відрядження можуть бути включені до складу витрат платника податку за наявності документів, що підтверджують зв'язок такого відрядження з діяльністю такого платника податку, зокрема (але не виключно) таких: запрошень сторони, що приймає, діяльність якої збігається з діяльністю платника податку; укладеного договору чи контракту; інших документів, які встановлюють або засвідчують бажання встановити цивільно-правові відносини; документів, що засвідчують участь відрядженої особи в переговорах, конференціях або симпозіумах, інших заходах, які проводяться за тематикою, що збігається з господарською діяльністю платника податку.

Отже, право платника податків на включення до витрат на відрядження працівників виникає за наявності документів, що підтверджують зв'язок такого відрядження з господарською діяльністю платника податку. Перелік документів, що підтверджують витрати не мають виключний характер. Також вказаними нормами не передбачено наявність усіх перелічених в п.п. 140.1.7 п. 140.1 ст. 140 Податкового кодексу України документів.

Колегія суддів встановлено, що основним видом діяльності ТОВ,«ВО «КрАСЗ» є виробництво автотранспортних засобів, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, довідкою управління статистики, ліцензією на здійснення господарської діяльності з виробництва автомобілів (т.1 а.с. 166-168)

З пояснень представника позивача вбачається, що підприємством на перевірку були надані накази про відрядження, посвідчення про відрядження, звіти про використання коштів, виданих на відрядження, завдання по відрядженню, квитанції про оплату вартості проживання, проїзду, копії закордонних паспортів. Копії вказаних документів також надані позивачем до суду.

Так, із наказів, посвідчень про відрядження, завдань по відрядженню працівників ТОВ «ВО КрАСЗ» вбачається, що працівники підприємства направлялись до Geely International Corporation з метою вивчення питань підготовки складання автомобілів, вивчення питань з приймання машкомплектів автомобілів Geely, укладення угод.

Також виходячи зі змісту договору укладеного між International Corporation та ТОВ «ВО «КрАСЗ» про надання невиключної ліцензії на використання товарних знаків і конструкторсько-технологічної документації на автомобілі Geely від 12.05.2009 року підприємству позивача було надано право використовувати знак Geely та конструкторсько-технологічну документацію на виготовлення автомобілів, а Geely International Corporation зобов'язувалось надавати конструкторсько-технологічну документацію, допомогу в освоєнні виробництва та навчанні спеціалістів, проведенні сертифікації продукції.

Враховуючи викладені обставини, які засвідчують участь відряджених осіб в заходах, які проводились за тематикою, що збігається з господарською діяльністю платника податку, а також наявність документів, що обумовлюють необхідність направлення на відрядження працівників позивача та підтверджують вартість цих витрат, колегія суддів вважає, що витрати на покриття відряджень є обґрунтовано пов'язаними безпосередньо із господарською діяльністю ТОВ «ВО «КрАСЗ», а також документально підтвердженими, що обумовлює право платника податків на відображення платником податків таких витрат у податковому обліку.

З огляду на правомірність витрат на відрядження працівників позивача та їх документальне підтвердження належними доказами, колегія суддів також вважає висновки контролюючого органу про заниження сум податку з доходів фізичних осіб, у зв'язку із необхідністю оподаткування коштів, виданих під звіт працівникам підприємства на відрядження недоведеними, враховуючи наступне.

Так, відповідно п.п. 165.1.11 п. 165.1 ст. 165 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються такі доходи: кошти, отримані платником податку на відрядження або під звіт і розраховані згідно із пунктом 170.9 статті 170 цього Кодексу, а також суми компенсаційних виплат в іноземній валюті, що виплачуються відповідно до закону працівникам дипломатичної служби, направленим у довготермінове відрядження.

Враховуючи, що суми, які видавались працівникам ТОВ «ВО «КрАСЗ» під звіт на відрядження до Китаю протягом перевіреного періоду були витрачені на покриття витрат на відрядження, що підтверджено документально, колегія суддів зазначає, що вказані кошти не є базою оподаткування податком з доходів фізичних осіб, а тому висновок Кременчуцької ОДПІ про порушення позивачем податкового законодавства щодо повноти обчислення та своєчасності внесення до бюджету сум податку на доходи фізичних осіб є протиправним.

За викладених обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову щодо скасування податкових повідомлень-рішень від 22 вересня 2014 року № /1800 та №/1801.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, що ненадання оригіналів протоколів нарад технічних питань спільної діяльності компанії "Geely International Corporation" (КНР) та ТОВ «ВО «КрАСЗ», відсутність печаток сторін на вказаних протоколах, запрошень сторони, що приймає працівників ТОВ «ВО «КрАСЗ» є підставо для висновку про не підтвердження витрат на відрядження, у звязку з чим підприємством занижено податок на прибуток та податок з доходів фізичних осіб, з огляду на наступне.

Згідно з абз. 9 п.п. 140.1.7 п. 140.1 ст. 140 Податкового кодексу України будь-які витрати на відрядження можуть бути включені до складу витрат платника податку за наявності документів, що підтверджують зв'язок такого відрядження з діяльністю такого платника податку, зокрема (але не виключно) таких: запрошень сторони, що приймає, діяльність якої збігається з діяльністю платника податку; укладеного договору чи контракту; інших документів, які встановлюють або засвідчують бажання встановити цивільно-правові відносини; документів, що засвідчують участь відрядженої особи в переговорах, конференціях або симпозіумах, інших заходах, які проводяться за тематикою, що збігається з господарською діяльністю платника податку.

Отже, за приписами вказаної норми передбачено обов'язок платника податків підтвердити витрати на відрядження працівників будь-якими зазначеними документами, перелік яких не є вичерпним.

Оскільки підприємством підтверджені такі витрати укладеним ліцензійним договором між "Geely International Corporation" та ТОВ «ВО «КрАСЗ», протоколами нарад по питанням спільної діяльності, квитками, рахунками на проживання в готелі, квитанціями, копіями закордонних паспортів тощо, тому в силу приписів п. 140.1.7 п. 140.1 ст 140 Податкового кодексу України позивачем підтверджено право на віднесення до складу витрат витрати на відрядження працівників. Вимога контролюючого органу щодо підтвердження витрат на відрядження запрошень сторони, що приймає працівників ТОВ «ВО «КрАСЗ», за наявності договору та інших документів, що засвідчують участь відрядженої особи у переговорах, є необґрунтованою та протиправною.

Щодо відсутності оригіналів протоколів нарад технічних питань спільної діяльності компанії "Geely International Corporation" (КНР) та ТОВ «ВО «КрАСЗ» та відсутності печаток сторін на вказаних протоколах, колегія суддів зазначає, що згідно з п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Згідно положень ч. 1 ст. 9 вказаного закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Отже, дані податкового обліку платника податків мають бути підтверджені первинними документами бухгалтерського обліку.

Між тим, протоколи нарад технічних питань компанії Geely International Corporation та ТОВ «ВО «КрАСЗ», з яких вбачається, що працівниками підприємства у відрядженнях в КНР вирішувались питання, пов'язані із господарською діяльністю підприємства - складанням автомобілів Geely, не відображають зміст господарських операцій, а лише є додатковими доказами підтвердження обставин економічної обгрунтованості відрядження працівників та виникнення права на формування у позивача витрат на відрядження. Тому відсутність печаток, ненадання оригіналів протоколів не може бути обґрунтованою підставою для невизнання витрат на відрядження витратами підприємства відповідного податкового періоду.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, з урахуванням приписів ч. 2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, якою передбачено обов'язок відповідача щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, колегія суддів вважає, що відповідачем, Кременчуцькою об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області не доведено правомірності податкових повідомлень-рішень від 22 вересня 2014 року № /1800 та №/1801.

Таким чином, переглянувши постанову суду першої інстанції, колегія суддів, підтверджує, що при прийнятті судового рішення у справі суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми процесуального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, п. 1 ч. 1 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавської області та Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального Головного управління Міндоходів залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 16.04.2015р. по справі № 816/833/15-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Шевцова Н.В.
Судді(підпис) (підпис) Мінаєва О.М. Макаренко Я.М.
Повний текст ухвали виготовлений 09.06.2015 р.