Справа № 162/81191/14-а, 2а-162/208/14
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2015-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2015 року Справа № 876/1185/15

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Гуляка В.В.,

суддів: Коваля Р.Й., Судової-Хомюк Н.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області на постанову Любешівського районного суду Волинської області від 05 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області про визнання протиправними дій, зобов'язання до вчинення певних дій ,-

встановив :

У листопаді 2014 року позивач звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача УПФ України в Любешівському районі Волинської області, в якому просив : 1) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу, визначених ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком, а також щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, за період в межах позовної давності по 02.08.2014 р.; 2) зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу визначену ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсію для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком, а також щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, за період в межах позовної давності по 02.08.2014 р., з урахуванням проведених.

Відповідач УПФ України в Любешівському районі Волинської області позову не визнав, у суді першої інстанції подав заперечення, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Оскаржуваною постановою суду від 05.12.2014 р. позов задоволено. Визнано протиправними дії УПФ України в Любешівському районі Волинської області щодо нарахування та виплати позивачу державної та додаткової пенсій як постраждалому І категорії, інваліду 3 групи захворювання, пов'язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, у період з 12 травня по 02 серпня 2014 року. Зобов'язано УПФ України в Любешівському районі Волинської області здійснити перерахунок та виплатити позивачу відповідно до вимог ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» державну пенсію в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткову в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком з 12 травня по 02 серпня 2014 року, виходячи з визначеного ч.1 ст.28 Закону України «Про загальобов'язкове державне пенсійне страхування» мінімального розміру пенсії за віком.

З цією постанову суду від 05.12.2014 р. не погодився відповідач і оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального права і процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених в апеляційній скарзі.

Зокрема, в обґрунтування апеляційних вимог апелянт посилається на те, що згідно п.6-7 Прикінцевих положень Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» норми і положення ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених КМУ, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету ПФ України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 р.. Таким чином, позивачу проводяться спірні виплати в розмірах, визначених постановою КМУ від 23.11.2011 р. № 1210, із врахуванням змін внесених постановою КМУ від 25.03.2014 р. № 112.

За наслідками апеляційного розгляду апелянт просить скасувати постанову суду від 05.12.2014 р. та відмовити в задоволенні адміністративного позову повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач віднесений до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та встановлена ІІІ група інвалідності, причиною якої визнано захворювання, що пов'язане з негативними наслідками аварії на ЧАЕС, що підтверджується відповідними посвідченнями та довідкою МСЕК (а.с. 4, 5, 6).

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.49 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно ст. 50 цього Закону, особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах: - інвалідам I групи - 100 % мінімальної пенсії за віком; - інвалідам II групи - 75 % мінімальної пенсії за віком; - інвалідам III групи, дітям-інвалідам, а також хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу - 50 % мінімальної пенсії за віком.

Статтею 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено, що обчислення і призначення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи із заробітку за межами зони відчуження провадиться на загальних підставах відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». В усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по I групі інвалідності - 10 мінімальних пенсій за віком; по II групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком; по III групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком; дітям-інвалідам - 3 мінімальних пенсій за віком.

Виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що при визначенні розміру підвищення до пенсії та додаткової пенсій позивачеві застосуванню підлягають ст.50 та ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не постанова Кабінету Міністрів України, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Також суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що відповідачем не враховано, що Кабінету Міністрів України надавалось право встановлювати порядок та розмір пенсійних виплат, передбачених ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» протягом 2011-2013 років, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України, відповідно до положень Законів України «Про Державний бюджет України на 2011 рік», «Про Державний бюджет України на 2012 рік», «Про Державний бюджет України на 2013 рік» відповідно. Рішенням Конституційного Суду України № 20-рп/2011 від 26 грудня 2011 року таку законодавчу практику визнано такою, що відповідає Конституції України.

Однак, Законом України «Про Державний бюджет на 2014 рік» від 16.01.2014 р. №719-VII такої норми не передбачено.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» Прикінцеві положення Закону України №719-VII доповнено п.67 яким встановлено, зокрема, що норми і положення статей 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік. Вказаний Закон України набирав чинності з дня, наступного за днем його опублікування, тобто з 03.08.2014 р.

Таким чином, в період з 01.01.2014 р. по 02.08.2014 р. при нарахуванні та виплаті підвищення до пенсії та додаткової пенсії у відповідності до ст.50 та ст.54 Закону №796-XII застосуванню підлягають положення вказаних статей, а не підзаконні нормативно-правові акти, якими керувалось Управління.

Вихідним критерієм розрахунку державної та додаткової пенсій виступає мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно з частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлюється в розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

При цьому, положення ч.3 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) до обрахування інших пенсій чи доплат пов'язаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого крім передбаченого ч.1 цієї статті мінімального розміру пенсії за віком. Іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції вважає вірним висновок суду першої інстанції щодо неправомірності дій відповідача та зобов'язання здійснити перерахунок та виплату позивачу недорахованих сум державної пенсії та додаткової пенсії відповідно до статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з 12.05.2014 р. по 02.08.2014 р. .

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає безпідставним покликання апелянта на те, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального та матеріального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують обґрунтованих висновків суду першої інстанції, викладених у оскарженій постанові, а тому відсутні підстави для скасування цієї постанови суду.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області - залишити без задоволення.

Постанову Любешівського районного суду Волинської області від 05 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області про визнання протиправними дій, зобов'язання до вчинення певних дій - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Головуючий: В.В. Гуляк

Судді : Р.Й. Коваль

Н.М.Судова-Хомюк