Справа № 38414/09
Суддя: Дадим Ю.М.
Дата ухвалення: 2010-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" травня 2010 р. справа № 2а-112/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Дадим Ю.М.

суддів: Божко Л.А. Семененка Я.В.

розглянувши в писмовому провадженні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Бабушкінської районної у місті Дніпропетровську ради на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 жовтня 2009 р. у справі № 2а-112/09 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Бабушкінської районної у місті Дніпропетровську ради про визнання бездіяльності незаконною, зобов"язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2008 року ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Бабушкінської районної у місті Дніпропетровську ради, в якому просила суд визнати бездіяльність відповідача щодо звернення позивачки неправомірною. Зобовязано відповідача виплатити позивачці суми допомоги по догляду за дитиною.

Відповідач проти позову заперечував.

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 жовтня 2009 р. у справі № 2а-112/09 позовні вимоги були задоволені частково. Визнано протиправною бездіяльність відповідача у не здійсненні перерахунку та не виплаті допомоги за період з 01 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року. Стягнуто з відповідача виплатити допомогу за період з 01 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року в сумі 1982 грн. 60 коп.

Управління праці та соціального захисту населення Бабушкінської районної у місті Дніпропетровську ради, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати постанову суду . В обґрунтування своїх вимог, апелянт посилався на те, що суд першої інстанції прийняв постанову з порушенням норм матеріального та процесуального права, Суд першої інстанції прийняв постанову, не врахував, що рішення Конституційного Суду України № 6-рп/2007 набрало силу з 09.07.2007 року, та не має зворотної сили, окрім того, його дія втратила силу 31.12.2007 року. Рішення Конституційного Суду України не може бути реалізовано, оскільки не було внесено зміни до Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік»і не були збільшені видатки на виплати соціальної допомоги. Також вказував, що ст..56 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік»встановлене, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами зумовленими народженням та похованням»здійснюється за рахунок коштів відповідно субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам у розмірі , що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сімї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 грн. для незастрахованих осіб та не менше 23 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб, у порядку встановленого Кабінетом Міністрів України. Вважає, що судом першої інстанції були порушені норми матеріального та процесуального права, що призвело до винесення необгрунтованного рішення.

Позивачка заперечень на апеляційну скаргу до суду не подавала.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга Управління праці та соціального захисту населення Бабушкінської районної у місті Дніпропетровську ради підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивачка має малолітню доньку ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8), у зв'язку з чим знаходиться на обліку у відповідача та отримує від нього виплати допомоги по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку.

Задовольнивши позовні вимоги позивачці за 2007 рік , а саме з 01 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку відносно визначення періоду з якого потрібно нарахувати та виплатити позивачці суми щомісячної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, оскільки, згідно абзацу третього частини другої статті 56 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік»допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку здійснюється за рахунок коштів відповідної субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам у розмірі, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 гривень для незастрахованих осіб та не менше 23 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Таким чином, після прийняття рішення Конституційним судом України відповідач повинен був здійснити перерахунок допомоги позивачу у розмірах, передбачених ст. 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми". Відповідно до ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми»допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років. Відповідач здійснював виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку згідно до вищезазначеного порядку та розмірів .

Проте, рішенням Конституційного суду України від 09 липня 2007 року №6-рп/2007 положення абзацу третього частини другої статті 56, та п. 14 ст. 71 були визнані неконституційним та втратили чинність з 09 липня 2007 року.

У відповідності до статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приймаючи до уваги той факт, що ст. 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" про зупинення дії ст. 12, частини першої статті 15 та пункту 3 розділу VIII "Прикінцеві положення" Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", втратила чинність з 09.07.2007 року, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, дійшовши обґрунтованого висновку про неправомірність дій відповідача щодо несвоєчасного перерахунку та виплати позивачці допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі, передбаченому ст. 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", не врахував, що відповідач повинен був здійснити такий перерахунок саме з 09 липня 2007 року, а не з 01 липня 2007 року. Отже, рішення суду першої інстанції в частині визнання неправомірними дій Управління праці та соціального захисту населення Бабушкінської районної у місті Дніпропетровську ради щодо нарахування і виплати ОСОБА_1 державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 01 липня 2007 року по 09 липня 2007 року підлягає скасуванню з відмовою у задоволенні цієї частини позовних вимог, оскільки дії відповідач за вказаний період правомірні.

Відмовляючи позивачці у задоволенні позовних вимог за 2008 рік, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, оскільки вказана допомога в даному разі була нарахована та сплачена в порядку та у розмірі, передбаченому Законом України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», відповідно до якого мінімальний розмір державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, починаючи з січня 2008 року, повинен складати не менше 130 грн. Положення даного Закону в цій частині неконституційними не визнавалися та діяли у часі в січні 2008 року. Тому в задоволенні позовних вимог в стягненні з відповідача недоотриманої суми допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за 2008 рік судом першої інстанції було правильно відмовлено. Відповідно, правильно відмовлено позивачці в задоволенні позовних вимог в частині визнання дій відповідача за 2008 рік незаконними, оскільки відповідач здійснював виплати державної допомоги по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку згідно до вищезазначеного порядку та розмірів.

Таким чином, апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенні, а постанова Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 жовтня 2009 р. у справі № 2а-112/09 підлягає зміні.

Керуючись п.2 ч.1 ст.198, ст.202, ст..205, ст..207 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Бабушкінської районної у місті Дніпропетровську ради - задовольнити частково.

Постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 жовтня 2009 р. у справі № 2а-112/09 в частині стягнення з Управління праці та соціального захисту населення Бабушкінської районної у місті Дніпропетровську ради суми допомоги по догляду за дитиною з 01 липня 2007 року по 09 липня 2007 року скасувати, відмовивши в задоволенні позовних вимог за цей період. В іншій частині постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 жовтня 2009 р. у справі № 2а-112/09 залишити без змін.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного суду України протягом двох місяців з дня виготовлення її в повному обсязі.

Головуючий: Ю.М. Дадим

Судді: Я.В. Семененко

ОСОБА_3