Справа № 161/19583/14-а,2-а/161/33/15
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2015-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2015 року Справа № 876/3322/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Запотічного І.І.,

суддів Довгої О.І., Ліщинського А.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в місті Луцьку на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26.01.2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в місті Луцьку про визнання протиправних дій,-

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в місті Луцьку про визнання протиправними дій щодо обмеження його прав при перерахунку пенсії, та зобов'язання управління Пенсійного фонду України в м.Луцьку провести перерахунок пенсії в зв'язку з підвищенням зарплати працівникам прокуратури згідно постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 року № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури», та на підставі довідки прокуратури Волинської області №18/123 від 07.07.2012 про заробіток для перерахунку пенсії в розмірі 90% від суми заробітку за відповідною посадою без обмеження граничного розміру, а також виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії за вислугою років із 01липня 2012 року.

Позивач позовні вимоги мотивував тим, що 02 жовтня 2001 року йому призначена пенсія за вислугу років, в розмірі 90 відсотків від розміру середньомісячної заробітної плати, відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру». У зв'язку з підвищенням заробітної плати прокурорсько-слідчим працівникам, 01 липня 2012 року позивачу було проведено перерахунок пенсії у розмірі 80 % від розміру заробітної плати. Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся за захистом свого порушеного права до суду. Просив позов задоволити.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26.01.2015 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано неправомірними дії відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії позивачу в розмірі 90 відсотків від суми заробітної плати працівника прокуратури, який працює на відповідній посаді. Зобов'язано управління пенсійного фонду України в м. Луцьку здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.2012 року № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» в розмірі 90 відсотків від суми заробітної плати, відповідно до довідки прокуратури Волинської області №18/123 від 07.07.2012 року, починаючи з 03.06.2014 року з урахуванням виплачених сум. Позовні вимоги за період з 01 липня 2012 року по 02 червня 2014 року - залишено без розгляду. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постанову суду першої інстанції оскаржив відповідач - управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою у задоволені позову відмовити.

Відповідно до п.2ч.1 ст.197 КАС України спір вирішено в порядку письмового провадження за наявними матеріалами.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 02 жовтня 2001 року позивачу відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» було призначено пенсію за вислугою років в розмірі 90 % від розміру середньомісячної заробітної плати працівника, який працює на відповідній посаді. З 01 липня 2012 року пенсія позивачу була перерахована з врахуванням постанови КМ України від 30.05.2012 року № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» з 01.07.2012 року в розмірі 80 % від розміру середньомісячної заробітної плати станом на 01 липня 2012 року замість попередніх 90% з урахуванням змін, внесених до Закону України «Про прокуратуру». В листопаді 2014 року позивач подав до управління Пенсійного Фонду України в м. Луцьку заяву про призначення/перерахунок пенсії, до якої додав довідку № 18/123 прокуратури Волинської області від 07.07.2012 року.

Однак листом управління пенсійного фонду України в м. Луцьку від 24 листопада 2014 року № 500/С-01 позивачу було роз'яснено, що оскільки на момент звернення за перерахунком пенсії діяла норма Закону України «Про прокуратуру», в якій зазначено, що пенсія призначається в розмірі 80 відсотків суми місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначення, підстави для проведення перерахунку пенсії в розмірі 90 відсотків суми місячної заробітної плати відсутні.

Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що з 1 жовтня 2011 року вступив у силу Закон України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» №3668-VІ від 08 липня 2011 року, яким внесено зміни до Закону України «Про прокуратуру», зокрема до статті 50-1, відповідно до яких прокурорам і слідчим пенсія за вислугу років призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури», такою затверджено нові схеми посадових окладів працівників прокуратури.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що умови та порядок пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих визначено статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Згідно з ч.1 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (у редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу) прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» який набрав чинності з 1 жовтня 2011 року, внесено зміни до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», зокрема змінено у відсотках розмір пенсії за вислугу років, яка призначається прокурорам і слідчим у разі реалізації ними такого права.

Відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» у редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Таким чином, з 1 жовтня 2011 року положення ч.1 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» щодо призначення прокурорам і слідчим пенсії за вислугу років у розмірі не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку втратили чинність у зв'язку з внесенням змін до редакції цієї статті Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи».

Разом з тим підстави та порядок перерахунку пенсії прокурорам регулюють частини тринадцята та вісімнадцята статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», положення яких щодо перерахунку пенсії у зв'язку із прийняттям Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» не зазнали змін, змінилася лише нумерація частин цієї статті.

Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи (ч.18 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру»).

За таких обставин, апеляційний суд наголошує, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії. Внесені Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» зміни до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом та механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам є частини тринанадцята та вісімнадцята статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Разом з тим, вирішуючи питання про застосування цього Закону у часі, суд апеляційної інстанції виходить із того, що згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення (Рішення № 5-рп/2002).

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом України у постановах від 10.12.2013 року № 21-420а13, №21-348а13 та від 17.12.2013 року №21-445а13.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача провести нарахування та виплату пенсії згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.2012 року слід залишити без розгляду за період з 01.07.2012 року по 02.06.2014 року з врахуванням вимог ст.99, ст.100 КАС України.

Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв'язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для часткового задоволення адміністративного позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування постанови суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 195, 197, ст. 198, ст. 200 п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в місті Луцьку залишити без задоволення, а постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26.01.2015 року у справі №161/19583/14-а- без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя І.І. Запотічний

Судді О.І. Довга

А.М. Ліщинський