Справа № 2а-10204-11
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2015-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" червня 2015 р. м. Київ К/800/9237/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головчук С.В., Мойсюка М.І., Тракало В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про перерахунок пенсії, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 30 січня 2014 року, -

у с т а н о в и л а :

У вересні 2011 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі ГУ ПФУ) у якому просив: визнати протиправними дії відповідачів щодо відмови у перерахунку його пенсії відповідно до частини третьої статті 63 Закону України від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 2262-XII), постанов Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - постанова № 1294) та від 18 жовтня 2010 року № 969 «Питання використання у 2010 році коштів державного бюджету, передбачених Міністерству оборони за деякими програмами» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - постанова № 969) у зв'язку зі зміною розміру премії для відповідних категорій військовослужбовців згідно з наказом Міністра оборони України від 5 листопада 2010 року № 576 «Про внесення змін до наказу Міністра оборони України від 22 липня 2010 року № 380» (далі - накази №№ 576, 380 відповідно) та наказом Міністра оборони України від 28 січня 2011 року № 50 «Про бюджетну політику Міністерства оборони України на 2011 рік» (далі - наказ № 50) зі змінами, внесеними наказом Міністра оборони України від 25 червня 2011 року № 355 (далі - наказ № 355), починаючи з 1 грудня 2010 року у розмірі 55 відсотків посадового окладу, а з 1 липня 2011 року - 90 відсотків; здійснити перерахунок пенсії з урахуванням щомісячної премії, а також посадового окладу, встановленого наказом Міністра оборони України від 28 липня 2008 року № 377 «Про затвердження схем розмірів посадових окладів військовослужбовців військових навчальних закладів (військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів України) і наукових установ Збройних Сил України», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 серпня 2008 року за № 761/15452 (далі - наказ 377).

В обґрунтування позову зазначав, що має право на перерахунок пенсії, однаку УПФУ протиправно, всупереч вимог діючого у спірний період законодавства, відмовило у здійсненні такого перерахунку.

Вважаючи це порушенням своїх прав, ОСОБА_4 просив про задоволення позову.

Постановою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 24 жовтня 2011 року позов задоволено в повному обсязі.

Оскаржуваною постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 30 січня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нову постанову про відмову в задоволенні позову.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить ухвалене ним судове рішення скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги в межах статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення скарги з таких підстав.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд виходив з того, що позивач не має права на перерахунок пенсії, а тому відповідач, відмовляючи у здійсненні такого, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Проте, до такого висновку суди частково дійшли без з'ясування дійсних прав та обов'язків сторін, в порушення норм матеріального і процесуального права, з таких підстав.

У відповідності зі статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин справи в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За змістом цієї норми процесуального права у мотивувальній частині рішення суд зобов'язаний навести дані про встановлені обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У мотивувальній частині кожного рішення має бути наведено також посилання на закон та інші нормативно-правові акти матеріального права (назва, стаття, її частина, абзац, пункт, підпункт закону), у відповідних випадках - на норми Конституції України, на підставі яких визначено права та обов'язки сторін у спірних правовідносинах, а в разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду з прав людини які згідно із Законом України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права та підлягають застосуванню в даній справі.

Судами встановлено, що позивачу призначена і виплачується пенсія, згідно Закону № 2262-XII.

У серпні 2011 року ОСОБА_4 звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії, однак ГУ ПФУ у здійсненні такого відмовило.

Так, відповідно до частини 3 статті 63 Закону № 2262-ХІІ усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв'язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв'язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у строки, передбачені частиною другою статті 51 цього Закону.

Постановою № 1294, зокрема, Міністру оборони України дозволено здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби), осіб рядового і начальницького складу відповідно до їх особистого вкладу в загальний результат служби в межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менше 10 відсотків посадових окладів та економії фонду грошового забезпечення.

На виконання зазначеної постанови наказами №№ 380, 50 зі змінами, внесеними наказами №№ 576, 355 встановлено розміри премії військовослужбовцям у межах видатків, передбачених для їх грошового забезпечення у 2010, 2011 роках.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що премія є складовою грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців. Така премія, яку встановлено, зокрема, наказами № 576, 355 носить індивідуальний характер і залежить від результатів служби конкретного військовослужбовця, індивідуальні заслуги якого не можуть бути розповсюджені на осіб, що перебували на цій посаді в попередні роки. Отже, встановлення такої премії не є підставою для перерахунку пенсії відповідно до частини третьої статті 63 Закону № 2262-ХІІ.

Аналогічний висновок щодо застосування зазначених норм матеріального права міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 4 листопада 2014 року (№ 21-248а14).

Окрім цього, постанова № 969, згідно якої позивач просив здійснити перерахунок його пенсії, визначає механізм використання у 2010 році коштів Стабілізаційного фонду за напрямом «Інші витрати», передбаченим пунктом 14 частини першої статті 74 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік», для забезпечення невідкладних потреб Збройних Сил, при цьому не змінює розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом № 2262-ХІІ і не вводить для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, а тому не дає підстав для перерахунку пенсії позивача.

З огляду на викладене, висновок апеляційного суду щодо відсутності у позивача права на перерахунок його пенсії на підставі вищенаведених положень Закону № 2262-ХІІ, постанов Кабінету Міністрів України, а також наказів Міністра оборони України №№ 380, 50 зі змінами, внесеними наказами №№ 576, 355 є правильним.

Разом з тим, згідно з пунктом 1 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45, перерахунок раніше призначених відповідно до Закону № 2262-ХІІ пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв'язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством.

Пунктом 5 постанови № 1294 передбачено, що керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, надано право установлювати посадові оклади військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу, посади яких не передбачені цією постановою, у відповідних випадках.

Таким чином, Кабінет Міністрів України делегував своє право керівникам державних органів, у тому числі й Міністру оборони України, визначати розміри посадових окладів, тому колегія суддів дійшла висновку, що наказ № 377, яким затверджені схеми посадових окладів за основними типовими посадами керуючого та наукового складу офіцерів військово-навчальних закладів та наукових установ Збройних Сил України, є підставою для перерахунку пенсії відповідно до частини третьої статті 63 Закону № 2262-ХІІ, оскільки змінює розмір однієї зі складових грошового забезпечення зазначених осіб.

Однак, суди не з'ясували, чи належить позивач до осіб, які мають право на перерахунок пенсії у зв'язку з виданням вищезазначеного наказу, а тому висновок апеляційного суду про відмову у задоволенні позову, у цій частині, є передчасним.

Оскільки, суд апеляційної інстанції залишив поза своєю увагою вищевказані обставини справи та не врахував приписів наведених правових норм, його рішення не відповідає вимогам щодо законності та обґрунтованості і підлягає скасуванню з направленням справи на новий апеляційний розгляд.

За приписами частин 2, 4 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 223, 227, 231 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 30 січня 2014 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі і оскарженню не підлягає.

Судді: С.В. Головчук

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало