Справа № 2-а-689/11
Суддя: Свистунова О. В.
Дата ухвалення: 2011-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-689/11
ПОСТАНОВА

іменем України

14 квітня 2011 року Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу в складі:

головуючого судді Свистунової О.В.

при секретарі Каплуновій В.В.,

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради «Криворізьке бюро технічної інвентаризації»про визнання незаконними дії та зобов»язання здійснити реєстрацію прав власності, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2, в особі її представника ОСОБА_1 звернулась до суду із адміністративним позовом до Комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради «Криворізьке бюро технічної інвентаризації»про визнання незаконними дії та зобов»язання здійснити реєстрацію прав власності.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на ті обставини, що 18 жовтня 2010 року ОСОБА_2 звернулася до КП ДОР Криворізьке БТІ із заявою про реєстрацію права власності на 2/3 частини квартири, що розташована за адресою: м. Кривий Ріг вул.Мелешкіна 6.29, кв.38. Однак, 03.11.2010 року ОСОБА_2 отримала рішення про відмову в державній реєстрації права власності. Підставою для відмови у реєстрації прав власності на нерухоме майно стало, те, що заявник надав до КП ДОР «Криворізьке БТІ»ухвалу суду та мирову угоду, в якій право власності на спадкове майно визнано представниками сторін по справі, а не судом, що суперечить нормам чинного законодавства.

Внаслідок відмови у реєстрації прав власності на нерухоме майно ОСОБА_2, позбавлена можливості розпоряджатися належними їй 2/3 частинами квартири, що розташована за адресою м.Кривий Ріг вул.Мелешкіна 6.29, кв.38 та реалізувати своє право, як власника.

Крім того, позивач зверталась до відповідача з питання перегляду рішення про відмову у реєстрації прав власності на нерухоме майно - 2/3 частини квартири, що розташована за адресою м.Кривий Ріг вул.Мелешкіна 6.29, кв.38, т.я. рішення про відмову ухвалено, на думку позивачки, без достатнього вивчення документів поданих для реєстрації прав власності на нерухоме майно, та без врахування процесуальних прав, наданих представникам у цивільному процесі, згідно ст. 44 ЦПК України.

У звязку з тим, що рішення відповідача про відмову у реєстрації права власності позивачці 2/3 частини квартири, що розташована за адресою м. Кривий Ріг вул. Мелешкіна, 6.29, кв.38, є протизаконним, та таким, що суперечить Тимчасовому Положенню про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, позивачка і була змушена звернутись до суду за захистом свого права. Та згідно заявлених вимог просила визнати незаконними дії відповідача про відмову у реєстрації прав власності на нерухоме майно, яке визнане за ОСОБА_2 відповідно до мирової угоди, затвердженої ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 28 вересня 2010 року. А також зобов»язати відповідача здійснити реєстрацію права власності на нерухоме майно 2/3 частини квартири розташованої за адресою: м. Кривий Ріг, вул.. Мелешкіна, будинок№ 29АДРЕСА_1 за ОСОБА_2.

Позивачка ОСОБА_2 в судове засідання не з»явилась, про день та час розгляду справи сповіщена належно.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримав заявлені вимоги та просив суд їх задовольнити. Змінювати, уточнювати заявлені вимоги не бажав. Наполягав на розгляді саме заявлених вимог. Наполягав щодо розгляду справи за відсутності представника відповідача, який повторно не прибув у судове засідання.

Відповідач повторно явку свого представника у судове засідання не забезпечив, про час, дату та місце його проведення повідомлений чином. До початку розгляду справи надав суду письмові заперечення, в яких з позовними вимогами не погодився та просив відмовити у їх задоволенні. Крім того, надав заяву про перенесення розгляду справи на іншу дату, зазначивши щодо хвороби представника, однак документів що підтверджують зазначену обставину суду не надав.

Відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача субєкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Відповідач у справі - субєкт владних повноважень, якого було належним чином повідомлено про дату, час і місце судового розгляду. Хвороба одного з представників установи, не є перешкодою для не направлення в судове засіданні іншого представника. Враховуючи вищевикладене та відповідно до вимог ст.. 128 КАС України, суд розглядає справу за відсутності представника відповідача.

Проаналізувавши матеріали справи, пояснення учасників судового процесу, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Справою адміністративної юрисдикції (адміністративною справою) є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (п.1 ч.1 ст.3 КАС України).

П. 7 ч.1 ст. 3 КАС України визначено поняття субєктів владних повноважень, до яких належать орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший субєкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно п.1 наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно»від 07.02.2002 року №7/5 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18.02.2002р. за № 157/6445) (зі змінами і доповненнями) встановлено, що до прийняття Верховною Радою України та набрання чинності законом України про державну реєстрацію прав на об'єкти нерухомого майна бюро технічної інвентаризації здійснюють реєстрацію прав власності на нерухоме майно.

Виходячи з аналізу юридичного статусу та предмету діяльності відповідача, враховуючи надані законодавством повноваження, суд приходить до висновку, що Комунальне підприємство Дніпропетровської обласної ради «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» у правовідносинах з юридичними особами та громадянами реалізує владні управлінські функції, через що належить до суб'єктів владних повноважень в розумінні п.п.7 п.1 ст.3 КАС України, а зазначений спір має ознаки публічно-правового спору та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Так, в судовому засіданні було зясовано, що ухвалою Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 28.10.2010 року по справі №2-2750/10, відповідно до вимог ч.3,4,5 ст.175 ЦПК України затверджено та визнано мирову угоду, укладену представниками сторін відповідно до наданих їм повноважень (згідно нотаріально посвідчених доручень) (а.с.4-5,6).

18 жовтня 2010 року ОСОБА_2 звернулась до КП ДОР «Криворізьке БТІ» із заявою про реєстрацію за нею права власності на 2/3 частини квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2.

Однак, 03.11.2010 року ОСОБА_2 позивачка у справі, отримала рішення про відмову в державній реєстрації прав власності (а.с.7). Підставою для відмови у реєстрації прав на нерухоме майно стало, те, що заявник надав до КП ДОР «Криворізьке БТІ»ухвалу суду та мирову угоду, в якій право власності на спадкове майно визнано представниками сторін у справі, а не судом, що суперечить нормам чинного законодавства.

11 лютого 2011 року представник позивачки, який діє на підставі довіреності ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою щодо перегляду рішення про відмову, у реєстрації прав власності на нерухоме майно - 2/3 частини квартири, що розташована за адресою АДРЕСА_3, оскільки вважав, що рішення про відмову ухвалено без достанього вивчення документів поданих для реєстрації прав власності на нерухоме майно, та не враховуючи процесуальні права, надані представникам у цивільному процесі, згідно ст. 44 ЦПК України. У своєму зверненні на адресу відповідача, представником позивача було зазначено, що за умовами затвердженої судом мирової угоди, право власності на частки у квартирі визнано саме судом, а представниками сторін по справі лише була досягнута домовленість щодо розподілу спадкового майна. Однак, вищевказане рішення про відмову в державній реєстрації прав власності, не було переглянуто.

Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав та їх обтяжень визначені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень»(далі по тексту Закон), який спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна.

Відповідно до ч. 1 ст.2 цього Закону під державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно слід розуміти офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав.

Статтею 4 Закону встановлено, що право власності на нерухоме майно обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування.

Однак, суд зазначає, що у відповідності до пункту 9 частини 2 статті 129 Конституції України основною засадою судочинства є обов'язковість рішення суду. Згідно статті 124 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно статті 11 Закону України "Про судоустрій України" судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами, об'єднаннями громадян та іншими організаціями, громадянами та юридичними особами на всій території України. Невиконання судових рішень тягне передбачену законом відповідальність.

Статтями 208, 209 ЦПК України визначено, що судові рішення викладаються у двох формах: ухвали та рішення. Судовий розгляд закінчується ухваленням рішення суду, а у

випадках, передбачених статтями 389-6 та 389-11 цього Кодексу, -

постановленням ухвали. Суди ухвалюють рішення іменем України негайно після

закінчення судового розгляду.

Крім того, суд зазначає, що відповідачем у справі не взято до уваги ті обставини, що статтею 44 ЦПК України, передбачені повноваження представника в суді, згідно до якої представник, який має повноваження на ведення справи в

суді, може вчиняти від імені особи, яку він представляє, усі

процесуальні дії, що їх має право вчиняти ця особа. Обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності. Саме до ухвалення судового рішення, у зв'язку з укладенням сторонами мирової угоди, суд роз'яснює сторонам наслідки такого

рішення, та перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який

висловив намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення.

А відповідно до вимог ст.. 175 ЦПК України зазначено, що мирова угода укладається сторонами сааме з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити проце суд, зробивши спільну заяву.

Суд не визнає мирової угоди у справі, в якій одну із

сторін представляє її законний представник, якщо його дії

суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Крім того, відповідно до роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8 "Про незалежність судової влади", виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством.

Суд зазначає, що ані до повноважень відповідача, як органу реєстрації прав, ані до повноважень державного реєстратора, визначених відповідно статтями 8 та 9 Закону № 1952, не входить надання оцінки рішенням суду або аналіз доказів, які були подані сторонами в процесі розгляду справи та вплинули на прийняття такого рішення.

За таких обставин, суд вважає подібні доводи відповідача безпідставними, недоречними та не приймає їх в якості належного обґрунтування відмови у реєстрації за позивачем права власності на спірне нерухоме майно.

Відповідно до ч.2 ст.15 Закону № 1952 перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначено Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Згідно із п.2.1 Тимчасового положення для реєстрації виникнення, існування, припинення прав власності на нерухоме майно до БТІ разом із заявою про реєстрацію прав власності подаються правовстановлювальні документи, їх копії (нотаріально засвідчені), а також інші документи, що визначені цим Положенням.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що такі дії відповідача та відмова у реєстрації права власності на нерухоме майно є неправомірними. Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до наказу Міністерства юстиції №324/5 від 17.02.2010 року внесено зміни до «Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно», зокрема п.11 додатку №1 до п.2.1 викладено у новій редакції де правовстановлювальними документами, на підставі яких проводиться державна реєстрація є ухвала суду про затвердження (визнання) мирової угоди.

В звязку з вищезазначеними змінами у законодавстві, немає підстав для відмови в реєстрації права власності на нерухоме майно, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 за позивачем ОСОБА_2 на підставі ухвали Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу про затвердження мирової угоди.

Відповідно до ч.4 ст.175 ЦПК України у разі укладення сторонами мирової угоди, суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним . Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 71 ч. 2 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачу було запропоновано надати суду всі докази правомірності своїх дій та прийнятого рішення, про що свідчить повідомлення та запити суду. Але відповідач таких доказів до суду не надав. Тобто, відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів з приводу правомірності винесення оскаржуваної постанови.

Тому, суд визнає, що відповідачем всупереч вимогам статті 71 КАС України не доведена законність його дій та рішення, а тому вважає, що його дії щодо відмови у реєстрації прав власності на нерухоме майно слід визнати незаконними. Тобто, дані обставини спростовують доводи відповідача у наданих запереченнях про законність його дій при відмові позивачу в реєстрації права власності на нерухоме майно.

За наведених обставин, відмова КП ДОР «Криворізьке БТІ»у реєстрації за позивачем ОСОБА_2 права власності на нерухоме майно, а саме 2/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_3 є незаконною. Для захисту прав позивача від порушень з боку відповідача необхідно зобов'язати КП ДОР «Криворізьке БТІ» зареєструвати за ОСОБА_2 право власності на 2/3 частини житлової квартири АДРЕСА_4.

Відповідно до ст. 94 КАС України, враховуючи, що рішення приймається на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд дійшов висновку про необхідність стягнення сплаченого судового збору по справі з держбюджету на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 8, 19 Конституції України, ст.ст. 4, 7, 8, 17, 71, 161-163, 167, 186, 254 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Вимоги ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати незаконними дії Комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради «Криворізьке бюро технічної інвентаризації»про відмову у реєстрації прав власності на нерухоме майно, яке визнане за ОСОБА_2 відповідно до мирової угоди, затвердженої ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 28 вересня 2010 року.

Зобов»язати Комунальне підприємство Дніпропетровської обласної ради «Криворізьке бюро технічної інвентаризації»здійснити реєстрацію права власності на нерухоме майно 2/3 частини квартири розташованої за адресою: м. Кривий Ріг, вул.. Мелешкіна, будинок№ 29АДРЕСА_1 за ОСОБА_2.

Стягнути з держбюджету на користь позивачки - ОСОБА_2 судовий збір по справі в сумі 03,40 грн.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: О.В.Свистунова

Повний текст постанови виготовлено 14 квітня 2011 року.

Суддя:ОСОБА_3