Справа № 826/5009/15
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2015-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

27 травня 2015 року 10:48 № 826/5009/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії:

головуючого судді Аблова Є.В.,

судді Федорчука А.Б.,

судді Шулежка В.П.,

при секретарі судового засідання Грабовському В.А.,

за участю сторін:

представника позивача - Сенькова Є.І., Замкової М.О.,

представника відповідача - Левицького О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Луганськгаз» до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування постанов,-

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося товариство по газопостачанню та газифікації «Луганськгаз» до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування постанов, мотивуючи позовні вимоги тим, що самостійна сплата коштів відбулась у встановленому законом порядку поза будь-якими заходами примусового характеру з боку ВПВР ДВС України самостійно у період, коли виконавче провадження було зупинено та діяла встановлена законом заборона на звернення стягнення на кошти і майно боржника та всі виконавчі провадження підлягали обов'язковому зупиненню.

У позовній заяві позивач просить суд скасувати постанову про арешт коштів боржника від 29.05.2014 р. ВП №11847324 у розмірі 1549319,70 грн.; скасувати постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 29.05.2014 р. ВП №11847324 у розмірі 154931,97 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.03.2015 р. відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі в частині оскарження постанови про арешт коштів боржника від 29.05.2014 року ВП №11847324 у розмірі 1549319,70 грн. з підстав того, що позовні вимоги в цій частині стосуються контролю за виконанням наказу №19/109, виданого 17.12.2004 року Господарським судом Луганської області, а отже заявлені вимоги позивача підлягають розгляду в порядку господарського судочинства.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, зазначивши, що грошове зобов'язання боржника по залишку заборгованості було припинено до початку примусового виконання, при цьому строк для добровільного виконання боржником порушено не було, а припинення зобов'язання відбулось в період, коли виконавче провадження було зупинено, тому у ДВС України не було підстав виносити постанову про стягнення виконавчого збору після поновлення виконавчого провадження.

Представник відповідача проти позову заперечував, з огляду на правомірність прийняття оскаржуваної постанови.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, представника відповідача, суд дійшов висновків про наступне.

Головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України 23.08.2005 р. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №439/3 з виконання наказу господарського суду Луганської області №19/109, виданого 17.12.2004 та ухвали господарського суду Луганської області №19/109, виданої 10.05.2005 р.

Пунктом 2 зазначеної постанови ВАТ по газопостачанню та газифікації «Луганськгаз» надано строк на добровільне виконання наказу господарського суду господарського суду Луганської області №19/109, виданого 17.12.2004 та ухвали господарського суду Луганської області №19/109, виданої 10.05.2005 р., в кількості семи календарних днів з дня отримання копії постанови про відкриття виконавчого провадження.

Постановою №439/3 про зупинення виконавчого провадження від 14.12.2005 р. встановлено, що 13.12.2005 р. до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України надійшов лист Державного підприємства «Енергоринок» разом з копією виписки з Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу», внаслідок чого виконавче провадження з примусового виконання наказу господарського суду Луганської області №19/109, виданого 17.12.2004 р. зупинено до закінчення терміну дії процедури погашення заборгованості підприємством паливно-енергетичного комплексу, визначеного Законом України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу».

Згідно ст. 3 п.3.4 зазначеного Закону, процедура погашення заборгованості підприємствами паливно-енергетичного комплексу діє до 1 січня 2014 року, у зв'язку з чим 31.01.2014 р. головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України прийнято постанову про поновлення виконавчого провадження.

Постановою про зупинення виконавчого провадження від 03.04.2014 р. зупинено виконавче провадження до розгляду по суті господарським судом Луганської області заяви ПАТ з газопостачання та газифікації «Луганськгаз» від 04.03.2014 №01-02-54/1204 про заміну сторони у виконавчому провадженні.

12.05.2014 р. державним виконавцем прийнято постанову про заміну сторони виконавчого провадження, а саме: дочірню компанію «Укртрансгаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» його правонаступником ПАТ «Укртрансгаз» та поновлено виконавче провадження.

29.05.2014 р. головним державним виконавцем прийнято постанову про стягнення з боржника виконавчого збору, якою встановлено, що постановою від 18.09.2008 р. про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого документу: наказу №19/109, виданого 17.12.2004 р. господарським судом Луганської області про стягнення з ВАТ з газопостачання та газифікації «Луганськгаз» на користь ДК «Укртрансгаз» боргу в сумі 14643873,18 грн., встановлено семиденний строк на добровільне виконання рішення суду.

В даній постанові зазначено, що на вимогу державного виконавця від 03.02.2014 р. №14-0-35-128/5-63/12 ПАТ «Луганськгаз» надав відповідь за підписом заступника голови правління з фінансово-економічних питань Прийма С.М. від 13.02.2014 р. №01-02-54/852, до якої додано належним чином завірений акт звірки станом на 31.12.2013 між стягувачем та боржником, за яким залишок боргу становить 1549319,70 грн. В наданий для добровільного виконання строк - рішення суду боржником не виконано, у зв'язку з чим і прийнята постанова про стягнення з боржника виконавчого збору.

Позивач, вважаючи постанову про стягнення виконавчого збору протиправною та такою, що порушує його права та законні інтереси, звернувся до суду за їх захистом з даним адміністративним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 р. №606-ХІV (далі - Закон №606-ХІV).

Відповідно до ст. 1 Закону №606-ХІV виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Стаття 25 Закону №606-ХІV визначає порядок прийняття виконавчого документа до виконання.

Так, державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Як вбачається з матеріалів справи та зазначалось вище, 18.09.2008 р. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого документу: наказу №19/109, виданого 17.12.2004 р. господарським судом Луганської області про стягнення з ВАТ з газопостачання та газифікації «Луганськгаз» на користь ДК «Укртрансгаз» боргу в сумі 14643873,18 грн, в п. 2 якої зазначено - боржнику добровільно виконати вищезазначене рішення суду в 7-денний термін з моменту одержання даної постанови.

Як зазначив позивач, копію постанови про відкриття виконавчого провадження отримав 02.09.2005 року.

Водночас, із заявою №01-02-54/2483/1 про закінчення виконавчого провадження з підстав, визначених Законом України «Про виконавче провадження» позивач звернувся лише 27.05.2014 року, тобто після закінчення терміну, наданого на добровільне виконання вимог постанови про відкриття виконавче провадження.

Згідно ч.1 ст. 27 Закону №606-ХІV у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону №606-ХІV у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною 7 ст. 28 Закону №606-ХІV визначено, що у разі завершення виконавчого провадження з виконання рішення немайнового характеру та в разі закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених статтею 49 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня після завершення (закінчення) такого виконавчого провадження відкриває виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору.

Враховуючи, що у визначений постановою про відкриття виконавчого провадження від 23.08.2005 року 7-денний термін позивачем добровільно не виконано рішення згідно з виконавчим документом, суд приходить до висновку, що відповідачем, на підставі вимог ст. 28 Закону №606-ХІV, правомірно прийнято рішення про стягнення виконавчого збору у розмірі 154931,97 грн.

Матеріалами справи також спростовуються доводи позивача щодо добровільного виконання рішення згідно з виконавчим документом під час зупинення виконавчого провадження, оскільки головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України постанову про поновлення виконавчого провадження (ВП №11847324) з примусового виконання наказу №19/109 від 17.12.2004 року Господарського суду Луганської області про стягнення з ВАТ з газопостачання та газифікації «Луганськгаз» на користь ДК «Укртрансгаз» боргу в сумі 14643873,18 грн. прийнято 12.05.2014 року, а із заявою про закінчення виконавчого провадження на підставі ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» позивач звернувся до відповідача 27.05.2014 року, тобто після поновлення виконавчого провадження.

Статтею 70 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, доведено суду правомірність прийнятої оскаржуваної постанови.

За таких обставин, Окружний адміністративний суд міста Києва, за правилами, встановленими ст.86 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази, вважає заявлені позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Частиною 1 ст. 94 КАС України визначено, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Зважаючи, що суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог повністю, підстави для присудження на користь позивача здійснених судових витрат, з урахуванням вимог ст. 94 КАС України, відсутні.

Керуючись ст.ст. 71, 86, 94, 158-163 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Луганськгаз» відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Повний текст постанови складений та підписаний колегією суддів 28.05.2015 р.

Головуючий суддя Аблов Є.В.

Суддя Федорчук А.Б.

Суддя Шулежко В.П.