Справа № 200/21313/14-а (2а/200/605/14)
Суддя: Нагорна Л.М.
Дата ухвалення: 2015-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

04 червня 2015 рокусправа № 200/21313/14-а (2а/200/605/14)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Нагорної Л.М.

суддів: Юхименка О.В. Олефіренко Н.А.

за участю секретаря судового засідання:Лащенка Р.В.,

представника відповідача - Кузьміної І.С. ( довіреність від 27.04.2015)

представника позивача - ОСОБА_3 ( довіреність від 06.04.2013)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Державної виконавчої служби України

на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 грудня 2014 року у справі № 200/21313/14-а (2а/200/605/14) за позовом ОСОБА_4 до Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Бойко Олександра Миколайовича про скасування постанови державного виконавця, -

встановив:

У листопаді 2014 року ОСОБА_4 (далі - Позивач) звернулася до суду з позовом до Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Бойко Олександра Миколайовича (далі - Відповідач), в якому просила визнати незаконною та скасувати постанову № 34159323 від 10.11.2014 р. про стягнення виконавчого збору; визнати незаконною та скасувати постанову № 34159323 від 10.11.2014 р. про закінчення виконавчого провадження в частині виділення в окреме провадження постанови про стягнення виконавчого збору № 34159323 від 10.11.2014 р.; визнати незаконною та скасувати постанову № 45448828 від 12.11.2014 р. про відкриття виконавчого провадження; визнати незаконною та скасувати постанову № 45448828 від 12.11.2014 р. про закінчення виконавчого провадження.

Вимоги позовної заяви обґрунтовані тим, що державним виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження від 06.09.2012 р. був встановлений порядок та спосіб виконання судового рішення, які Позивачем у семиденний строк, встановлений для добровільного виконання, не могло бути виконано. Державним виконавцем вже виносилася постанова про стягнення виконавчого збору з Позивача у зв'язку з невиконанням судового рішення добровільно, яка ОСОБА_4 була оскаржена в судовому порядку, та судовим рішенням, що набрало законної сили, вказана постанова була скасована. У зв'язку з вищенаведеним вважає, що винесення державним виконавцем повторно постанови про стягнення виконавчого збору за тих же обставин і з тих же підстав є неправомірним. Звертає увагу на те, що Позивач при цьому не вчиняла ніяких дій, які б унеможливлювали чи ускладнювали виконання рішення. (а.с.2-8)

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 грудня 2014 року адміністративний позов ОСОБА_4 задоволено у повному обсязі.

Рішення суду обґрунтовано тим, що в силу приписів ст.. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням, яке набрало законної сили, не потребують доказування, у зв'язку з чим винесення оскаржуваної постанови про стягнення виконавчого збору з Позивача і похідних від неї постанов через невиконання у семиденний строк у добровільному порядку постанови про відкриття виконавчого провадження від 06.09.2012 р., з урахуванням ухвали Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26.03.2013 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 03.07.2013 р., є неправомірним. При цьому суд першої інстанції зазначив, що встановлений державним виконавцем порядок та спосіб виконання судового рішення по організації продажу предмета іпотеки з прилюдних торгів взагалі не міг бути виконаний Позивачем самостійно. (а.с.116-122).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Державна виконавча служба України звернулася з апеляційною скаргою, в якій, з огляду на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просили постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 грудня 2014 року скасувати та відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилалися на те, що рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26.03.2013 року постанова про стягнення виконавчого збору від 17.10.2012 р. була скасована саме з тих підстав, що боржник ОСОБА_4 відповідає як майновий поручитель в межах вартості предмета іпотеки. При цьому постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 06.09.2012 р. залишалась діючою, так само як і вимоги щодо її добровільного виконання та відповідних наслідків у разі невиконання. У зв'язку з невиконанням Позивачем присів виконавчого листа № 2-4352/11 від 19.03.2012 р. у добровільному порядку, винесення оскаржуваних постанов є обґрунтованим. (а.с.126-131)

Заперечень на апеляційну скаргу до суду не надходило.

У судовому засіданні представник Відповідача - Державної виконавчої служби України, вимоги апеляційної скарги підтримала та просила її задовольнити із підстав, у ній зазначених. Підтвердила, що належним відповідачем по справі є ДВС України, постанови державного виконавця якої оскаржують ся.

Представник Позивача - ОСОБА_4 проти задоволення апеляційної скарги заперечувала з огляду на безпідставність її доводів. Вважає, що звернулись з позовом до належного суду.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи із наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 19.03.2012 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області було винесено рішення по цивільній справі за позовом ПАТ «Енергобанк» до ОСОБА_4, третя особа - ТОВ «Магістраль-Фулл» про звернення стягнення на предмет іпотеки, яким в рахунок погашення заборгованості ТОВ «Магістраль-Фулл» в сумі 29 505 411,80 грн. за Договором кредитної лінії №1010-02 від 07.10.2010 року перед Стягувачем було звернено стягнення на предмет іпотеки. (а.с.9-12)

06 серпня 2012 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області було видано виконавчий лист № 2-4352/11, відповідно до якого в рахунок погашення заборгованості ТОВ «Магістраль-Фулл» перед ПАТ «Енергобанк» було звернено стягнення на предмет іпотеки - нежитлові приміщення, розташовані за адресою: вул. Комсомольська, 15, м. Новомосковськ, Дніпропетровська область, що належать на праві власності ОСОБА_4, шляхом продажу зазначеного Предмета іпотеки Публічним акціонерним товариством «Енергобанк» шляхом проведення прилюдних торгів. (а.с.58)

На підставі вказаного виконавчого листа № 2-4352/11, наданого ПАТ «Енергобанк» до відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, головним державним виконавцем Бойко О.М. 06.09.2012 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 34159323. Встановлено строк для самостійного виконання рішення суду у семиденний строк з моменту винесення (отримання) постанови про відкриття виконавчого провадження. (а.с.13-14)

17.10.2012 р. державним виконавцем було винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору ВП № 34159323 у розмірі 2 950 541,18 грн. (а.с.15)

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26.03.2013 року справі № 183/22/13-ц, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 03.07.2013 року, апеляційну скаргу ОСОБА_4 було задоволено частково.

Постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, винесену 17.10.2012 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень ДВС України Бойко О.М. скасовано в частині заборони здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить ОСОБА_4

Скасовано і постанову про стягнення з боржника ( ОСОБА_4В.) виконавчого збору, винесену 17.10.2012 року в рамках виконавчого провадження за виконавчим листом №2-4352/11 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень ДВС України Бойко О.М. (а.с.67-69,73-74)

10.11.2014 р. державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Бойко О.М. знову було винесено постанову ВП № 34159323 про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_4 у розмірі 367 710,40 грн. у зв'язку з невиконанням у добровільному порядку в семиденний строк виконавчого листа № 2-4352/11. (а.с.23-24)

10.11.2014 р. державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Бойко О.М. також винесено постанову ВП № 34159323 про закінчення виконавчого провадження та зазначено, що постанову про стягнення виконавчого збору від 10.11.2014 р. № 34159323, відповідно до ч.2 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», виділити в окреме виконавче провадження». (а.с.26-27)

Відповідно до постанови від 12.11.2014 р. ВП № 45448828 було відкрито виконавче провадження з виконання постанови № 34159323 від 10.11.2014 року щодо стягнення з ОСОБА_4 виконавчого збору у розмірі 367 710,40 грн. на користь держави. (а.с.29)

Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Бойко О.М. від 12.11.2014 р. ВП № 45448828 було закінчено виконавче провадження з примусового виконання постанови № 34159323 від 10.11.2014 року у зв'язку з необхідністю направлення виконавчого документа за належністю до Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції. (а.с.31)

Незгода Позивача із вказаними постановою про стягнення виконавчого збору та постановами, спрямованими на стягнення вказаного виконавчого збору у примусовому порядку, і було предметом судового розгляду.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що в силу приписів ст.. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням, яке набрало законної сили, не потребують доказування, у зв'язку з чим винесення оскаржуваної постанови про стягнення виконавчого збору з Позивача і похідних від неї постанов через невиконання у семиденний строк у добровільному порядку постанови про відкриття виконавчого провадження від 06.09.2012 р. з урахуванням ухвали Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26.03.2013 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 03.07.2013 р., є неправомірним. При цьому суд першої інстанції зазначив, що встановлений державним виконавцем порядок та спосіб виконання судового рішення по організації продажу предмета іпотеки з прилюдних торгів взагалі не міг бути виконаний Позивачем самостійно.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для скасування постанови про стягнення виконавчого збору № 34159323 від 10.11.2014 р. та постанов, спрямованих на виконання останньої, однак зазначає про порушення правил предметної підсудності, що є підставою для скасування постанови суду першої інстанції, та вважає за необхідне зазначити наступне.

Слід зазначити, частина 2 статті 25 Закону України « Про виконавче провадження регламентує, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

У матеріалах справи наявна лише одна постанова про відкриття виконавчого провадження від 06.09.2012 року, де Позивачу встановлено 7-й строк для добровільного виконання рішення ( а.с.14)

У зв'язку з невиконанням боржником виконавчого листа у наданий строк, 17.10.2012 року уже виносилась постанова про стягнення з боржника виконавчого збору ( а.с.15)

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26.03.2013 року справі № 183/22/13-ц, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 03.07.2013 року, скасовано як постанову про стягнення з боржника виконавчого збору, винесену 17.10.2012 року в рамках виконавчого провадження за виконавчим листом №2-4352/11 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень ДВС України Бойко О.М. , так і постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, винесену 17.10.2012 року - в частині заборони здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить ОСОБА_4, . (а.с.67-69,73-74)

Таким чином, дії державного виконавця по винесенню постанови про стягнення виконавчого збору, як і сама відповідна постанова вже були предметом розгляду у відповідній справі.

Відповідно до ч.1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішеннями адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Виконавчим органом визнано, що після скасування постанови про стягнення виконавчого збору за невиконання у добровільному порядку рішення у вищевказаний строк, Відповідачем не виносилось іншої постанови та не встановлювався інший строк для добровільного його виконання.

При цьому колегія суддів зазначає, що з огляду на порядок та спосіб, визначені державним виконавцем для виконання судового рішення, судове рішення не могло бути виконано у добровільному порядку саме ОСОБА_4 з об'єктивних причин, тим більше у семиденний строк, оскільки звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів передбачає як відповідну довготривалу процедуру проведення реалізації нерухомого майна, так і покладає відповідний обов'язок саме на Державну виконавчу службу України.

У судовому засіданні апеляційної інстанції представник Відповідача підтвердив, що безпосередньо ОСОБА_4 не мала ні повноважень, ні можливості на виконання рішення суду проводити прилюдні торги, як це визначено у виконавчому листі.

Більш того, як свідчать матеріали справи, на виконання судового рішення у визначений у виконавчому листі спосіб навіть державний виконавець витратив понад 2 роки та при цьому не склав жодного документу про те, що боржником вчинялись будь-які неправомірні чи несвоєчасні дії, які б перешкоджали організації та проведенню прилюдних торгів, що відповідачем не заперечується, та в свою чергу, є підставою для задоволення позовних вимог..

Однак, переглядаючи справу по суті, колегія суддів звертає увагу, що при прийнятті до провадження даного адміністративного позову, судом першої інстанції були порушені правила предметної підсудності у зв'язку з наступним.

Як слідує з матеріалів справи, та із суті заявленого позову, предметом даного спору є незгода позивача з діями відповідача - посадової особи відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Бойко Олександра Миколайовича щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору № 34159323 від 10.11.2014 р., постанови № 34159323 від 10.11.2014 р. про закінчення виконавчого провадження в частині виділення в окреме провадження постанови про стягнення виконавчого збору № 34159323 від 10.11.2014 р., постанови № 45448828 від 12.11.2014 р. про відкриття виконавчого провадження, постанови № 45448828 від 12.11.2014 р. про закінчення виконавчого провадження, винесених у рамках виконання судового рішення по цивільній справі..

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження (ч.2 ст. 2 КАС України).

Відповідно до п.7 ч.1 ст. 3 КАС України суб'єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхні посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ним владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч.1 ст. 18 КАС України окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи однією зі сторін в яких є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, обласна рада, Київська, Севастопольська міська рада, їх посадова чи службова особа, крім випадків, передбачених цим Кодексом, та крім справ щодо їх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки та справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

Відповідно до п.6 постанови пленуму Вищого адміністративного суду України № 3 від 13.12.2010 р. юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору.

В той же час, як визначено п.5 ч.1 ст. 18 КАС України, адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів лише у справах, передбачених п.п. 1-4 цієї статті підсудні місцевим загальним судам як адміністративним.

Частиною 1 та 2 пункту 9 вищезазначеної постанови Пленуму також встановлено, що, визначаючи предметну та територіальну підсудність справ з приводу рішень, дій або бездіяльності державної виконавчої служби, судам необхідно враховувати, що за приписами пункту 5 частини першої статті 18, частини шостої статті 181 КАС України адміністративні справи з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, передбачених пунктами 1 - 4 частини першої статті 18 цього Кодексу, розглядаються місцевим загальним судом як адміністративним судом, який видав виконавчий лист, незалежно від статусу позивача у виконавчому провадженні. При цьому місцевим загальним судам як адміністративним судам також предметно підсудні адміністративні справи з приводу оскарження постанов державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу в ході виконання ними ухвалених цими судами рішень (пункт 5 частини першої статті 18 КАС України.

Відповідно до пункту 11 Постанови визначено, що відповідачем у справах з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби чи іншої посадової особи державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби (стаття 181 Кодексу адміністративного судочинства України)

Слід зазначити, що предметна підсудність справ згідно приписів пункт 5 частини першої статті 18 КАС України та приписів частини 5 статті 18 КАС України не є тотожними поняттями і до даного предмету спору не можуть бути застосовані.

З огляду на встановлені обставини та наведені правові норми, колегія суддів приходить до висновку, що адміністративні спори щодо оскарження постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору можуть розглядатися місцевими загальними судами як адміністративними лише в тому випадку, якщо виконавче провадження було порушено саме щодо виконання рішень судів у справах, передбачених пунктами 1 - 4 частини першої статті 18 КАС України, в інших же випадках такі спори підсудні окружним адміністративним судам, що стосується і даної справи.

У зв'язку з вищенаведеним, колегія суддів приходить до висновку, що даний спір підсудний саме окружному адміністративному суду та судом першої інстанції було порушені правила предметної підсудності.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а постанова суду - скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, 205, 207 КАС України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Державної виконавчої служби України - задовольнити частково.

Постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 грудня 2014 року у справі № 200/21313/14-а (2а/200/605/14) - скасувати та прийняти нову постанову.

Адміністративний позов ОСОБА_4 - задовольнити.

Визнати незаконними та скасувати постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень ДВС України Бойко О.М. а саме:

постанову № 34159323 від 10.11.2014 року про стягнення з ОСОБА_4 виконавчого збору в розмірі 367710,40 грн.;

постанову № 34159323 від 10.11.2014 року про закінчення виконавчого провадження в частині виділення в окреме провадження постанови про стягнення з ОСОБА_4 виконавчого збору в розмірі 367710,40 грн.;

постанову № 45448828 від 12.11.2014 року про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_4 виконавчого збору;

постанову № 45448828 від 12.11.2014 року про закінчення виконавчого провадження.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, визначені статтею 212 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 05 червня 2015 року.

Головуючий: Л.М. Нагорна

Суддя: О.В. Юхименко

Суддя: Н.А. Олефіренко