Справа № 35560/09
Суддя: Дадим Ю.М.
Дата ухвалення: 2010-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" червня 2010 р. справа № 2а-1706/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Дадим Ю.М.

суддів: Семененка Я.В. Божко Л.А.

при секретарі судового засідання: Мациборко Т.І.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційними скаргами Управління праці соціального захисту населення Павлоградської міської ради та ОСОБА_1 на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2009 р. у справі № 2а-1706/09 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці соціального захисту населення Павлоградської міської ради про стягнення боргу з виплати державної допомоги по догляду за дитиною,-

в с т а н о в и л а :

У серпні 2009 року ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції з адміністративним позовом до Управління праці соціального захисту населення Павлоградської міської ради, в якому просила визнати дії відповідача по нарахуванню і виплаті позивачці допомоги при народженні дитини, та допомоги по догляду за дитиною- неправомірними. Просила стягнути з відповідача недоотриману допомогу за 2009 рік 2562 грн. 00 коп. Крім того, просила зобовязати відповідача призначити та сплачувати допомогу починаючи з 01 січня 2009 року.

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2009 р. у справі № 2а-1706/09 позовні вимоги були задоволені частково. Було зобовязано відповідача призначати і виплачувати позивачці після 01 липня 2009 року

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, Управління праці соціального захисту населення Павлоградської міської ради подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати постанову суду .

В обґрунтування своїх вимог, апелянт посилався на те, що суд першої інстанції прийняв постанову з порушенням норм матеріального та процесуального права, Суд першої інстанції прийняв постанову, не врахував, що рішення Конституційного Суду України № 6-рп/2007 набрало силу з 09.07.2007 року, та не має зворотної сили, окрім того, його дія втратила силу 31.12.2007 року. Рішення Конституційного Суду України не може бути реалізовано, оскільки не було внесено зміни до Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік»і не були збільшені видатки на виплати соціальної допомоги. Також вказував, що ст..56 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік»встановлене, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами зумовленими народженням та похованням»здійснюється за рахунок коштів відповідно субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам у розмірі , що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сімї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 грн. для незастрахованих осіб та не менше 23 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб, у порядку встановленого Кабінетом Міністрів України. Вважає, що судом першої інстанції були порушені норми матеріального та процесуального права, що призвело до винесення необгрунтованного рішення.

Також не погодившись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вищезазначену постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення. Позивачка зазначила, що судом першої інстанції було прийнято рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційних скарг і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивачка має малолітнього сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8), у зв'язку з чим знаходиться на обліку у відповідача та отримує від нього виплати допомоги по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог за 2009 рік, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, оскільки відповідно до статті 46 Закону України "Про Державний бюджет України на 2009 рік" від 26 грудня 2008 року № 835-VI допомога при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" та Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" призначається і здійснюється в розмірах і порядку, визначених Кабінетом Міністрів України. На дійсний час є чинним порядок призначення та виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751. Відповідно до пункту 22 зазначеного Порядку відповідно до статті 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку виплачується у розмірі, що дорівнює різниці між: з 1 січня 2008 р. - 50 відсотками, з 1 січня 2009 р. - 75 відсотками, з 1 січня 2010 р. - 100 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менш як 130 гривень.

Норми статті 46 Закону України "Про Державний бюджет України на 2009 рік" на дійсний час є чинними, визнані неконституційними не були, у зв'язку з чим позовні вимоги про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити перерахунок та виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за 2009 рік задоволенню не підлягають.

Відносно зобовязання відповідача призначити на користь позивачки після 01 липня 2009 року до закінчення строку передбаченної законом виплати на користь позивачки допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до 6-років щомісяця, з наступним підвищенням, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, оскільки неможливо вирішити позовні вимоги шляхом зобовязання відповідача здійснювати певні дії на майбутнє, тому що, в подальшому в чинне законодавство України можуть бути внесені зміни, якими на законодавчому рівні буде визначено певний розмір вказаної допомоги та означені дії відповідача щодо її нарахування.

Таким чином, апеляційні скарги відповідача та позивача підлягає частковому задоволенні, а постанова Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2009 р. у справі № 2а-1706/09 підлягає скасуванню.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, ст.202, ст..205, ст..207 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги Управління праці соціального захисту населення Павлоградської міської ради та ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2009 р. у справі № 2а-1706/09 скасувати та прийняти нову постанову.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду України протягом двох місяців.

Головуючий: Ю.М. Дадим

Судді: Я.В. Семененко

ОСОБА_3