Справа № 826/3718/15
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2015-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/3718/15 Головуючий у 1-й інстанції: Гарник К.Ю. Суддя-доповідач: Аліменко В.О.
У Х В А Л А

Іменем України

04 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Аліменка В.О.,

суддів Безименної Н.В., Кучми А.Ю.,

при секретарі Таран А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 квітня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Управління забезпечення діяльності судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Начальника управління забезпечення діяльності судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Глущенко Світлани Володимирівни, Державної судової адміністрації України про відмову у наданні доступу до конкретної інформації, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2015 року ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Управління забезпечення діяльності судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Начальника управління забезпечення діяльності судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Глущенко Світлани Володимирівни, Державної судової адміністрації України в якому просили:

визнати дії Управління забезпечення діяльності судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ і начальника Управління забезпечення діяльності судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Глущенко Світлани Володимирівни щодо відмови надати ОСОБА_2 доступ до конкретної інформації (провадження № 6-17641ск14) та її матеріальних носіїв незаконними;

визнати рішення у формі листа від 20 лютого 2015 року № 19112175/0/1915 Начальника управління забезпечення діяльності судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Глущенко Світлани Володимирівни про відмову надати ОСОБА_2 доступ до конкретної інформації (провадження № 6-17641ск14) та її матеріальних носіїв, незаконними;

зобов'язати Управління забезпечення діяльності судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ і Начальника управління забезпечення діяльності судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Глущенко Світлану Володимирівну надати ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 доступ до конкретної інформації (провадження № 6-17641ск14) та її матеріальних носіїв;

зобов'язати Державну судову адміністрацію України внести зімни у зміст і найменування розділу 13 «Порядок видачі (надсилання) справ (матеріалів кримінального провадження) для ознайомлення та копій судових документів» в Інструкції з діловодства в місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, Апеляційному суді Автономної Республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ , затвердженої наказом ДСА України від 17 грудня 2013 року № 173, погодженого Вищим спеціалізованим судом з розгляду цивільних і кримінальних справ 17 грудня 2013 року № 11-2038/0/4-13, зокрема, вказати, що « і провадження (матеріали за касаційною скаргою) вилаються для ознайомлення апаратом суду за резолюцією голови суду, судді (судді доповідача), секретаря відповідної судової падати на підставі письмової вимоги»;

визнати рішення Державної судової адміністрації сформоване у розділі 13 «Порядок видачі (надсилання) справ (матеріалів кримінального провадження) для ознайомлення та копій судових документів» в Інструкції з діловодства в місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, Апеляційному суді Автономної Республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ , затвердженої наказом ДСА України від 17 грудня 2013 року № 173, погодженого Вищим спеціалізованим судом з розгляду цивільних і кримінальних справ 17 грудня 2013 року № 11-2038/0/4-13, а саме, що тільки «справи видаються для ознайомлення апаратом суду за резолюцією голови суду, судді (судді доповідача), секретаря відповідної судової палати на підставі письмової вимоги…» незаконними та такими, що порушує конституційне право позивачів знайомитись в органах державної влади, установах і організаціях з відомостями про себе, які не є державною або іншою захищеною законом таємницею;

зобов'язати відповідачів подати звіт про виконання рішення суду.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 квітня 2015 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивачами подано апеляційну скаргу, в якій просять постанову суду першої інстанції скасувати та постановити по справі нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Свої вимоги апелянти аргументують тим, що судом першої інстанції не в повному обсязі досліджено обставини та надано не вірну правову оцінку.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними у справі доказами, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з заяви ОСОБА_2 від 06 лютого 2015 року, остання звернулась до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із заявою про ознайомлення із матеріалами справи № 6-17641ск14.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 квітня 2014 року відмолено у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи: ОСОБА_8, Садове товариство «Бучанка», ОСОБА_9, про визнання недійсним правочинів, вчинених внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, визнання права власності, за касаційною скаргою ОСОБА_7 на заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 05 грудня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 27 березня 2014 року.

У зв'язку з цим, листом Начальника управління забезпечення діяльності судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Глущенко Світлани Володимирівни від 20 лютого 2015 року вих. № 19112175/0/1915 позивача повідомлено, що у зв'язку з відмовою у відкритті касаційного провадження, матеріали справи № 6-17641ск14 не витребовувались, відтак надати справу для ознайомлення не вбачається можливим.

Така відповідь та дії відповідачів, на думку позивачів, порушують їх права, свободи та інтереси, відтак рішення підлягає скасуванню, а дії - визнанню незаконними. Також, позивачі просять визнати рішення Державної судової адміністрації сформоване у розділі 13 «Порядок видачі (надсилання) справ (матеріалів кримінального провадження) для ознайомлення та копій судових документів» в Інструкції з діловодства в місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, Апеляційному суді Автономної Республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ, затвердженої наказом ДСА України від 17 грудня 2013 року № 173, погодженого Вищим спеціалізованим судом з розгляду цивільних і кримінальних справ 17 грудня 2013 року № 11-2038/0/4-13, а саме, що тільки «справи видаються для ознайомлення апаратом суду за резолюцією голови суду, судді (судді доповідача), секретаря відповідної судової палати на підставі письмової вимоги…» незаконними та такими, що порушує конституційне право позивачів знайомитись в органах державної влади, установах і організаціях з відомостями про себе, які не є державною або іншою захищеною законом таємницею та зобов'язати Державну судову адміністрацію України внести зімни у зміст і найменування розділу 13 «Порядок видачі (надсилання) скрап (матеріалів кримінального провадження) для ознайомлення та копій судових документів» в Інструкції з діловодства в місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, Апеляційному суді Автономної Республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ , затвердженої наказом ДСА України від 17 грудня 2013 року № 173, погодженого Вищим спеціалізованим судом з розгляду цивільних і кримінальних справ 17 грудня 2013 року № 11-2038/0/4-13, зокрема, вказати, що «і провадження (матеріали за касаційною скаргою) видаються для ознайомлення апаратом суду за резолюцією голови суду, судді (судді доповідача), секретаря відповідної судової падати на підставі письмової вимоги».

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, Окружний адміністративний суд міста Києва дійшов висновку про правомірність дій відповідачів та про відсутність порушеного права позивачів.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції враховуючи наступне.

Спірні правовідносини регулюються положеннями Цивільного процесуального кодексу України та Інструкцією з діловодства в місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, Апеляційному суді Автономної Республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ, затвердженою наказом ДСА України від 17 грудня 2013 року № 173.

Стаття 1 Цивільного процесуального кодексу України визначає завданнями цивільного судочинства - справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави; в свою чергу, Інструкція з діловодства у місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, Апеляційному суді Автономної Республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ розроблена відповідно до положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що визначають порядок організації та діяльності органів судової влади, та встановлює правила ведення діловодства в МС, АС, ВССУ і регламентує порядок роботи з документами з моменту їх надходження чи створення в суді до знищення в установленому порядку або передачі до державної архівної установи.

Відповідно до статті 27 Цивільного процесуального кодексу України особи, які беруть участь у справі, мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії з документів, долучених до справи, одержувати копії рішень, ухвал, брати участь у судових засіданнях, подавати докази, брати участь у дослідженні доказів, задавати питання іншим особам, які беруть участь у справі, а також свідкам, експертам, спеціалістам, заявляти клопотання та відводи, давати усні та письмові пояснення судові, подавати свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти клопотань, доводів і міркувань інших осіб, користуватися правовою допомогою, знайомитися з журналом судового засідання, знімати з нього копії та подавати письмові зауваження з приводу його неправильності чи неповноти, прослуховувати запис фіксування судового засідання технічними засобами, робити з нього копії, подавати письмові зауваження з приводу його неправильності чи неповноти, оскаржувати рішення і ухвали суду, користуватися іншими процесуальними правами, встановленими законом.

Особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті.

Особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Таким чином, стаття 27 Цивільного процесуального кодексу України встановлює цивільні процесуальні права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі, які має суб'єкт цивільних процесуальних правовідносин і які визначають його правові та фактичні можливості у справі.

Стаття 27 Цивільного процесуального кодексу України, серед іншого, встановлює право сторони у справі знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії з документів.

В свою чергу, пунктом 13 Інструкції встановлено порядок видачі (надсилання) справ (матеріалів кримінального провадження) для ознайомлення та копій судових документів, відповідно до якого справи (матеріали кримінального провадження) видаються для ознайомлення апаратом суду за резолюцією голови суду, судді (судді-доповідача), секретаря відповідної судової палати на підставі письмової вимоги (заяви) таким особам: прокуророві, який має право на участь у розгляді справи, - після пред'явлення службового посвідчення; адвокатам, які беруть участь у розгляді справ (після пред'явлення документа, що посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги, зокрема: посвідчення адвоката, договору про надання правової допомоги; довіреності; ордера; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги); іншим учасникам кримінального провадження, адміністративного або цивільного процесу, а також особам, які не брали участі в справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки (після пред'явлення документа, що посвідчує особу: паспорта, службового посвідчення, пенсійного посвідчення тощо, та в необхідних випадках - доручення представника).

Таким чином, як стаття 27 Цивільного процесуального кодексу України так і пункт 13 Інструкції встановлюють право сторони у справі лише на ознайомлення із матеріалами справи.

Статтею 328 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 326 цього Кодексу, суддя-доповідач протягом трьох днів вирішує питання про відкриття касаційного провадження, про що постановляє відповідну ухвалу, витребовує справу, надсилає копії касаційної скарги та доданих до неї матеріалів особам, які беруть участь у справі, і встановлює строк, протягом якого можуть бути подані заперечення на касаційну скаргу. За наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суддя-доповідач у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду.

Суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі також у випадках, якщо: справа не підлягає касаційному розгляду у порядку цивільного судочинства; справа не переглядалася в апеляційному порядку; є ухвала про закриття касаційного провадження у зв'язку з відмовою цієї особи від касаційної скарги на це саме рішення чи ухвалу; є ухвала про відхилення касаційної скарги цієї особи або про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою цієї особи на це саме рішення чи ухвалу; касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи. Неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права є підставою для відкриття касаційного провадження незалежно від обґрунтованості касаційної скарги.

Копія ухвали про повернення касаційної скарги або про відмову у відкритті касаційного провадження разом з доданими до скарги матеріалами направляються особі, яка подавала касаційну скаргу, а касаційна скарга залишається в суді касаційної інстанції.

Аналіз вищезазначеної статті дає підстави для висновку, що в разі вирішення питання про відкриття касаційного провадження, суддя доповідач постановляє відповідну ухвалу, витребовує справу, надсилає копії касаційної скарги та доданих до неї матеріалів особам, які беруть участь у справі, і встановлює строк, протягом якого можуть бути подані заперечення на касаційну скаргу. В разі відмови у відкритті касаційного провадження - справа не витребовується, а відповідна ухвала - про відмову у відкритті касаційного провадження разом з доданими до скарги матеріалами направляються особі, яка подавала касаційну скаргу, а касаційна скарга залишається в суді касаційної інстанції.

Таким чином, враховуючи, що справа №6-17641ск14 не витребовувалась, оскільки ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 квітня 2014 року відмолено у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи: ОСОБА_8, Садове товариство «Бучанка», ОСОБА_9, про визнання недійсним правочинів, вчинених внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, визнання права власності, за касаційною скаргою ОСОБА_7 на заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 05 грудня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 27 березня 2014 року, позивачу ОСОБА_2 правомірно повідомлено про неможливість надання справи № 6-17641ск14 для ознайомлення.

Колегія суддів зауважує, що судом першої інстанції вірно враховано, що ані 27 Цивільного процесуального кодексу України, ані Інструкцією з діловодства в місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, Апеляційному суді Автономної Республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ, затвердженої наказом ДСА України від 17 грудня 2013 року № 173, погодженого Вищим спеціалізованим судом з розгляду цивільних і кримінальних справ 17 грудня 2013 року № 11-2038/0/4-13 не передбачено можливості ознайомлення осіб, які беруть участь у справі матеріалами касаційного провадження, оскільки терміни «касаційне провадження» і «справа» є різними за змістом.

Відтак, позовна вимога про визнання дій Управління забезпечення діяльності судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ і начальника Управління забезпечення діяльності судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Глущенко Світлани Володимирівни щодо відмови надати ОСОБА_2 доступ до конкретної інформації (провадження № 6-17641ск14) та її матеріальних носіїв незаконними не підлягає задоволенню.

Аналізуючи рішення суду першої інстанції в частині щодо вимоги позивачів про визнання рішення у формі листа від 20 лютого 2015 року № 19112175/0/1915 Начальника управління забезпечення діяльності судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Глущенко Світлани Володимирівни про відмову надати ОСОБА_2 доступ до конкретної інформації (провадження № 6-17641ск14) та її матеріальних носіїв, незаконними колегія суддів звертає увагу на наступні висновки Окружного адміністративного суду міста Києва.

Спірним правовідносинам, що можуть бути предметом розгляду в адміністративному суді, повинні бути притаманні такі ознаки як порушення прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, що вчинені обов'язково у сфері публічно-правових відносин.

Право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб гарантується кожному (в тому числі юридичним особам) статтею 55 Конституції України.

Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до частини 2 статті 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Зокрема, юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму (частина 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України).

Пунктом 1 частини 2 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України конкретизовано, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

За загальновизначеним поняттям в адміністративному праві, рішення суб'єктів владних повноважень спричиняють виникнення будь-яких прав і обов'язків осіб чи суб'єктів владних повноважень, а отже, породжують правовідносин, створюють юридичні наслідки для суб'єктів відповідних правовідносин.

Оскільки, лист від 20 лютого 2015 року № 19112175/0/1915 Начальника управління забезпечення діяльності судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Глущенко Світлани Володимирівни про відмову надати ОСОБА_2 доступ до конкретної інформації (провадження № 6-17641ск14) та її матеріальних носіїв не спричиняє виникнення будь-яких прав і обов'язків для позивача та не створює для останнього юридичних наслідків, а отже за правовою природою не носить характер рішення суб'єкта владних повноважень.

При цьому, вирішуючи питання про необхідність закриття провадження у справі судом вірно зазначено наступне.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Зазначений принцип полягає у захисті порушеного права від порушення, що вже відбулося, тобто в наявності матеріально - правового інтересу позивача відносно дій (бездіяльності) суб'єкта владних повноважень.

Виключення з такої передумови для оскарження рішень (дій, бездіяльності), як наявність порушеного права, нормами Кодексу адміністративного судочинства України передбачена для справ щодо оскарження нормативно - правових актів, які можуть оскаржувати ті особи, щодо яких можливе застосування акту.

Однією з Конституційних засад судочинства є поширення юрисдикції судів на всі правовідносини, що виникають у державі, згідно з частиною другою статті 124 Конституції України.

Закриття провадження судом вбачається можливим тільки у випадку відсутності владних повноважень відповідача, або у випадку прямого визначення Законом іншої юрисдикції заявлених вимог.

За таких обставин, підстави для закриття провадження у справі в цій частині - відсутні.

Відповідно до пункту 9 Інструкції звернення громадян, що не підлягають розгляду відповідно до процесуального законодавства України, розглядаються в порядку, визначеному Законом України «Про звернення громадян», а після реєстрації в АСДС діловодство за ними ведеться згідно з Інструкцією з діловодства за зверненнями громадян в органах державної влади і місцевого самоврядування, об'єднаннях громадян, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форм власності, в засобах масової інформації, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 14.04.97 р. N 348.

Відповідно до статті 20 Закону України «Про звернення громадян» термін розгляду звернень громадян, зокрема, зазначено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Матеріали справи свідчать, що спірна заява про надання справи для ознайомлення подана 06 лютого 2015 року (відповідно до відмітки вхідної кореспонденції), відповідь на сказану заяву надана листом від 20 лютого 2015 року № 19112175/0/1915, тобто в порядку та межах строків, встановлених Законом України «Про звернення громадян».

Таким чином, вимоги про визнання рішення у формі листа від 20 лютого 2015 року № 19112175/0/19 15 Начальника управління забезпечення діяльності судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Глущенко Світлани Володимирівни про відмову надати ОСОБА_2 доступ до конкретної інформації (провадження № 6-17641ск14) та її матеріальних носіїв є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Водночас, колегія суддів зауважує, що вимога про зобов'язання Управління забезпечення діяльності судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ і Начальника управління забезпечення діяльності судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Глущенко Світлану Володимирівну надати ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 доступ до конкретної інформації (провадження № 6-17641ск14) та її матеріальних носіїв є фактично похідною від вище проаналізованої вимоги та задоволенню не підлягає, оскільки судом першої інстанції встановлено, з чим погодився і Київський апеляційний адміністративний суд, правомірність дії відповідачів щодо розгляду та надання відповіді на заяву позивача про надання справи для ознайомлення.

Щодо вимоги позивачів про визнання рішення Державної судової адміністрації сформоване у розділі 13 «Порядок видачі (надсилання) справ (матеріалів кримінального провадження) для ознайомлення та копій судових документів» в Інструкції з діловодства в місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, Апеляційному суді Автономної Республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ , затвердженої наказом ДСА України від 17 грудня 2013 року № 173, погодженого Вищим спеціалізованим судом з розгляду цивільних і кримінальних справ 17 грудня 2013 року № 11-2038/0/4-13, а саме, що тільки «справи видаються для ознайомлення апаратом суду за резолюцією голови суду, судді (судді доповідача), секретаря відповідної судової палати на підставі письмової вимоги…» незаконними та такими, що порушує конституційне право позивачів знайомитись в органах державної влади, установах і організаціях з відомостями про себе, які не є державною або іншою захищеною законом таємницею колегія суддів звертає увагу на таке.

Як встановлено частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Тобто, спірним правовідносинам, що можуть бути предметом розгляду в адміністративних справах, повинні бути притаманні такі ознаки як порушення прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, що вчинені обов'язково у сфері публічно-правових відносин.

Пунктом 6 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України під поняттям адміністративний позов визначено - звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів або на виконання повноважень у публічно-правових відносинах.

З огляду на приписи пункту 6 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, що відносяться до сфери публічно-правових відносин та порушують права, свободи та інтереси фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Слід зазначити, що право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб гарантується кожному (в тому числі юридичним особам) статтею 55 Конституції України.

Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до частини 2 статті 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Зазначений принцип полягає у захисті порушеного права від порушення, що вже відбулося, тобто в наявності матеріально - правового інтересу позивача відносно дій (бездіяльності) суб'єкта владних повноважень.

Проаналізувавши обставини справи судова колегія відзначає, що позивачами не надано належних обґрунтувань наявності порушення їх прав чи інтересів у сфері публічно-правових відносин шляхом прийняття рішення Державною судовою адміністрацією сформованого у розділі 13 «Порядок видачі (надсилання) скрап (матеріалів кримінального провадження) для ознайомлення та копій судових документів» в Інструкції з діловодства в місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, Апеляційному суді Автономної Республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ, затвердженої наказом ДСА України від 17 грудня 2013 року № 173, погодженого Вищим спеціалізованим судом з розгляду цивільних і кримінальних справ 17 грудня 2013 року № 11-2038/0/4-13, оскільки саме оскаржуваний пункт Інструкції встановлює порядок видачі (надсилання) справ (матеріалів кримінального провадження) для ознайомлення та копій судових документів.

Слід зазначити, що ОСОБА_2 не надано справу для ознайомлення у зв'язку з фактичною відсутністю справи у Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ з одночасним посиланням на статтю 27 Цивільного процесуального кодексу України.

Також, зміст пункту 13 Інструкції повністю кореспондується та відповідає приписам Цивільного процесуального кодексу України, а саме статті 27 Цивільного процесуального кодексу України, яка є чинною.

На думку позивачів, і справа, і провадження є набір (коло) процесуальних документів чи матеріалів з інформацією, ідо зафіксована на папері, на які поширюються вимоги процесуального закону, які звісно можуть бути надані для ознайомлення учаснику процесу, оскільки відповідно до ст. 32 Конституції України кожний громадянин має право знайомитися в органах державної влади, установах і організаціях з відомостями про себе, які не є державною або іншою захищеною законом таємницею.

Разом з тим, як вбачається із спірної заяви ОСОБА_2, остання просила надати саме справу для ознайомлення, а не касаційні матеріали. При цьому, Цивільний процесуальний кодекс України не встановлює порядку надання для ознайомлення касаційних матеріалів, а тому таки доводи позивача є необґрунтованими.

Крім того, як встановлено у суді апеляційної інстанції, позивачі, отримавши відповідь від 20 лютого 2015 року № 19112175/0/1915 Начальника управління забезпечення діяльності судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Глущенко Світлани Володимирівни на заяву про ознайомлення з матеріалами справи від 06 лютого 2015 року, де зазначено, що матеріалами справи не витребовувалися, не зверталися до суду першої інстанції (за місцезнаходженням справи) з метою ознайомлення з матеріалами справи.

Таким чином, проаналізувавши наведене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правомірно відмовлено у задоволенні адміністративного позову в цій частині.

Оскільки позовні вимоги по суті задоволенню не підлягають, то вимога про зобов'язання відповідачів подати звіт про виконання рішення суду також не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 квітня 2015 року ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеній постанові, у зв'язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 квітня 2015 року - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 квітня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення Ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.О. Аліменко

Судді Н.В. Безименна

А.Ю. Кучма

(Повний текст Ухвали виготовлено 09 червня 2015 року)

.

Головуючий суддя Аліменко В.О.

Судді: Безименна Н.В.

Кучма А.Ю.