Справа № 2а-703/12,29/12
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2015-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2015 року м. Львів № 9104/175142/12

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Бруновської Н.В.
суддів: Костіва М.В., Шавеля Р.М.
за участю секретаря судового засідання: Коцур В.К.
прокурора: Продана О.С.
представника відповідачів: Свідерського Р.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.10.2012 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Мукачево, Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України про визнання дій протиправним та зобов`язання до вчинення дій,

В С Т А Н О В И В:

18 січня 2012 року ОСОБА_1 з врахування уточнених позовних вимог звернувся в суд з позовом до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Мукачева Закарпатської області, Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України про визнання протиправної бездіяльності у невиплаті грошової компенсації за належне позивачу та членам його сім`ї для отримання жилого приміщення та зобов`язання виплатити грошову компенсація для отримання жилого приміщення 60,20 кв.м. в розмірі 6230,72 грн.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.10. 2012 року в позові відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями суду першої інстанції, апелянт ОСОБА_1 звернувся в Львівській апеляційний адміністративний суд з апеляційною скаргою в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права просив суд, рішення суду скасувати та прийняти нову постанову якою позов задовольнити.

Апелянт ОСОБА_1 та його представники ОСОБА_2 , Ковтун В.В. в судове засідання не з`явились з невідомих суду причин хоча, належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності.

Прокурор Продан О.С. та представник відповідачів Свідерський Р.О. в судовому засіданні просили суд, апеляційну скаргу за безпідставністю вимог залишити без задоволення а постанову суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість постанови суду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

ОСОБА_1 є пенсіонером Міністерства оборони України оскільки, наказом начальника Головнокомандувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 29.11.2002 р. за № 346 звільнений з військової служби в запас за станом здоров`я.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач перебуває на квартирному обліку в Закарпатському обласному військовому комісаріаті Ужгородського гарнізону для позачергового отримання житлового приміщення. Згідно до списків осіб, що потребують поліпшення житлових умов ОСОБА_1 перебуває під № 11, а в списках осіб які користуються правом позачергового отримання житлового приміщення під № 9.

Незважаючи на його письмові звернення від 24.11.2011 р. до Квартирно-експлуатаційного відділу м.Мукачева та Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України, останні не вчинили дій на реалізацію права позивача, визначеного ч.9 ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», щодо виплати грошової компенсації за належне йому та членам його сім`ї для отримання жиле приміщення.

Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами.

Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла.

Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей жилими приміщеннями, а також розмір і порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації за піднайом (найом) ними жилих приміщень визначаються Кабінетом Міністрів України.

За змістом частини 9 цієї ж статті військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2006р. №1081 затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями (далі - Порядок), згідно з п.22 якого облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов (далі - облік), ведеться у військових частинах та квартирно-експлуатаційних органах.

Відповідно до пункту 29 вказаного Порядку військовослужбовці, які перебувають на обліку при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду, а в разі розформування військової частини - у військовому комісаріаті і квартирно-експлуатаційному органі та користуються правом позачергового одержання житла.

Згідно з пунктами 31 та 32 Порядку житлові приміщення надаються тільки військовослужбовцям, які перебувають на обліку, крім випадків, передбачених законодавством; військовослужбовцям житло надається згідно з чергою; черговість надання житла визначається за часом зарахування на облік (включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень).

Отже, чинним законодавством передбачено право військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членів їх сімей на отримання за їх бажанням жилого приміщення для постійного проживання або грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а також право на залишення на квартирному обліку військовослужбовців, які перебували на такому обліку при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі, з позачерговим одержанням житла; при цьому, право на, зокрема, одержання грошової компенсації у військовослужбовця виникатиме тоді, коли підійде його черга на отримання житла.

Відповідно до ч.1 ст. 43 ЖК України громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості.

ч. 3, 4 ст. 43 ЖК України передбачено, що з числа громадян, взятих на облік потребуючих поліпшення житлових умов, складаються списки осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень.Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік ( включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень ).

Відповідно до ч.1 ст.22 Бюджетного кодексу для здійснення програм та заходів, які реалізуються за рахунок коштів бюджету, бюджетні асигнування надаються розпорядникам бюджетних коштів; за обсягом наданих прав розпорядники бюджетних коштів поділяються на головних розпорядників бюджетних коштів та розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня.

Так, виконавці Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" незалежно від викладеного вище поділу, діють в межах наданих їм повноважень щодо розпорядження певним обсягом виділених бюджетних коштів на реалізацію програм по забезпеченню військовослужбовців та членів їх сімей житлом.

Зокрема, за нормами статті 23 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" фінансове забезпечення витрат, пов`язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів, що передбачаються в Державному бюджеті України на відповідний рік для Міністерства оборони України, розвідувальних органів України та інших центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування та правоохоронні органи.

Згідно п. 1 Постанови Верховної Ради України «Про порядок введення в дію Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», статті цього Закону України в яких відповідні пільги та компенсації визначатимусь в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України вводяться в дію після прийняття Урядом рішень з цих питань.

Для реалізації цього Закону необхідним є прийняття нормативно-правових актів Кабінетом Міністрів України щодо порядку ( механізму) виплати грошової компенсації та передбачені відповідні кошти у Законі України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік, що на даний час відсутнє.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову оскільки, право на одержання грошової компенсації у позивача виникатиме тоді коли підійде його черга на отримання житла та відсутній порядок ( механізм ) виплати грошової компенсації та передбачені відповідні кошти у Законі України «Про Державний бюджет України.

Крім того, відповідачі позбавлені можливості поліпшити житлові умови позивача оскільки, будуть порушені права осіб, які перебувають у черзі перед ним.

У відповідності до вимог ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

ст.200 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції є законною, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. 160, ст.195, ст.198, ст.200, ст.205, ст.206, ст.254 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.10.2012 року у справі за № 712/703/12 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів після набрання ухвалою законної сили.

Головуючий: Н.В. Бруновська

Судді: М.В. Костів

Р.М. Шавель