Справа № 2а-1227/11/2670
Суддя: Заяць В.С.
Дата ухвалення: 2015-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" червня 2015 р. м. Київ К/800/59909/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддівЗайця В.С. (суддя-доповідач), Голяшкіна О.В., Стрелець Т.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м. Харкова на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 01 липня 2014 року у справі за позовом Управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м. Харкова до публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України у Червонозаводському районі м. Харкова пред'явило позов до публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» про стягнення з підприємства Дочірньої компанії «Укргазвидобування» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» заборгованості з відшкодування різниці між сумою пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність» і сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів в розмірі 360361,15 грн..

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 листопада 2013 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» заборгованість з відшкодування різниці між сумою пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність» і сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів в розмірі 360 361,15 грн..

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 01 липня 2014 року апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» задоволено.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 листопада 2013 року скасовано та постановлено нову, якою в задоволені позову Управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м. Харкова до публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» про стягнення заборгованості відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції скаржник оскаржив його.

У касаційній скарзі Управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м. Харкова, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду апеляційної інстанції скасувати, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Судами встановлено, що відповідно до пункту 1.2. Статуту, зареєстрованого державним реєстратором Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації 27 грудня 2012 року за № 1044263, публічне акціонерне товариство «Укргазвидобування» є правонаступником майнових та немайнових прав і обов'язків Дочірньої компанії «Укргазвидобування» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України».

Відповідно до повідомлення від 18 січня 2011 року № 41/03-33 про взяття на облік платника єдиного внеску, Філія Дочірньої компанії «Укргазвидобування» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» 20 січня 1991 року взята на облік в органі Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м. Харкова.

Управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м. Харкова супровідними листами були направлені позивачу повідомлення про суму витрат на фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність» (далі - Закон № 1977-XII) і сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів, на загальну суму 360361,15 грн., в тому числі: листом № 7018/03-33 від 13 жовтня 2010 року на суму 94135,85 грн.; листом № 7874/03-33 від 12 листопада 2010 року на суму 52109,91 грн.; листом № 9080/03-33 від 15 грудня 2010 року на суму 214 115,39 грн.

Станом на час розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанцій відповідачем заборгованість перед Управлінням Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м. Харкова з відшкодування різниці між сумою пенсії, призначеної відповідно до Закону № 1977-XII і сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів в розмірі 360361,15 грн. не погашена.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції посилався на положення Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» від 13 грудня 1991 року № 1977-ХІІ (із змінами та доповненнями, далі - Закон № 1977-ХІІ), Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Порядок фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної науковим (науково-педагогічним) працівникам державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації, що 24 березня 2004 року затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 372 (далі Порядок № 372) та зазначив, що визначений розмір різниці між сумою пенсії призначеної за Законом України «Про наукову і науково-технічну діяльність» та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку має право науковий працівник відповідача як державного небюджетного підприємства, підлягає відшкодуванню підприємством.

Враховуючи те, що суму заборгованості по сплаті сум витрат на фінансування різниці між сумою пенсій, призначеної відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», і сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів у розмірі 360361,15 грн., відповідач у встановлені законодавством строки не сплатив, доказів погашення зазначеної заборгованості станом на день розгляду справи в суді першої інстанції відповідачем надано не було, суд першої інстанції прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції зазначив, що Закони України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», «Про наукову та науково-технічну діяльність», ані Порядок № 372 не наділяють Управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м. Харкова, в якому зареєстрований відокремлений підрозділ позивача як платник страхових внесків, функціями з направлення позивачу повідомлень про суму витрат на фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність», і сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, та по збиранню коштів, які не віднесені до страхових внесків.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в постанові від 28 листопада 2013 року, та є підставою для її скасування.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України із правовою позицією суду апеляційної інстанції не погоджується із огляду на наступне.

Статтею 24 Закону України № 1977-ХІІ передбачено, що держава встановлює для наукових (науково-педагогічних) працівників, які мають необхідний стаж наукової роботи, пенсії на рівні, що забезпечує престижність наукової праці та стимулює систематичне оновлення наукових кадрів.

Пенсії науковим (науково-педагогічним) працівникам призначаються в розмірі 80 відсотків від сум заробітної плати наукового (науково-педагогічного) працівника, яка визначається відповідно до статті 23 цього Закону та частини другої статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та на яку відповідно до законодавства нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування (внески).

Перелік посад наукових (науково-педагогічних) працівників підприємств, установ, організацій, вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації, перебування на яких дає право на призначення пенсії та виплату грошової допомоги у разі виходу на пенсію відповідно до цієї статті, затверджується Кабінетом Міністрів України з урахуванням положень статей 22-1, 22-2 цього Закону.

Різниця між сумою пенсії, призначеної за цим Законом, та сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів, на яку має право науковий працівник, фінансується: для наукових (науково-педагогічних) працівників державних бюджетних наукових установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації - за рахунок коштів державного бюджету; для наукових (науково-педагогічних) працівників інших державних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації - за рахунок коштів цих підприємств, установ, організацій та закладів, а також коштів державного бюджету в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому за рахунок коштів державного бюджету науковим (науково-педагогічним) працівникам оплачується з розрахунку на одну особу 50 відсотків різниці пенсії, призначеної за цим Законом; для наукових (науково-педагогічних) працівників недержавних наукових установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації - за рахунок коштів цих установ, організацій та закладів.

Як вбачається з матеріалів справи, за підприємством відповідача обліковуються особи, яким призначено пенсію згідно із Законом України «Про наукову і науково-технічну діяльність».

Відповідно до пункту 2 Порядку № 372 за рахунок коштів державного бюджету фінансується 50 відсотків різниці у розмірі пенсії наукових (науково-педагогічних) працівників державних не бюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації у розрахунку на одну особу. Інша частина фінансується за рахунок коштів цих підприємств, установ, організацій та закладів.

Пунктом 3 Порядку № 372 визначено, що фінансування різниці у розмірі пенсії осіб, які мають науковий стаж роботи на кількох підприємствах, в установах, організаціях та вищих навчальних закладах III - IV рівнів акредитації незалежно від форми власності та фінансування, здійснюється пропорційно зарахованому для призначення пенсії науковому стажу роботи за рахунок джерел фінансування, визначених законодавством для відповідних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації.

Згідно пункту 5 Порядку № 372 розмір витрат на фінансування різниці у розмірі пенсії за рахунок коштів державних не бюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації визначається у розрахунку на рік органами Пенсійного фонду до 20 січня поточного року та протягом 10 днів з дня призначення пенсії відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», про що відповідному підприємству, установі, організації або закладу відразу надсилається повідомлення за зразком, що додається.

Зазначені підприємства, установи, організації та заклади самостійно визначають суму, що підлягає до сплати у розрахунку на місяць, та щомісяця до 25 числа перераховують органу Пенсійного фонду за своїм місцезнаходженням відповідні кошти для фінансування різниці у розмірі пенсії, призначеної у минулому та поточному роках.

Матеріалами справи підтверджено, що станом на час розгляду даної справи судами першої та апеляційної інстанцій сума на відшкодування різниці між сумою пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» і сумою пенсії, призначеної відповідно до інших законодавчих актів за період з вересня по грудень 2010 року в розмірі 360361,15 грн. відповідачем не сплачена.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає необґрунтованими доводи відповідача про відсутність правових підстав направляти на адресу філії відповідача повідомлення, оскільки останній знаходиться не за його місцезнаходженням з огляду на таке.

Статтею 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» передбачено, що пенсії науковим (науково-педагогічним) працівникам призначаються відповідно до цього Закону та Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до статті 14 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» страхувальниками є роботодавці, в тому числі: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об'єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами).

Згідно частини 1 статті 95 Цивільного кодексу України філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій.

Частиною 4 статті 64 Господарського кодексу України визначено, що підприємство має право створювати філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи, погоджуючи питання про розміщення таких підрозділів підприємства з відповідними органами місцевого самоврядування в установленому законодавством порядку.

Із системного аналізу вказаних норм слідує, що філія є страхувальником, а тому колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає правильним висновок суду першої інстанції та доводи касаційної скарги про те, що позивач, направляючи повідомлення безпосередньо на адресу місцезнаходження філії, а не відповідача, діяв в межах чинного законодавства та у відповідності до Положення № 372.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується із висновком суду першої інстанції, що визначений розмір різниці між сумою пенсії, призначеної за Законом України «Про наукову і науково-технічну діяльність» та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку має право науковий працівник відповідача як державного небюджетного підприємства, підлягає відшкодуванню підприємством.

Враховуючи зазначене колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов до вірного висновку про стягнення з публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» заборгованість з відшкодування різниці між сумою пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність» і сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів в розмірі 360 361,15 грн., проте судом апеляційної інстанції помилково було скасовано рішення суду першої інстанції та прийнято нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Відповідно до статті 226 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Фактичні обставини справи судами першої та другої інстанції встановлено повно і правильно, а тому колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає необхідним постанову суду апеляційної інстанції скасувати, а постанову суду першої інстанції залишити в силі.

Керуючись статтями ст. ст. 220, 221, 226, 230, 232 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м. Харкова задовольнити.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 01 липня 2014 року скасувати, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 листопада 2013 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді: