Справа № 23855/09
Суддя: Туркіна Л.П.
Дата ухвалення: 2010-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" жовтня 2010 р.

справа № 2а-1517/09/0870

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Туркіної Л.П.

суддів: Проценко О.А. Коршуна А.О.

при секретарі судового засідання: Лозовій О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь»ім. А.М. Кузьміна»

на постанову : Запорізького окружного адміністративного суду від 12 червня 2009 року у справі №2а-1517/09/0870

за позовом: Відкритого акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь»ім. А.М. Кузьміна»

до відповідача 1: Державного управління охорони навколишнього середовища в Запорізькій області

відповідача 2: Державної екологічної інспекції в Запорізькій області

про: визнання дій протиправними, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2009 року Відкрите акціонерне товариство «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь»ім. А.М. Кузьміна»(надалі по тексту –ВАТ Дніпроспецсталь) звернулось до суду з позовом до Державного управління екології та природних ресурсів в Запорізькій області та Державної екологічної інспекції в Запорізькій області, в якому просило визнати неправомірними дії Державної екологічної інспекції в Запорізькій області щодо застосування нульового показника до джерел шкідливих викидів за Дозволом № 230446 від 16.03.2001 р. та Додатків Таблиць № 1,3,4 у 2008 р.; визнати продовженим до кінця 2008р. Державним управлінням екології та природних ресурсів в Запорізькій області термін дії Дозволу №230446 на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, виданого 16.03.2001р. та Додатків №1, 3, 4 до нього. Визнати продовженими Державним управлінням екології та природних ресурсів в Запорізькій області терміни виконання природоохоронних заходів, вказаний у Додатку 4 до Дозволу № 230446 від 16.03.2001 р., до кінця 2008р.Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 16.03.2001 р. ВАТ «Дніпроспецсталь»отримало Дозвіл № 230446, відповідно до якого підприємству надано право на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами в певних об'ємах строком на 2001-2002 роки включно. У зв'язку з тим, що в подальшому термін дії Дозволу був продовжений з 2002 р. по 2005 р., з 2005 р. по 2007 р., та до 31.12.2008 р., позивач вважає необґрунтованими такі дії відповідача як невизнання факту продовження дії Дозволу № 230446 від 16.03.2001 р., просить визнати такі дії неправомірними та визнати продовженими дію Додатків № 1, №3 та № 4 до вказаного Дозволу.

Відповідач проти позову заперечував посилаючись на те, що Дозвіл № 230446 від 16.03.2001 р. дійсно був неодноразово продовжений, але у нормативах гранично допустимих викидів, тому вимоги про визнання продовженим як дії Дозволу так і Додатків до нього в цілому є необґрунтованими.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 12 червня 2009 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ВАТ Дніпроспецсталь.

В рішенні суду зазначено наступне. Враховуючи, що термін дії Дозволу № 230446 від 16.03.2001 р. продовжений до кінця 2008 року, у Додатках № 1 та № 4 до цього дозволу визначені нормативи граничнодопустимих викидів забруднюючих речовин для стаціонарних джерел, які позивач повинен був досягти до четвертого кварталу 2005 року після вжиття заходів щодо зниження викидів забруднюючих речовин до дозволених викидів, інші нормативи граничнодопустимих викидів, ніж вказані у Додатках при продовженні дії Дозволу, не встановлювались, суд приходить до висновку, що дії відповідача Державної екологічної інспекції в Запорізькій області щодо застосування до відповідача показника до джерел шкідливих викидів, які встановлені у зазначених Додатках і які позивач повинен був досягти в четвертому кварталі 2005 року, є правомірними.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції від 12.06.2009р. у даній справі, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати зазначену вище постанову та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування своїх доводів апелянт зазначає, що місцевий суд вірно звертається до аналізу ст. 13 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», в якій визначено, що «рівні впливу фізичних та біологічних факторів на стан атмосферного повітря, вимоги щодо їх скорочення встановлюються відповідним дозволом на основі затверджених нормативів»;

Постанови Кабінету Міністрів України №302 від 13.03.2002 р. та наказу Міністерства екології та природних ресурсів України №183 від 16.05.2002 р., якими було визначено підстави та межі дій органів державної влади при видачі нових дозволів та продовження існуючих.

Але в наступному, місцевий суд переходить до формального цитування листів,приписів Державного управління екології та природних ресурсів в Запорізькій області, якими продовжувалась дія дозволу, але не продовжувався зміст дозволу, тобто додатків.

Позивач зазначає, що Кабінетом Міністрів України 13.03.2002р. була прийнята постанова №302 "Про затвердження Порядку проведення та оплати робіт, пов'язаних з видачею дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, обліку підприємств, установ, організацій та громадян-суб'єктів підприємницької діяльності, які отримали такі дозволи". Пунктом другим якої Міністерству екології та природних ресурсів за погодженням з Міністерством охорони здоров'я протягом 2002р. доручалось розробити і затвердити Інструкцію про загальні вимоги до оформлення документів, у яких обґрунтовуються обсяги викидів, для отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами для підприємств, установ, організацій та громадян-суб'єктів підприємницької діяльності.

Крім того, після втрати чинності з 27.05.2002р. (Наказ №198) нормативів гранично допустимих викидів забруднюючих речовин у атмосферне повітря стаціонарними джерелами (Порядок №75) нові нормативи гранично допустимих викидів забруднюючих речовин із стаціонарних джерел були затверджені тільки 28.06.2006р. - Наказ Міністерства охорони навколишнього природного середовища України за №309.

Таким чином, з травня 2002р. (ще в період дії Дозволу №230446 виданого для ВАТ «Дніпроспецсталь») були скасовані:

- порядок оформлення документів;

- нормативи ГДВ.

Нових нормативних документів, які б регулювали вказані вище відносини - не було прийнято. Всі суб'єкти підприємництва, в тому числі ВАТ «Дніпроспецсталь»з 2002р. були позбавлені можливості отримати нові дозволи з новими умовами до цих дозволів. Таким чином, ВАТ «Дніпроспецсталь»не могло в 2005р. (період закінчення терміну виконання природоохоронних заходів) подати документи та отримати новий дозвіл.

З 2002р. згідно Наказу №183 - до закінчення терміну дії Дозволів, які видано раніше, діють дозволи на викиди, які були видані в установленому порядку до видачі нових дозволів згідно з планом робіт на 2002-2005роки, Державне управління охорони навколишнього природного середовища в Запорізькій області листами та приписами продовжувало для ВАТ «Дніпроспецсталь»дію дозволу до кінця 2008р., але до одного з джерел, з 2006р. застосовувало ті умови до ГДВ, які були включені в дозвіл ще у 2001р. З причин відсутності, з вини органу владних повноважень, нормативно-правових актів вказаних вище, ВАТ «Дніпроспецсталь»не мало можливості змінити умови ГДВ, так як нові дозволи в цей період не видавались.

Внести зміни до діючих дозволів не було можливості, бо згідно П.4.6 Наказу Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України №154 від 29.12.1995р. (який втратив чинність тільки 09.03.2006р. - Наказ Міністерства охорони навколишнього природного середовища №108) «У випадку, коли виникає необхідність внесення змін до затверджених нормативів гранично допустимих викидів, раніше виданий Дозвіл анулюється органом, який його видав...». Анулювання дозволу в цьому випадку призвело б до необхідності отримати новий, а як зазначено вище, отримати новий дозвіл в і період 2002, 2003, 2004, 2005р.р. було неможливо. Причому, така ситуація, коли змінити діючий дозвіл можливо тільки анулюючи його, а отримати новий було неможливо з вини органу владних повноважень, склалася не з вини ВАТ «Дніпроспецсталь».

Під час судового розгляду позивач заявив клопотання про уточнення апеляційної скарги, у якому вказав, що просить суд визнати неправомірними дії Державної екологічної інспекції в Запорізькій області щодо застосування нульового показника до джерел шкідливих викидів за Дозволом № 230446 від 16.03.2001р. та Додатків Таблиць №1,3,4 у 2008р.

Зобов'язати Державну екологічну інспекцію в Запорізькій області утриматись від застосування за 2008р. нульового показника до джерел шкідливих викидів за Дозволом № 230446 від 16.03.2001р. та Додатків Таблиць №1,3,4.

Визнати протиправними дії Державного управління екології та природних ресурсів в Запорізькій області щодо невизнання продовженим на 2008р. Додатків Таблиць №1,3,4 до Дозволу №230446 від 16.03.2001р. як такі, що порушують п.З Постанови КМУ № 302 від 13.03.2002р., п. 3.1 Наказу №183 від 16,05.2002р. Міністерства екології та природних ресурсів України.

Зобов'язати Державне управління екології та природних ресурсів в Запорізькій і області дотримуватись приписів Наказу Міністерства екології та природних ресурсів України №183 від 16.05.2002р. згідно якого раніше видані дозволи діяли до видачі нових дозволів без обмежень та застережень.

Клопотання позивача відхилено судом, виходячи з норм ч.3 ст.195 КАС, відповідно до яких суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Письмових заперечень на апеляційну скаргу не надійшло.

У судовому засіданні представники позивача доводи та вимоги апеляційної скарги підтримали.

Представники відповідачів проти апеляційної скарги заперечили, просили залишити рішення суду першої інстанції без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Зокрема зазначили, що позивач не вказує, яким чином та у формі яких конкретно дій відповідачі застосовують «нульові показники до джерел шкідливих викидів за дозволом №230446».

Представники відповідачів вважають, що у разі, коли таке застосування носить форму відповідних рішень, приписів, тощо, оскарженню підлягають саме названі акти суб’єкта владних повноважень. Міркування посадових осіб органів охорони екології та природних ресурсів, на підставі яких приймаються відповідні акти, не є діями у розумінні КАС.

У судовому засіданні оголошувались перерви з метою визначення позивачем, які саме дії щодо застосування нульового показника до джерел шкідливих викидів за дозволом №230446 вчиняють відповідачі.

Письмових пояснень позивача до суду апеляційної інстанції не надійшло. Як виконання вимоги суду представники позивача послались на уточнення до апеляційної скарги.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та доводи, викладені у апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню, виходячи з такого.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Ч.2 ст. 162 КАС, передбачено, що у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про:

1) визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення;

2) зобов'язання відповідача вчинити певні дії;

3) зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій;

4) стягнення з відповідача коштів;

5) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян;

6) примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян;

7) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України;

8) визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень.

Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Зазначені вище норми свідчать, що до компетенції адміністративних судів не належать спори стосовно визнання (встановлення) певних фактів, навіть коли відповідачами за такими позовами визначено суб’єктів владних повноважень.

До компетенції адміністративних судів також не відносяться функції щодо продовження термінів дії дозвільних актів.

Отже, вимоги позивача про визнання (встановлення факту) продовження Державним управлінням екології та природних ресурсів в Запорізькій області дії Дозволу №230446, додатків 1 та 3 до названого Дозволу, а також термінів виконання природоохоронних заходів, вказаних у додатку №4, до кінця 2008 року, є такими, що не підлягають розгляду у адміністративних судах.

Встановлення названих обставин може бути здійснено судом під час розгляду справи щодо конкретних протиправних рішень або дій суб’єктів владних повноважень.

Що стосується вимоги про визнання неправомірними дій відповідачів щодо застосування нульового показника до джерел шкідливих викидів за Дозволом №230446 слід зазначити наступне.

Як свідчить зміст позовної заяви та уточнень до апеляційної скарги, позивач не зазначив, які саме дії щодо застосування названого показника вчиняють відповідачі або їхні посадові особи, які рішення приймаються названими особами із застосуванням названих показників.

Отдже, предмет позову у розумінні КАС позивачем не зазначений.

Виходячи з викладеного, а також приймаючи до уваги, що міркування певних посадових осіб не можуть бути предметом оскарження у разі, якщо вони не набули форми конкретних рішень або дій, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що провадження у справі в частині вимог, які стосуються застосування нульового показника до джерел шкідливих викидів за Дозволом № 2300446, також слід закрити.

На підставі зазначеного апеляційну скаргу позивача слід задовольнити частково. Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 12 червня 2009 року –скасувати. Провадження у справі закрити.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 203, 205, 206

Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь»ім. А.М. Кузьміна»задовольнити частково.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 12 червня 2009 року - скасувати.

Провадження у справі закрити.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України.

Ухвала може бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС України.

Головуючий: Л.П. Туркіна

Суддя: О.А. Проценко

Суддя: А.О. Коршун