Справа № 16546/10
Суддя: Руденко М.А.
Дата ухвалення: 2011-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" травня 2011 р.справа № 2а-6901/08/0470

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Руденко М.А.

суддів: Мірошниченка М.В. Юхименка О.В.

при секретарі судового засідання: Тепловій Г.Є.

за участю представників сторін:

представника позивача ОСОБА_1 довіреність від 03.11.2010 року;

представника відповідача ОСОБА_2 довіреність від 05.04.2011 року;

ОСОБА_3 довіреність від 24.03.2011 року

розглянувши в судовому засіданні апеляційну скаргу субєкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_4 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2009 року по адміністративній справі № 2а-6901/08/0470 за позовом субєкта підприємницької діяльності фізичної особи підприємця ОСОБА_4 до Державної податкової інспекції у м. Дніпродзержинську про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень,-

в с т а н о в и л а :

В липні 2008 року позивач звернувся до адміністративного суду з позовною заявою, в якій просив визнати недійсними видані Державною податковою інспекцією в м. Дніпродзержинську повідомлення-рішення від 10.01.2008 року за № 000061701/0/459 та /0/460; визнати недійсним виданий Державною податковою інспекцією в м. Дніпродзержинську акт від 29.12.2007 року за № 757/17-320/ перевірки фінансово-господарської діяльності субєкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_4 на предмет додержання податкового законодавства України.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2009 року по адміністративній справ № 2а-6901/08/0470 закрито провадження у справі за позовом субєкта підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Державної податкової інспекції у м. Дніпродзержинську в частині позовних вимог про визнання недійсним виданого Державною податковою інспекцією в м. Дніпродзержинську акту від 29.12.2007 року за № 757/17-320/ перевірки фінансово-господарської діяльності субєкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_4 на предмет додержання податкового законодавства України.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2009 року у задоволені адміністративного позову субєкта підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Державної податкової інспекції у м. Дніпродзержинську відмовлено повністю.

В мотивування судового рішення суд першої інстанції вказав на те, що в наданих позивачем до перевірки накладних невстановлена особа виконала підписи від імені директора ПП «Оксамит Плюс»ОСОБА_5Позивачем віднесено до складу валових витрат витрати в сумі 2 785701,00 грн. без підтверджуючих документів, а саме за відсутності товарно-транспортних накладних, які б підтверджували факт перевезення товарно-матеріальних цінностей. В порушення пп.7.4.4 п.7.4 Закону України «Про податок на додану вартість»позивачем віднесено до складу податкового кредиту вартість товарів, які не відносяться до складу валових витрат виробництва на суму 2 780 453,0 грн., ПДВ 556090,0 грн., так як дані товари не призначались для їх використання в господарській діяльності субєкта підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою, в які просив скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.12.2009 року та прийняти нову про задоволення позовних вимог. В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав на те, що суд першої інстанції при винесені оскаржуваного рішення керувався не висновками документальної перевірки , викладеними в акті від 29.12.2007 року за № 757/17-320/, а додатковими поясненнями та матеріалами, наданими податковою службою відносно вчинення підприємцем удаваних, так званих «Безтоварних»господарських операцій, на які відсутні посилання в акті перевірки. Підставою для винесення оскаржуваних повідомлень-рішень і постанови суду першої інстанції були не пояснення підприємця ОСОБА_4 і його представника, а відсутність у нього права на віднесення до валових витрат і на податковий кредит по ПДВ витрат, підтверджених лише видатковою та податковою накладними, за відсутності товарно-транспортної накладної, що не відповідає вимогам діючого законодавства. Вважають, що законом не встановлено необхідність в цьому випадку мати товарно-транспортну накладну. Лише податкова накладна є підставою для нарахування податкового кредиту. При транспортуванні товарів покупцем чи продавцем власним транспортом товарна-транспортна накладна не виписується.

Відповідач надав заперечення на апеляційну скаргу в який просив залишити апеляційну скаргу субєкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_4 без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.12.2009 року без змін. Вказали також на те, що товарно-транспортна накладна є доказом витрат, сплачених протягом звітного періоду , ОСОБА_4 надавав до ДПІ пояснення, відповідно до яких за період з 19.08.2006 року по теперішній час він не займався оптовим продажем металовиробів, не складав угоди, щодо купівлі-продажу товару, не використовував кошти з розрахункового рахунку, не видавав накладні, рахунки, податкові накладні, не складав та не підписував звітність та інші документі, що стосуються підприємницької діяльності. Офісу, складських приміщень та транспортних засобів не має. Вказав на те, що дав нотаріально посвідчену довіреність на імя ОСОБА_6 . котрий повинен був представляти його інтереси, а саме вести документацію, відкривати рахунки в установах банків, підписувати документи, допомагати в наданні звітності до органів ДПІ. Однак ОСОБА_6 надав пояснення, що відвантаженням товарів він не займався.

В судовому засіданні представник позивача вимоги апеляційної скарги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити.

Представники відповідача в судовому засіданні проти задоволення вимог апеляційної скарги заперечували, просили постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2009 року залишити без змін.

Колегія суддів, заслухавши представників сторін, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесені оскарженої постанови, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи за період з19.08.2006 року по 30.09.2007 року була проведена планова виїзна перевірка фінансово-господарської діяльності з питань дотримання субєктом господарювання фізичною особою підприємцем ОСОБА_4 вимог податкового, валютного та іншого законодавства . Позивач був завчасно повідомлений про проведення зазначеної перевірки.

За результатами перевірки було складено акт від 29 грудня 2007 року за № 757/17-320/.

Перевіркою встановлено наступні порушення :

- п.п.7.7.1 п.п. 7.7., п.п.п 7.4.5., п.п. 7.4, ст.. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»від 03.04.1997 року за № 168/97-ВР ( зі змінами та доповненнями) в результаті чого занижено податок на додану вартість за 2006 рік на суму 1 05334,0 грн., в тому числі за жовтень 2006 року на суму 46 168, 00 грн, за грудень 2006 року на суму 59 166,0 грн., за 2007 рік на суму 450 757,0 грн., в тому числі за січень 2007 року на суму 14 747,0 грн., за лютий 2007 року на суму 50 853 грн., за березень 2007 року на суму 8 146,0 грн., за квітень 2007 року на суму 21 848,0 грн., за травень 2007 року на суму 92 043 грн., за червень 2007 року на суму 54 387,0 грн., за липень 2007 року на суму 101 389,0 грн., за серпень 2007 року на суму 75030 , 0 грн., за вересень 2007 року на суму 32 312,0 грн.;

- Ст. 13, ст. 14 р. 1У Декрету Кабінету Міністрів України № 13-92 від 26.12.1992 року «Про прибутковий податок з громадян» ( зі змінами та доповненнями) в результаті чого донараховано податку з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності у сумі 387 817, 35 грн.

На підставі зазначено акту було винесено податкове повідомлення рішення форми «Р»за № /0/460, яким визначено суму податкового зобовязання з податку на додану вартість по вітчизняних товарах ( роботах, послугах) за основним платежем 556 091,3 грн. та за штрафними санкціями 264 079,1 грн. та податкове повідомлення рішення форми «Р»за № /0/459 від 10 січня 2008 року , яким визначено суму податкового зобовязання з прибуткового податку на доходи від підприємницької діяльності та інші доходи громадян в сумі 387 817, 35 грн.

Визнання недійсним податкових зазначених повідомлень-рішень є предметом даного спору.

За позицією фахівців контролюючого органу, господарські операцій з придбання позивачем товарно-матеріальних цінностей були проведені без оформлення документів, які б свідчили про транспортування товару від постачальника ПП «Оксамит-Плюс», а саме товарно-транспортних накладних типової форми № 1-ТН, яка була встановлена наказом Міністерства транспорту України «Про затвердження типових форм первинного обліку роботи вантажного автомобілю»від 29.12.1995 року за № 488/346. Вказують також на те, що в наданих для перевірки накладних невстановлена особа виконала підписи від імені директора ПП «Оксамит Плюс»ОСОБА_5 , що підтверджується висновком судово-почеркознавчої експертизи № 43/04-128 від 24.06.2008 року, проведеної в рамках розслідування кримінальної справи.

Згідно з частиною 1 ст. 13 розділу 1У Декрету Кабінету Міністрів України № 13-92 «Про прибутковий податок з громадян»( із змінами та доповненнями) оподаткованим доходом вважається сукупний чистий дохід, тобто різниця між валовим доходом ( виручки у грошовій та натуральній формі) і документально підтвердженими витратами, безпосередньо повязаними з одержанням доходу. Частиною 3 ст. 13 зазначеного декрету передбачено, що до складу валових витрат, належать витрати, які безпосередньо повязані з одержанням доходу, які включають до складу валових витрат виробництва ( обігу) або підлягають амортизації згідно з Законом України «Про оподаткування прибутку підприємств».

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивачем було завищено загальну суму валових витрат за 4 квартал 2006 року у розмірі 527 983,0 грн.( без ПДВ) та за 9 місяців 2007 року в розмірі 2 257 718, 0 грн., оскільки єдиним постачальником позивача було ПП «Оксамит Плюс», яке видавало накладні, однак згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи № 43/04 128 від 24.06.2008 року, підписи від імені директора ПП «Оксамит-Плюс»ОСОБА_5, зроблені не останньою, а невідомою особою. Також підроблений рукописний текст в квитанціях прибуткових касових ордерів , виконаний від імені ОСОБА_5 (директору ПП «Оксамит Плюс»).

Окрім того, позивач до ДПІ у м. Дніпродзержинську надавав пояснення про те, що оптовим продажем металовиробів не займався, угоди купівлі продажу не складав, не використовував кошти з розрахункового рахунку не складав та не підписував звітність. Офісу, складських приміщень та транспортних засобів для перевозки вантажів не має. Натомість надав довіреність на імя ОСОБА_7, на даний момент видана ним довіреність на імя ОСОБА_7 анульована (а.с. 22).

ОСОБА_7 надав пояснення (а.с. 24), про те, що отримав довіреність на відкриття рахунку в банку, підписував отгрузочні та приходні документи, які йому надавали, підписував договори, які укладав ОСОБА_4, допомагав складати звіти та подавати їх до податкової та пенсійного фонду, однак при цьому він не проводив відгрузочних робіт та не вів облік товару . Підтвердив також, що особистого транспорту ОСОБА_4 не має , він завжди використовував найманий транспорт, яким чином розраховувався йому не відомо.

Згідно бази даних МРЕВ ДАІ м. Дніпродзержинську у позивача не значаться транспортні засоби , що зазначено в акті перевірки від 29.12.2007 року № 757/17-320/ (а.с. 46) та не заперечувалось в судовому засіданні представником позивача.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що у позивача відсутні персонал, основні фонди : транспорті засоби для перевезення, приміщення для зберігання товару які були необхідні для здійснення господарських операцій по придбанню товару.

Окрім зазначеного, позивачем при перевірці в порушення наказу Міністерства транспорту України «Про затвердження типових форм первинного обліку роботи вантажного автомобілю»від 29.12.1995 року за № 488/346 не надано товарно-транспортних накладних та дорожніх листів вантажного автомобілю, яки є документом, що підтверджує оприбуткування товарно-матеріальних цінностей та фактичне здійснення господарських операцій з ПП «Оксамит Плюс».

Колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що при здійсненні операцій з купівлі-продажу металопрокату на позивачеві не лежить обовязок надавати для перевірки товарно - транспортні накладні, зважаючи на наступне.

Відповідно до п.1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Пунктом 11.1 п.11 «Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні», затверджених Наказом Міністерства транспорту України № 363 від 14.10.1997 року основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортні накладні та дорожні листи вантажного автомобіля.

Оформлення перевезень вантажів здійснюється товарно-транспортними накладними, що передбачено п.п. 11.4 зазначених правил.

Отже колегія суддів приходить до висновку, що здійснення поставки товару на будь-яких умовах поставки не звільняє учасників господарських операцій від складання первинних документів, які передбачені законодавством про бухгалтерський облік, а саме: товарно-транспортних накладних.

Також колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що постановою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 18.02.2010 року в кримінальній справі за звинуваченням ОСОБА_4 за ч.2 ст.212 КК України встановлено, субєкт підприємницької діяльності фізична особа підприємець ОСОБА_4 в період з 19.08.2006 року по 30.09.2007 року сформував валові витрати по деклараціям про прибуток за 4-й квартал 2006 року та за 9 місяців 2007 року на загальну суму 2 780 453, 63 грн. на підставі незаконно отриманих первинних документів, нібито отриманих виданих ПП «Оксамит плюс»та не підтверджених достовірними первинними документами ПП «Оксамит Плюс».

ОСОБА_4 діючи умисно, в порушення Закону України «Про податок на додану вартість»№ 168/97-ВР від 03.04.1997 року використовуя незаконно отримані податкові накладні, нібито отримані від ПП «Оксамит Плюс»в період з 19.08.2006 року по 30.09.2007 року незаконно включив до складу податкового кредиту по ПДВ суму податку на додану вартість в розмірі 556 090,0 грн. В результаті незаконного завищення податкового кредиту по ПДВ, ОСОБА_4 в період з 19.08.2006 року по 30.09.2007 року занизив податкові зобовязання по ПДВ, та умисно ухилився від сплати податку в бюджет держави на додану вартість в загальній сумі 556 090,0 грн.

Всього за період з 19.08.2006 року по 30.09.2007 року субєкт підприємницької діяльності фізична особа ОСОБА_4 умисно ухилився від сплати в бюджет держави податку з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності в сумі 387 817, 35 грн. та податку на додану вартість в сумі 556 090,0 грн.

Зазначена постанова суду про закриття в кримінальній справі провадження у звязку з амністією не є обставиною звільненою від доказування на підставі частини 4 ст. 72 КАС України.

Водночас, постанова суду в кримінальній справі є вагомим доказом ухилення від сплати податків ОСОБА_4

В ході розгляду справи фахівцями контролюючого органу доведена сумнівність укладених угод.

Зі сторони позивача не надано належних документів, які б підтверджували виконання фактичне обумовлених зобовязань. У справі відсутні підтверджуючі документи щодо факту транспортування та оприбуткування позивачем товару на кожну партію.

За викладеного, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення, прийнятого з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 195, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу субєкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.12.2009 року по адміністративній справі № 2а-6901/08/0470 без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в порядку, передбаченому ст.. 212 КАС України.

Ухвалу складено у повному обсязі 17.06.2011р.

Головуючий: М.А. Руденко

Суддя: М.В. Мірошниченко

Суддя: О.В. Юхименко