Справа № 26058/10
Суддя: Руденко М.А.
Дата ухвалення: 2011-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" березня 2011 р.справа № 2а-3028/10/1170

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Руденко М.А.

суддів: Юхименка О.В. Мірошниченка М.В.

при секретарі судового засідання: Федоровій Т.С.

за участі представника відповідача: ОСОБА_1, договір від 18.02.2011 року.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Кіровоградської обєднаної державної податкової інспекції на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2010 року по адміністративній справі № 2а-3028/10/1170 за позовом Кіровоградської обєднаної державної податкової інспекції до ПП «Продком-К»про скасування державної реєстрації та визнання установчих документів приватного підприємства «Продком-К»недійсними з моменту перереєстрації,-

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2010 року позивач звернувся до адміністративного суду з позовом, в якому просив: скасувати державну реєстрацію та визнати установчі документи, статут, свідоцтво платника ПДВ приватного підприємства «Продком-К» недійсними з моменту реєстрації; у разі постановлення судового рішення щодо скасування державної реєстрації та визнання недійсними установчих документів приватного підприємства «Продком-К», у день набрання законної сили судовим рішенням надіслати його державному реєстратору для внесення запису про судове рішення до установчих документів юридичної особи; визнати недійсними первинні та фінансово-господарські документи, складені від імені приватного підприємства «Продком-К» після проведення реєстрації.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2010 року в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

Рішення суду обґрунтовано тим, що факт порушення закону при створенні юридичної особи матеріалами справи не підтверджений, доводи позивача про те, що перереєстрація підприємства відбулася на підставну особу, волевиявлення якої не було направлено на створення підприємства з метою здійснення підприємницької діяльності, документи, що стали предметом позову, свідчать про намір створити ПП «Продком-К» для ухилення від сплати податків, про намір ведення недобросовісної господарської діяльності, є непереконливими та такими, що суперечать матеріалам справи та дослідженим в ході розгляду справи доказам.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22.09.2010 року по справі № 2а-3028/10/1170, постановити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. В обгрунтування вимог апеляційної скарги вказали на те, що громадянин ОСОБА_2 в дійсності не мав наміру і можливості особисто здійснювати підприємницьку діяльність, і сплачувати податки та збори до державного бюджету України, а відомості вказані в реєстраційних та установчих документах є завідомо неправдивими.

Заперечень на апеляційну скаргу не надійшло.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи приватне підприємство «Продком-К» зареєстровано виконавчим комітетом Кіровоградської міської ради, про що свідчить свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи від 27.01.2010 року (а.с. 14). Відповідно до Довідки з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України станом на 27.01.2010 року керівником приватного підприємства «Продком-К»зареєстрована ОСОБА_3 (а.с.15). 16.07.2010 року керівником приватного підприємства «Продком-К»перереєстрований ОСОБА_2 згідно відомостей із ЄДР щодо юридичної особи (а.с.7).

В матеріалах справи містяться пояснення ОСОБА_4 стосовно того, що він приватне підприємство не реєстрував, фінансово-господарської діяльності не здійснював, жодних документів не підписував (а.с.16), однак приватне підприємство «Продком-К»зареєстровано на ОСОБА_2 (а.с.7).

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців" свідоцтво про державну реєстрацію - документ встановленого зразка, який засвідчує факт внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію юридичної особи або фізичної особи підприємця.

Статтею 4 вищевказаного Закону встановлено, що державна реєстрація юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців - засвідчення факту створення або припинення юридичної особи, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, а також вчинення інших реєстраційних дій, які передбачені цим Законом, шляхом внесення відповідних записів до Єдиного державного реєстру.

Порядок проведення державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців включає, зокрема: перевірку комплектності документів, які подаються державному реєстратору, та повноти відомостей, що вказані в реєстраційній картці; перевірку документів, які подаються державному реєстратору, на відсутність підстав для відмови у проведенні державної реєстрації; несення відомостей про юридичну особу або фізичну особу - підприємця до Єдиного державного реєстру; оформлення і видачу свідоцтва про державну реєстрацію та виписки з Єдиного державного реєстру.

Зміни до установчих документів юридичної особи, а також зміна прізвища та/або імені, та/або по батькові (далі - імені) або місця проживання фізичної особи - підприємця підлягають обов'язковій державній реєстрації шляхом внесення відповідних змін до записів Єдиного державного реєстру в порядку, встановленому цим Законом.

Порядок та підстави державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи визначені в ст. 29 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців", п. 13 якого встановлено, що проведення державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи здійснюється за процедурами, передбаченими ч.ч. 1, 5 ст. 25 та ч.ч. 2, 3 ст. 27 зазначеного Закону для проведення державної реєстрації юридичної особи.

Припинення юридичної особи передбачено ст. ст. 33, 38 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців".

Відповідно до ст. 33 вказаного Закону юридична особа припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов'язків іншим юридичним особам - правонаступникам у результаті злиття, приєднання, поділу, перетворення (реорганізації) або в результаті ліквідації за рішенням, прийнятим засновниками (учасниками) юридичної особи або уповноваженим ними органом, за судовим рішенням або за рішенням органу державної влади, прийнятим у випадках, передбачених законом.

Юридична особа є такою, що припинилася, з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи.

Пунктом 2 ст. 38 зазначеного Закону України встановлено, що підставами для постановлення судового рішення щодо припинення юридичної особи, що не пов'язано з банкрутством юридичної особи є: визнання недійсним запису про проведення державної реєстрації через порушення закону, допущені при створенні юридичної особи, які не можна усунути; провадження нею діяльності, що суперечить установчим документам, або такої, що заборонена законом; невідповідність мінімального розміру статутного фонду юридичної особи вимогам закону; неподання протягом року органам державної податкової служби податкових декларацій, документів фінансової звітності відповідно до закону; наявність в Єдиному державному реєстрі запису про відсутність юридичної особи за вказаним її місцезнаходженням.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців", якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін, а саме відомостей про припинення юридичної особи.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимоги позивача щодо визнання недійсним запису про реєстрацію підприємства не можуть бути задоволені, оскільки порушень при реєстрації юридичної особи не встановлено. На момент перереєстрації ОСОБА_2 особисто підписував документи, діяв добровільно та на власний розсуд.

Крім того, відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом.

Частиною 1 ст. 104 КАС України встановлено, що до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. Суб'єкт владних повноважень має право звернутися до адміністративного суду у випадках, встановлених законом.

Права органів державної податкової інспекції закріплені ст. 11 Закону України "Про державну податкову службу в Україні", зокрема, п. 17 ч. 1 встановлює право звертатися у передбачених законом випадках до судових органів із заявою (позовною заявою) про скасування державної реєстрації суб'єкта підприємницької діяльності.

За вимогами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналіз вищевикладених норм права свідчить про те, що законом не передбачено право на звернення податкового органу до суду з вимогами про визнання недійсним установчих документів, запису про перереєстрацію юридичної особи, визнання недійсними первинних та фінансово-господарських документів.

Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обєктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права, які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у справі доказами.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Кіровоградської обєднаної державної податкової інспекції на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2010 року по адміністративній справі № 2а-3028/10/1170 залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2010 року по адміністративній справі № 2а-3028/10/1170без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в порядку та у строки, передбачені ст. 212 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 05.05.2011 року.

Головуючий: М.А. Руденко

Суддя: О.В. Юхименко

Суддя: М.В. Мірошниченко