Справа № 802/267/15-а
Суддя: Матохнюк Д.Б.
Дата ухвалення: 2015-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/267/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Яремчук К.О.

Суддя-доповідач: Матохнюк Д.Б.

03 червня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Матохнюка Д.Б.

суддів: Білої Л.М. Гонтарука В. М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 23 березня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до головного державного податкового інспектора сектору оподаткування юридичних осіб Ладижинського відділення Бершадської об'єднаної державної податкової інспекції Керейник Ганни Тарасівни, заступника начальника Бершадської об'єднаної державної податкової інспекції Короля Валерія Яковича, Бершадської об'єднаної державної податкової інспекції про визнання незаконними та скасування акта перевірки та податкового повідомлення- рішення, визнання дій незаконними,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд з адміністративним позовом до головного державного податкового інспектора сектору оподаткування юридичних осіб Ладижинського відділення Бершадської об'єднаної державної податкової інспекції Керейник Ганни Тарасівни, заступника начальника Бершадської об'єднаної державної податкової інспекції Короля Валерія Яковича про визнання незаконними дії заступника начальника Бершадської ОДПІ Короля В.Я. щодо донарахування позивачу суми грошового зобов'язання в розмірі 20223,25 грн.; визнання незаконним і скасування податкового повідомлення-рішення № від 20 січня 2015 року; визнання незаконними дії головного державного податкового інспектора сектору оподаткування юридичних осіб Ладижинського відділення Бершадської ОДПІ Керейник Г.Т. щодо донарахування позивачу до сплати податкового зобов'язання 20223,25 грн., та 25% штрафної санкції від суми донарахованого контролюючи органом податкового зобов'язання та визнання незаконним і скасування акта про результати камеральної перевірки податкової звітності від 05 січня 2015 року, складеного головним державним податковим інспектором сектору оподаткування юридичних осіб Ладижинського відділення Бершадської ОДПІ Керейник Г.Т. щодо донарахування позивачу до сплати податкового зобов'язання 20223,25 грн. та 25% штрафної санкції від суми донарахованого контролюючим органом податкового зобов'язання.

23 березня 2015 року Вінницький окружний адміністративний суд прийняв постанову про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Не погоджуючись з судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану постанову та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

Сторони в судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце судового засідання повідомлені завчасно і належним чином, а відтак судом апеляційної інстанції у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України розглянуто справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши, суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено те, що головним державним податковим інспектором сектору оподаткування юридичних осіб Ладижинського відділення Бершадської ОДПІ Керейник Г.Т. проведено камеральну перевірку податкової звітності щодо виявлення помилок у податкових деклараціях зі сплати податку за землю, поданих ОСОБА_2, за результатами якої складено акт від 05 січня 2015 року №000001/02-55.

В ході проведеної перевірки податковим органом встановлено порушення порядку нарахування і сплати орендної плати за землі державної власності за договором оренди землі, укладеного 29 листопада 2011 року між позивачем та Тростянецькою районною державною адміністрацією. Зокрема, позивачем протягом 2012, 2013 та 2014 років сплачувалась орендна плата, виходячи із нормативної грошової оцінки землі, що діяла станом на момент укладання договору оренди землі (тобто станом на 2011 рік). Однак, позивачем не враховано того, що нормативна грошова оцінка землі у 2012, 2013 та 2014 роках змінювалась.

На підставі акта перевірки, 20 січня 2015 року Бершадською ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з орендної плати за землю у розмірі 20223,25 грн.

Не погодившись з таким рішенням позивач оскаржив його до Вінницького окружного адміністративного суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції погодився з висновками відповідача, викладеними в акті перевірки, а також те, що податкове повідомлення-рішення відповідача прийнято обґрунтовано, з урахування усіх обставин що мають значення для прийняття рішення, а обґрунтування відповідача, наведене в акті перевірки, відповідає вимогам чинного законодавства.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Підпунктом 14.1.147. п.14.1. ст.14 Податкового кодексу України (ПК України) визначено плату за землю як загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Питання сплати орендної плати за землю врегульовані статтею 288 ПК України.

Пункт 288.1 статті 288 ПК України в якості єдиної підстави для нарахування орендної плати за земельну ділянку визначає договір оренди такої земельної ділянки.

Відповідно до п.288.4 ст.288 ПК України розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Згідно із пп. 288.5.1 п. 288.5 ст. 288 Податкового кодексу України розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки.

Таким чином, Податковим кодексом України передбачено нижню граничну межу річної суми платежу по орендній платі незалежно від того розміру, що визначений у договорі оренди землі.

Так, договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст. 13 Закону України "Про оренду землі").

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про оренду землі" однією із істотних умов договору оренди землі між орендодавцем та орендарем є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Як встановлено судом першої інстанції, 29 листопада 2011 року між Тростянецькою районною державною адміністрацією та позивачем укладено договір оренди землі, яким визначено, що орендна плата вноситься у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки землі.

Тобто, у разі зміни нормативної грошової оцінки землі у відповідному році змінюється й розмір орендної плати за такий період.

Відповідно до ст.289 ПК України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення за станом на 1 січня поточного року.

Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель.

Згідно із листа відділу Держземагентства у Тростянецькому районі вих. №11-28-0.3-918/2-15 від 16 лютого 2015 року встановлено, що нормативна грошова оцінка землі, що орендується позивачем, у 2012, 2013 та 2014 роках змінилася на відміну від 2011 року, та становила 563324,80 грн.

Таким чином, необхідність сплати орендної плати за земельну ділянку державної та комунальної власності у новому розмірі виникає в орендаря незалежно від внесення змін до договору оренди за ініціативою сторін правочину.

За таких обставин, оскільки збільшення розміру орендної плати на землю відбулось не у зв'язку із волевиявленням сторін договору, а у зв'язку з урахуванням коефіцієнта індексації, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що обов'язок слати земельного податку у новому розмірі виник у позивача незалежно від внесення змін до договору оренди землі.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідач не приймав ніяких рішень щодо внесення змін до будь-яких елементів податків та зборів, правил та ставок, а лише виконував функції, покладені на нього державою, діяв в межах та у спосіб, передбачений законодавством, а відтак відсутні підстави для скасування податкового повідомлення-рішення.

Також, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовної вимоги щодо визнання незаконними дій головного державного податкового інспектора сектору оподаткування юридичних осіб Ладижинського відділення Бершадської об'єднаної державної податкової інспекції Керейник Г.Т. щодо донарахування податкового зобов'язання в розмірі 20223,25 гривень та 25 % штрафної санкції, оскільки дана вимога є безпідставною та не обґрунтованою.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовної вимоги щодо визнання незаконним та скасування акта перевірки №000001/02-05 від 05 січня 2015 року, з огляду на наступне.

Так, акт - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки фінансово-господарської діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

З аналізу наведеної вище норми вбачається, що акт перевірки є лише засобом документування, в той час, коли предметом оскарження в адміністративному суді є юридичні наслідки (застосовані наслідки), що безпосередньо випливають з результатів перевірки.

Крім того, п. 86.7 ст. 86 Податкового кодексу України передбачено, що у разі незгоди платника податків або його законних представників з висновками перевірки чи фактами та даними, викладеними в акті перевірки, вони мають право подати свої заперечення протягом п'яти робочих днів з дня отримання акта.

Згідно із ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Враховуючи положення законодавства, під нормативно-правовим актом чи правовим актом індивідуальної дії державного чи іншого органу слід розуміти юридичну форму рішень цих органів - офіційний письмовий документ, який породжує певні наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

За визначенням, наведеним у п. 6 ч. 1 ст. 3 КАС України, адміністративний позов - це звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів у публічно - правових відносинах.

Відповідно до ст. 105 КАС України зміст адміністративного позову - це адресоване адміністративному суду прохання позивача процесуально-правового характеру задовольнити його вимогу до відповідача. Частина четверта і п'ята даної статті визначають формулювання позовних вимог, що можуть становити зміст адміністративного позову. За суттю, це бажаний для позивача спосіб захисту адміністративним судом прав, свобод чи інтересів, які він вважає порушеними.

За приписами ст. 162 КАС України, при вирішенні справи по суті суд зобов'язаний зробити висновок щодо позовних вимог та застосувати спосіб захисту порушених прав, свобод чи інтересів.

Так, оцінка висновків контролюючого органу за результатами перевірки досліджується в межах формування податкового повідомлення-рішення і саме через такий спосіб захисту, передбачений ст. 162 КАС України, а саме, скасування рішення, права позивача будуть відновлені. В той час, коли сам пособі акт перевірки прав, свобод та інтересів ОСОБА_2 не порушують, а відтак, не створюють підстав для їх захисту.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 23 березня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Головуючий Матохнюк Д.Б.

Судді Біла Л.М.

Гонтарук В. М.