Справа № 1955/09
Суддя: Туркіна Л.П.
Дата ухвалення: 2010-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" квітня 2010 р. справа № А37/34-08

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Туркіної Л.П.

суддів: Кожана М.П. Проценко О.А.

при секретарі судового засідання: Дегтярьові Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Фізичної особи підприємця ОСОБА_1

на постанову Господарського суду Дніпропетровської області від 06 березня 2008 р.

у справі №А37/34-08 (категорія статобліку - 6.6.6)

за позовом ОСОБА_2 обєднаної державної податкової інспекції Дніпропетровської області

до Фізичної особи підприємця ОСОБА_1

про звернення стягнення на активи,

Встановила:

У грудні 2007 року ОСОБА_2 обєднана державна податкова інспекція Дніпропетровської області (далі ОСОБА_2 ОДПІ) звернулась із позовом до господарського суду Дніпропетровської області, у якому просила звернути стягнення на активи Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 в рахунок погашення податкового боргу з податку на додану вартість у розмірі 81629,53 грн. на користь держави.

Позовні вимоги обґрунтовані наявністю податкового боргу в сумі 81629,53 грн., який на момент подачі позову є несплачений.

Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 06.03.2008р. позовні вимоги задоволено у повному обсязі.

Рішення суду обґрунтовано наявністю податкового боргу по сплаті узгоджених податкових зобов'язань з ПДВ, визначених податковим повідомленням-рішенням №/3/26321 від 05.07.2006р.

Не погодившись із постановою господарського суду, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить постанову господарського суду скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що розгляд справи було здійснено за відсутності відповідача, який не був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання.

Позивач надав до суду апеляційної інстанції заперечення на апеляційну скаргу, в яких зазначив наступне.

Постановою Вищого адміністративного суду України від 31.07.2008 р. у справі № А38/269-06 (К-7652/07) касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 01.03.2007 р. в частині відмови у задоволенні позову про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення № /3/26321 від 05.07.2006р. - без змін.

Таким чином, наявність податкового боргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з податку на додану вартість у сумі 81629,53 грн. та його узгодженість підтверджується документами, що містяться у матеріалах справи, а саме:

- ОСОБА_2 ОДПІ № 114/172. від 28.12.2005 р. «Про результати планової виїзної документальної перевірки дотримання вимог податкового законодавства підприємця ОСОБА_1 за період з 01.10.2004 р. по 30.09.2005 р.»;

- корінцем податкового повідомлення-рішення № /3/26321 від 05.07.2006 р.;

- постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 01.03.2007 р. у справі № АЗ8/269-06;

- корінцями першої та другої податкових вимог (№ 1/865 від 30.03.2007 р. та № 2/1277 від 12.05.2007 р.).

Отже, твердження Відповідача про те, що усі свої вимоги ОСОБА_2 ОДПІ обґрунтовувала лише припущеннями, є таким, що не відповідає фактичним обставинам справи.

У судовому засіданні представник позивача підтримав доводи, викладені в запереченні на апеляційну скаргу, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, постанову господарського суду Запорізької області - без змін.

Відповідач в судовому засіданні доводи, викладені в апеляційній скарзі, підтримав, просив апеляційну скаргу задовольнити, постанову господарського суду скасувати.

Заслухавши представників сторін, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова господарського суду Запорізької області скасуванню, виходячи з наступного.

Матеріали справи, апеляційна скарга та пояснення представника позивача свідчать, що розгляд справи у суді першої інстанції було здійснено за відсутності відповідача або його представника.

Як зазначено у апеляційні скарзі, причиною неявки було несвоєчасне повідомлення відповідача про час та місце судового розгляду справи.

Доказів, які б спростовували доводи апеляційної скарги, матеріали справи не містять.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що постанову господарського суду Запорізької області від 06.03.2008 р. прийнято з порушенням п. 1 ч. 3 ст. 49, п. 1 ч. 1 ст. 128 КАС України.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Наслідком порушення вимог ч. 3 ст. 49, ч. 1 ст. 128 КАС України відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 227 КАС України є обов'язкове скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції може дослідити нові докази, а також докази? які досліджувались судом першої інстанції з порушенням вимог КАС України.

Виходячи з викладеного та керуючись ч. 7 ст. 9 КАС України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування рішення суду першої інстанції та розгляду спору по суті. Отже, вимоги апеляційної скарги щодо скасування судового рішення підлягають задоволенню. Що стосується вимог про направлення справи на новий розгляд, то вони відхилені судом апеляційної інстанції, виходячи з викладеного вище, та як такі, що суперечать нормам ст. 204 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, та заслухавши відповідача та представника позивача, колегія суддів встановила.

19 грудня 2007 р. до господарського суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 ОДПІ про стягнення з відповідача 81629,53 грн. податкової заборгованості.

Позивач просить стягнути з відповідача податкову заборгованість у розмірі 81629,53 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовує Законом України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетом та державними цільовими фондами", Законом України "Про державну податкову службу в Україні".

Наявні у справі матеріали свідчать, що Фізична особа підприємець ОСОБА_1 зареєстрований виконавчим комітетом ОСОБА_2 міської ради як суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа, про що свідчить Довідка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців (а.с.5-6).

За період з 12.12.2005р. по 23.12.2005р. податковою проведена планова виїзна документальна перевірка фінансово господарської діяльності з питань дотримання підприємцем ОСОБА_1 вимог діючого податкового законодавства за період з 01.10.2004р. по 30.09.2005р. про що складено акт перевірки від 28.12.05 р. № 114/172/НОМЕР_1.

За результатами перевірки, ОСОБА_2 ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення від 05.07.06 р. № /3/26321, яким визначено суму податкового зобов'язання за платежем з податку на додану вартість у розмірі 81629,53 грн. (з яких 54419,53грн. - за основним платежем, 27210,00 грн. штрафних (фінансових санкцій)).

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 01.03.2007р. у справі №А38/269-06 відмовлено у задоволенні позову про визнання недійсними та скасування податкового повідомлення - рішення №/3/26321. Постанова Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 01.03.2007р. у справі №А38/269-06 відповідно до ч.1 ст. 255 КАС України набрала законної сили з моменту проголошення. Постановою Вищого адміністративного суду України від 31.07.2008р. у справі №А38/269-06 (К-7652/07) касаційну скаргу фізичної особи підприємця ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 01.03.2007р. в частині відмови у задоволенні позову про визнання недійсним податкового повідомлення рішення №/3/26321 від 05.07.2006р. без змін.

Отже, наявність податкового боргу фізичної особи підприємця ОСОБА_1 з податку на додану вартість у сумі 81629,53 грн. та його узгодженість підтверджується документами, що містяться у матеріалах справи, а саме:

- ОСОБА_2 ОДПІ №114/172. від 28.12.2005р. «Про результати планової виїзної документальної перевірки дотримання вимог податкового законодавства підприємця ОСОБА_1 за період з 01.10.2004р. по 30.09.2005р.»:

- корінцем податкового повідомлення рішення №/3/6321 від 05.7.2006р.;

- постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 01.03.2007р. у справі №А38/269-06

Судом встановлено, що позивачем вживалися заходи щодо стягнення податкової заборгованості у встановленому законодавством порядку, а саме: згідно ст.6 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", відповідачу були направлені податкові вимоги: перша № 1/865 від 30.03.07 р. (яка вручена відповідачу 30.03.2007р. (а.с.30)) та друга №2/1277 від 12.05.07 р.

Оцінивши обставини справи та надані по ній докази у сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Згідно п. 5.4 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" узгоджена сума податкового зобов'язання, не сплачена платником податків у строки, визначені цією статтею, визнається сумою податкового богу платника податків.

Відповідно до Закону України "Про державну податкову службу" та Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" функції контролю за сплатою податків, а також право на вжиття заходів по їх примусовому стягненню покладено на органи державної податкової служби.

Як вказано у п. 1.7 ст. 1 "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" активами платника податків є кошти, матеріальні та нематеріальні цінності, що належать юридичній або фізичній особі за правом власності або повного господарського відання.

Ст. 41 Конституції України встановлює затвердження, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об'єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів спільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Згідно п.п.3.1.1. п. 3.1. ст. 3 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" активи платника податків можуть ти примусово стягнені в рахунок погашення його податкового боргу виключно за рішенням суду.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 ОДПІ про примусове стягнення з відповідача податкового боргу з податку на додану вартість у розмірі 81629,53 грн. (з яких: 54419,53 грн. основний борг, 27210,00 грн. штрафні (фінансові) санкції), що утворився внаслідок переднього узгодження податкових зобов'язань, підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Господарського суду Дніпропетровської області від 06 березня 2008 р.- скасувати.

Позов задовольнити.

Звернути стягнення на активи Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (53200, м. Нікополь, вул. Шевченка, б. 104/1, кВ. 20, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь державного бюджету на суму податкового боргу з податку на додану вартість у розмірі 81629,53 грн. (вісімдесят одна тисяча шістсот двадцять девять гривень пятдесят три копійки) (р/р 029, код платежу 14010100, одержувач ВДКУ у м. Нікополь, Банк УДК у Дніпропетровській області, МФО 805012).

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС України.

Постанова оформлена відповідно до ст. 160 КАС України 12.10.2010 року.

Головуючий: Л.П. Туркіна

Суддя: М.П. Кожан

Суддя: О.А. Проценко