Справа № 235/938/15-а
Суддя: Токарєв А. Г.
Дата ухвалення: 2015-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер № 235/938/15-а
Провадження 2а/235/33/15
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2015 року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

у складі: головуючого - судді Токарєва А.Г.,

при секретарі - Ященко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Красноармійську адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Пенсійного Фонду України, Управління Пенсійного фонду України у Будьонівському районі м. Донецька про відшкодування шкоди, заподіяної незаконними рішеннями та діями посадових осіб, суд

ВСТАНОВИВ:

09 лютого 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Пенсійного Фонду України, Управління Пенсійного фонду України у Будьонівському районі м. Донецька про відшкодування шкоди, заподіяної незаконними рішеннями та діями посадових осіб.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що він з 2013 року перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у Будьонівському районі м. Донецька та отримує державну пенсію за віком згідно з Законом України № 1058-ІV від 09.07.2003 року «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». На даний час пенсія є єдиним джерелом його існування. Стверджує, що Управління Пенсійного фонду України у Будьонівському районі м. Донецька було зобов'язане провести перерахунок призначеної йому пенсії у відповідності до ст.. 42 Закону України № 1058-ІV від 09.07.2003 року «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» відповідно до зростання середньомісячної заробітної плати штатного працівника в Україні порівняно з попереднім (2013) роком станом на 01 березня поточного року. Середня заробітна плата в галузях економіки за 2013 рік склала 3265 грн., а відповідне зростання заробітної плати відбулося на 7,9 %, тобто, щомісяця йому недораховували 603,01 грн. На його звернення до Управління Пенсійного фонду України у Будьонівському районі м. Донецька з відповідними проханнями про відповідний перерахунок пенсії отримав незадовільну відповідь без пояснень. В зв'язку з чим він недоотримує значну для нього суму коштів у розмірі 3618 грн. за період з 01.03.2014 року по 01.09.2014 рік. Крім того, відповідач в порушення п. 3 ч. 2 ст. 64 З.У. 1058-ІV від 09.07.2003 року «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» без письмового повідомлення причин передбачених п. 12 ч. 2 ст. 64 вищевказаного закону, взагалі припинив виплату призначеної йому пенсії починаючи з вересня 2014 по теперішній час в повному об'ємі, в зв'язку з чим він опинився в дуже скрутному моральному, матеріальному та фізичному стані.

Щомісячна виплата належної йому пенсії, відповідно до пенсійної справи та законодавства України про пенсійне забезпечення становить 8235, 95 грн., тобто сума незаконно недоотриманої пенсії за весь час затримки з вересня 2014 року по січень 2015 року включно складає 41179,73 грн.

Вказує що відповідно до п. 2 ст. 46 З.У. 1058-ІV від 09.07.2003 року «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за несвоєчасну виплату законно призначеної пенсії з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, передбачена компенсація у вигляді інфляційного індексу, який розраховується у відповідності до ст.. 6 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» № 1282-ХІІ від 03.07.1991 року. Згідно наданого ним розрахунку належна йому компенсація складає 2451,02 грн.

В судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах наполягає, просить їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача до судового засідання не з'явився надав письмові заперечення та клопотання про розгляд справи без його участі., у задоволенні позовних вимог просить відмовити.

Відповідно до положень ч.4 ст. 122 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ст.. 7 ч.1 п.14ЗУ №1058-IV від 09.07.2003 року «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»:

«Стаття 7. Принципи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування

1. Загальнообов'язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципами:

відповідальності суб'єктів системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування за порушення норм цього Закону, а також за невиконання або неналежне виконання покладених на них обов'язків.»

У відповідності до Постанови КМУ №280 від 23.07.2014 року:

П.2. Пенсійний фонд України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

П.3. Основними завданнями Пенсійного фонду України є:

реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню;

П.4. Пенсійний фонд України відповідно до покладених на нього завдань:

2) здійснює керівництво та управління солідарною системою загальнообов'язкового державного пенсійного страхування;

3) вивчає та аналізує ситуацію у сфері пенсійного забезпечення, забезпечує проведення щорічних актуарних розрахунків фінансового стану системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування;

6) організовує, координує та контролює роботу територіальних органів щодо:

здійснення контролю за додержанням вимог законодавства про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, правильністю нарахування, обчислення, повнотою і своєчасністю сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування (далі - страхові внески) та інших платежів, за достовірністю поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню, призначенням (перерахунком) і виплатою пенсій, щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці та іншими виплатами, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України, інших джерел, визначених законодавством;

17) здійснює розгляд звернень громадян з питань, пов'язаних з діяльністю Пенсійного фонду України, його територіальних органів, а також підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Пенсійного фонду України;

П.5. Пенсійний фонд України з метою організації своєї діяльності:

1) забезпечує в межах повноважень, передбачених законом, здійснення заходів щодо запобігання корупції і контроль за їх виконанням в апараті Пенсійного фонду України, його територіальних органах, на підприємствах, в установах та організаціях, що належать до сфери його управління;

П.7. Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Відповідно до ст. 4 ЗУ №1058-IV від 09.07.2003 року «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»):

Стаття 4. Законодавство про пенсійне забезпечення в Україні

1. Законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, цього Закону, закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 2013 року перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у Будьонівському районі м. Донецька та отримує державну пенсію за віком згідно з Законом України № 1058-ІV від 09.07.2003 року «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 09-10).

Відповідно до довідки відповідача позивачу ОСОБА_1 з 01.09.2014 призупинено виплату пенсії (а.с. 10), що не заперечується представником відповідача у своїх письмових запереченнях (а.с. 32-35).

Згідно листа Управління Пенсійного фонду України у Будьонівському районі м. Донецька від 18.11.2014 року за № 133/с-01-01-08, розмір пенсії позивача ОСОБА_1 становить 7633,07 грн. (а.с. 39-40).

Посилання відповідача на Постанови КМ України №509; №595 від 07.11.2014 року (які вносить зміни в порядок діяльності відповідача лише з 01.12.2014 року - п.3 Постанови №595) є недоречними оскільки вони не стосуються позивача, а лише переміщених осіб, надаючи їм додаткових права на отримання відповідних виплат та додаткових обов'язків ПФУ з організації таких виплат в разі таких звернень. Вищезазначені постанови не містять заборони чи скасування пенсійних виплат для решти громадян України.

В даному випадку права позивача на нарахування та виплату пенсії захищені нормами Конституції України

Стаття 3. Людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Стаття 8. В Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Стаття 19. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 22. Права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними.

Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Стаття 46. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Стаття 55. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Стаття 56. Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Стаття 58. Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Стаття 68. Кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Бакож дії відповідача порушують міжнародні зобов'язання України, а саме Європейську Конвенцію про захист прав і основних свобод людини яка була підписана 04.111950 року.

Ратифікувавши Конвенцію про права людини 17.07.1997 року, Україна визнала не лише виконання Конвенції а й положення ст.. 1 Протоколу № 1 до Конвенції.

Названа стаття проголошує: «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права».

Таким чином заборгованість по сплаті пенсії перед ОСОБА_1 складає 53431,49 грн. за період з 01.09.2014 року по 01.05.2015 року.

Також відповідачем в порушенням вимог ст.. ст.. 42,46 ЗУ №1058-IV від 09.07.2003 року «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не перераховувалася пенсія відповідно до зростання середньомісячної заробітної плати штатного працівника в Україні порівняно з попереднім (2013) роком станом на 01 березня поточного року. Середня заробітна плата в галузях економіки за 2013 рік склала 3265 грн., а відповідне зростання заробітної плати відбулося на 7,9 %, тобто, щомісяця йому недораховували 603,01 грн. (а.с. 11). Однак вимоги позивача в цій частині суд задовольняє частково в межах шестимісячного строку звернення до суду відповідно до ст.. 99 КАС України з 09.08.2014 року по 01.09.2014 рік. Також суд зазначає, що функціями щодо перерахунку пенсії громадян наділено відповідне відділення Пенсійного фонду України, тому суд не може сам перерахувати та стягнути зазначену недоплату по перерахунку пенсії та відмовляє в цій частині вимог ОСОБА_1

Відповідно до п. 2 ст. 46 З.У. 1058-ІV від 09.07.2003 року «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за несвоєчасну виплату законно призначеної пенсії з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, передбачена компенсація у вигляді інфляційного індексу, який розраховується у відповідності до ст.. 6 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» № 1282-ХІІ від 03.07.1991 року. Приведений позивачем у адміністративному позові розрахунок компенсації враховується судом, та є вірним (а.с.02).

Таким чином підлягають задоволенню вимоги ОСОБА_1, щодо зобов'язання відповідача виплатити компенсацію за несвоєчасну виплату пенсії у розмірі 2451,02 грн.

Керуючись ст..2, 11, 17, 23, 58, 69-71, 86, 104-105, 159-163 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Пенсійного Фонду України, Управління Пенсійного фонду України у Будьонівському районі м. Донецька про відшкодування шкоди, заподіяної незаконними рішеннями та діями посадових осіб задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України у Будьонівському районі м. Донецька в частині невиплати пенсії ОСОБА_1 у встановлені законом строки.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Будьонівському районі м. Донецька провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст.. 42 Закону України №1058-IV від 09.07.2003 року «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 09.08.2014 року по 01.09.2014 рік .

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Будьонівському районі м. Донецька сплатити ОСОБА_1 заборгованість пенсійних виплат за період з 01.09.2014 року по 01.05.2015 року у розмірі 53431,49 грн.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Будьонівському районі м. Донецька сплатити ОСОБА_1 компенсацію за несвоєчасну виплату пенсії у розмірі 2451,02 грн.

В задоволенні іншої частини вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького адміністративного апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення.

Суддя: