Справа № 2-а-1237/11 (2-а/0182/70/2014)
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2015-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"20" квітня 2015 р.справа № 2-а-1237/11 (2-а/0182/70/2014)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чабаненко С.В.

суддів: Іванова С.М. Шлай А.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління пенсійного фонду України в м. Нікополь та Нікопольському районі Дніпропетровської області на постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25.12.2014 р. у справі № 2а-1237/11 за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в м. Нікополь та Нікопольському районі Дніпропетровської області про визнання неправомірними дії та зобов"язання вчинення певних дій,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправними дії відповідача, зобов'язати відповідача здійснити позивачу, згідно встановленої у відповідний час категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи перерахунок та виплату пенсій в розмірах, встановлених Законом у відповідності до вимог ст.ст.49-51, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи з розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" за період з 01.01.2005 року.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05.01.2011 р. позовні вимоги, заявлені за період з 01.01.2005 року по 17.04.2010 залишені без розгляду.

Постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25.12.2014 р. у справі № 2а-1237/11, прийнятої за результатами розгляду справи в порядку скороченого провадження адміністративний позов задоволено частково.

Визнано неправомірними дії відповідача. Зобов'язано відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплату державної пенсії, передбаченої ч.4 ст.54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" виходячи з розміру - 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю на підставі ст.50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" виходячи з розміру 50 процентів мінімальної пенсії за віком виходячи з розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з врахуванням раніше проведених виплат за період з 18.04.2010 року по 22.07.2011 року. В решті позовних вимог - відмовлено.

Відповідач, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та винести нову про відмову у задоволенні позовних вимог.

Дана адміністративна справа розглянута судом апеляційної інстанції відповідно до ст. 197 КАС України, в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, позивач віднесений до першої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та є інвалідом ІІІ групи.

Статтею 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

На момент здійснення відповідачем відповідних виплат позивачу розміри державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію, встановлені вказаним Законом в редакції, відновленій згідно Рішення Конституційного Суду України №10рп/2008 від 22.05.2008.

Відповідно до вимог ч.2 ст.152 Конституції України закони інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Відповідно до ч.4 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якою визначені підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1 та у зв'язку з втратою годувальника, у всіх випадках розміри пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок із Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по ІІІ групі інвалідності -6 мінімальних пенсій за віком.

Згідно зі статтею 50 цього Закону особам, віднесеним до категорії 1, інвалідам ІІІ групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах -50 процентів мінімальної пенсії за віком. Як передбачено ст.53 того самого Закону, виплата додаткової пенсії здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що з урахуванням вимог ст. 99 КАС України в період з 09.11.10 року дії відповідача щодо виплати позивачу державної та додаткової пенсії у розмірі меншому, ніж встановлено статтями 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»є неправомірними.

Вихідним критерієм розрахунку державної та додаткової пенсій виступає мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно зі статтею 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»встановлюється в розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Суд першої інстанції, виходячи із загальних засад пріоритетності законів над іншими підзаконними нормативними актами, дійшов правильного висновку, що при розрахунку державної та додаткової пенсій, передбачених ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений Законами України «Про Державний бюджет України»на відповідні роки, виходячи з якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком, а не приписи постанов Кабінету Міністрів України № 530 від 28.05.08 та № 654 від 16.07.08.

Враховуючи, що держава взяла на себе обов'язок щодо виплати позивачу державної пенсії та додаткової пенсії відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»та поклала виконання цього обов'язку на центральний орган виконавчої влади - Пенсійний фонд України, який діє через свої місцеві органи, що входять в систему його органів, але вони не вчинили жодної дії для нарахування цих коштів та їх виплати, колегія суддів вважає, що вони не виконали своїх повноважень без поважних причини.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну Управління пенсійного фонду України в м. Нікополь та Нікопольському районі Дніпропетровської області на постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25.12.2014 р. у справі № 2а-1237/11 залишити без задоволення.

Постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25.12.2014 р. у справі № 2а-1237/11 залишити без змін.

Ухвала суду відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий: С.В. Чабаненко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: А.В. Шлай