Справа № 43764/09
Суддя: Руденко М.А.
Дата ухвалення: 2010-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" червня 2010 р.справа № 2а-149/09/0401

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Руденко М.А.

суддів: Лукманової О.М. Католікяна М.О.

при секретарі судового засідання: Близнюк Т.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову ОСОБА_2 - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 листопада 2009 року по справі №2а-149/09 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення ОСОБА_2 - Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради про визнання дій субєкта владних повноважень неправомірними, стягнення заборгованості по допомозі по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку,-

в с т а н о в и л а:

У січні 2009 року позивачка звернулася до ОСОБА_2 - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення ОСОБА_2 - Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради та уточнивши позов просила: визнати незаконними дії відповідача з виплати на утримання сина державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі 130 грн. в місяць, стягнути з відповідача заборгованість з виплати державної допомоги по догляду за дитиною за період з 01.01.2008 року по 01.12.2008 року у розмірі 4923. 00 грн., зобовязати відповідача з 01.01.2009 року виплачувати щомісячно, державну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі прожиткового мінімуму відповідно ЗУ «Про державний бюджет України на 2009-2010 рік».

ОСОБА_2 - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 листопада 2009 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з постановою суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати постанову та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції ухвалив незаконне та необґрунтоване рішення, тому що не провів повного і всебічного зясування обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заперечень на апеляційну скаргу не надійшло.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, а також правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Судом встановлено, що позивачка має дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 дитини (свідоцтво про народження а.с. 8) та є особою, на яку поширюється дія статті 13 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми»від 21 листопада 1992 року № 2811-ХІІ (надалі Закон № 2811-ХІІ).

Згідно частини 1 статті 15 вищезазначеного Закону допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

У відповідності до Прикінцевих та перехідних положень Закону України №2811-ХІІ розмір державної допомоги сім'ям з дітьми, передбаченої статтею 15 цього Закону, визначається Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік у відсотковому відношенні до прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з поступовим наближенням до прожиткового мінімуму, але при цьому не може бути нижчим за величину, що дорівнює 25 відсоткам зазначеного прожиткового мінімуму, а з 1 січня 2006 року - 50 відсоткам цього прожиткового мінімуму.

Щодо вимог позивачки про стягнення на її користь сум недоотриманої допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за 2008 рік колегія суддів зазначає про те, що Законом України "Про Державний бюджет України на 2008 рік" стаття 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми»була викладена в наступній редакції «допомога по догляду за дитиною до досягненню нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб та середньомісячним сукупним доходом сімї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 грн.». Відповідно до довідки (а.с. 22) позивачка отримувала у 2008 році 130,00 грн. щомісяця впродовж року, а тому підстав для задоволення позовних вимог за цей період не має.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року за № 28/2008 положення наведених законів, якими визначено розмір державної допомоги по догляду за дитиною, не визнавались неконституційними, що свідчить про їх чинність та про правомірність дій відповідача щодо нарахування і виплати позивачці допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сімї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців.

Відповідно до ст..46 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік»передбачено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку виплачується відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім»ям з дітьми»та Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням»в розмірах і порядку, визначених Кабінетом Міністрів України . Згідно з абзацом 1 пункту 22 постанови Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1451 «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім»ям з дітьми» (в редакції що діяла на момент зазначених правовідносин) вказано, що відповідно до ст..15 Закону України «Про державну допомогу сім»ям з дітьми»допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку виплачується у розмірі, що дорівнює різниці між: з 1 січня 2008 року 50 відсотками, з 01 січня 2009 року 75 відсотками, 01 січня 2010 року 100 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім»ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менш як 130 грн.

При цьому судова колегія зазначає, що оскільки правовою підставою для звернення до адміністративного суду є захист порушених прав, свобод чи інтересів, то право на позов у особи виникає лише після порушення відповідачем його права, тобто захисту підлягає вже порушене право, а не те, яке може бути порушено у майбутньому і щодо якого невідомо, буде воно порушено чи ні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 198 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції має можливість залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, дослідив докази, дав їм належну оцінку та прийняв рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 195, п.1 ч.1 ст.198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 206 КАС України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову ОСОБА_2 - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 листопада 2009 року по справі №2а-149/09 залишити без задоволення.

ОСОБА_2 - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 листопада 2009 року по справі №2а-149/09 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду України протягом двох місяців.

Головуючий: М.А.Руденко

Судді: О.М. Лукманова

ОСОБА_4