Справа № 40898/09
Суддя: Руденко М.А.
Дата ухвалення: 2010-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" жовтня 2010 р. справа № 2а-260/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Руденко М.А.

суддів: Сафронової С.В. Уханенка С.А.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Інгулецької районної у місті ради м. Кривого Рогу, ОСОБА_1 на постанову Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 жовтня 2009 року у справі № 2а-260/09 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Інгулецької районної у місті ради м. Кривого Рогу про визнання дій протиправними та стягнення коштів,-

ВСТАНОВИЛА:

В вересні 2010 року позивач звернувся до адміністративного суду з позовом, в якому просив визнати протиправними дії відповідача стосовно відмови від 06.07.2009 року за № 2224, на його заяву, щодо виплати щорічної разової допомоги до дня 05 травня за 2007, 2008, 2009 роки у розмірі передбаченому ст.. 13 Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; стягнути з відповідача на його користь недоплачену щорічну разову допомогу до 5 травня за 2007,2008,2009 роки у розмірі 9 015,42 грн. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що має статус інваліда війни. Відповідно до ст.13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" щорічно до 5 травня інвалідам війни ІІІ групи виплачується разова грошова допомога у розмірі семи мінімальних пенсій за віком. Фактично за 2007,2008, 2009 роки грошова допомога, всупереч Конституції України, Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", виплачувалась не в повному обсязі. З цих підстав, позивач просив суд визнати дії відповідача по виплаті йому разової грошової допомоги за 2007, 2008, 2009 роки, що виплачується до п'ятого травня, неправомірними, стягнути з відповідача недоотриману щорічну разову грошову допомогу за 2007, 2008,2009 роки.

Постановою Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 жовтня 2009 року позовні вимоги задоволено частково: визнано протиправними дії відповідача стосовно відмови ОСОБА_1 у виплаті щорічної одноразової допомоги до 05 травня за 2008, 2009 роки, передбаченої ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; зобовязано відповідача нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 недоплачену суму щорічної одноразової допомоги до 05 травня за 2008, 2009 роки, передбачену ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»з урахуванням виплат, які були проведені позивачу у розмірі 6 445 грн.; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду Управління праці та соціального населення виконкому Інгулецької районної у місті ради м. Кривого Рогу звернулись з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просив скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти рішення про задоволення його позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав на те, що висновки суду першої інстанції є помилковими, що він має право на перерахунок щорічної одноразової допомоги до 05 травня за 2007 рік.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга Управління праці та соціального населення виконкому Інгулецької районної у місті ради м. Кривого Рогу підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач відноситься до категорії осіб, що мають статус інвалід війни і має право на пільги, встановлені законодавством України для інвалідів війни, що підтверджується посвідченням серія 037530 виданого 26 травня 2006 року (а.с.9).

Згідно довідки наданої позивачу у 2009 році, як інваліду війни 3 групи, виплачено разову грошову допомогу у розмірі за 2008 рік - 350,00 грн., за 2009 рік 380 грн. (а.с.7).

Відповідно до ст.13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" " щорічно до 5 травня інвалідам війни ІІІ групи виплачується разова грошова допомога у розмірі 7 мінімальних пенсій за віком.

Щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня, у відповідності до ст. 17-1 цього закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення через відділення зв'язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

Отже, посилання відповідача на те, що він є неналежним відповідачем за позовом ОСОБА_1, є безпідставними.

Судом першої інстанції встановлено, що на період виникнення правовідносин, які є предметом спору в цій справі, були наявні нормативно правові акти ( Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»та Закони України Про Державний бюджет на 2007, 2008 , 2009 роки ), які мають однакову юридичну силу, але по різному встановлювали розмір щорічної допомоги до 5 травня .

Відповідно до рішення Конституційного суду від 03 жовтня 1997 року № 4-зп у справі про набуття чинності Конституцією України зазначено: «Конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована одно предметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим актом, автоматично скасовується одно предметний акт, який діяв у часі раніше».

За змістом частини третьої статті 150 Конституції України рішення Конституційного Суду України є обов»язковим до виконання на території України.

Таким чином, на наявності декількох законів, норми яких по-різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах потрібно застосовувати положення закону з урахуванням дії закону в часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше. Рішеннями Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 та від 22.05.2008 року № 10рп визнані неконституційними положення законів України про Державний бюджет 2007,2008 роки, якими встановлено виплату щорічної разової допомоги у розмірі меншому, ніж він передбачений Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

На момент виникнення спірних правовідносин, а саме: на дату нарахування і виплати позивачу органами праці та соціального захисту населення відповідних коштів в квітні 2007 року, квітні 2008 року, - положення законів України про Державний бюджет України на 2007, 2008 роки були діючими.

Отже колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги стосовно перерахунку щорічної допомоги за 2008 рік задоволенню не підлягають.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність у позивача права на отримання разової грошової допомоги за 2009 рік у розмірах, які визначено ст.13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

У 2009 році розмір разової грошової допомоги, який визначено ст.13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", не змінювався. Таким чином, при нарахуванні разової грошової допомоги у 2009 році відповідач мав керуватися вимогами зазначеного Закону.

Статтею 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2009 рік" надано право Кабінету Міністрів України у 2009 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами.

Таким чином, у 2009 році Кабінет Міністрів України мав право встановлювати розмір соціальних виплат, але лише таких соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати. Розмір разової грошової допомоги, який передбачено ст.13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", визначається залежно від розміру мінімальної пенсії за віком. Таким чином, у 2009 році Кабінету Міністрів України не було надано право щодо встановлення розміру разової грошової допомоги, яка виплачується до 5 травня інвалідам війни.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що позивач має право на отримання щорічної грошової допомоги у розмірах встановлених Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

В той же час, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повинен був не стягувати недоплачену щорічну разову грошову допомогу, а зобов'язати здійснити її перерахунок і виплату, оскільки кошти, які підлягають виплаті позивачу не є власністю відповідача, а виділяються державою централізовано в межах встановлених фондів.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відповідача задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції в частині скасувати.

На підставі викладеного, керуючись ст. 198, ст. ст. 202, 205, 207 КАС України колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконкому Інгулецької районної у місті ОСОБА_2 ради - задовольнити частково.

Постанову Інгулецького районного суду м. Кривого Рога Дніпропетровської області від 27 жовтня 2009 року по адміністративній справі № 2а-260/09 в частині визнання протиправними дій управління праці та соціального захисту населення виконкому Інгулецької районної у місті ради м. Кривого Рогу, стосовно відмови ОСОБА_1 у виплаті щорічної одноразової допомоги до 5 травня за 2008 рік, передбаченої ст.. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»та зобов»язання управління праці та соціального захисту населення виконкому Інгулецької районної у місті ради м. Кривого Рогу нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 недоплачену суму щорічної одноразової допомоги до дня 5 травня за 2008 рік, передбаченої ст.. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»з урахуванням тих виплат, які були проведені позивачу у розмірі 6445 грн. скасувати, відмовити в задоволенні позовних вимог в цій частині. Викласти абзаци третій та четвертий резолютивної частини в наступній редакції:

Визнати протиправними дій управління праці та соціального захисту населення виконкому Інгулецької районної у місті ради м. Кривого Рогу, стосовно відмови ОСОБА_1 у виплаті щорічної одноразової допомоги до 5 травня за 2009 рік, передбаченої ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Зобов»язати Управління праці та соціального захисту населення виконкому Інгулецької районної у місті ради м. Кривого Рогу нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 недоплачену суму щорічної одноразової допомоги до дня 5 травня за 2009 рік, передбаченої ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»з урахуванням тих виплат, які були проведені.

В іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України, в порядку передбаченому ст. 212 КАС України.

(Повний текст постанови виготовлено 20.10.2010р.)

Головуючий: М.А. Руденко

Суддя: С.В. Сафронова

Суддя: С.А. Уханенко