Справа № 33559/10
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2010-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

23 листопада 2010 року

справа № 2-4092/10

Суддя Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду Мельник В.В., ознайомившись з матеріалами апеляційної скарги Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровському районі Дніпропетровської області

на постанову: Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25 жовтня 2010 р. у справі № 2-4092/10 (категорія статобліку 2.19.6)

за позовом: ОСОБА_1

до: Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровському районі Дніпропетровської області

про: зобов'язання здійснити перерахунок щомісячної державної соціальної допомоги "Дітям війни",

ВСТАНОВИВ:

25.10.2010р. рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровському районі Дніпропетровської області задоволено частково (суддя Макаров М.О.).

Не погодившись з вищезазначеним рішенням суду Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровському районі Дніпропетровської області звертається з апеляційною скаргою до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду від 25.10.2010р. в частині задоволених позовних вимог позивача та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 189 КАС України, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо справа не підлягає апеляційному розгляду у порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, пов'язаних із соціальними виплатами» від 01.03.2010 р., який діяв на момент подання позовної заяви, дана категорія справ відноситься до юрисдикції загальних судів та вирішується за нормами цивільно-процесуального законодавства.

Проте, Рішення Конституційного Суду України у справі № 19-рп/2010 від 09.09.2010р. за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, пов'язаних із соціальними виплатами» визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, пов'язаних із соціальними виплатами" від 18 лютого 2010 року N 1691-VI, а саме: - пункту 2 розділу I: "Пункт 3 частини першої статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України (Відомості Верховної Ради України, 2005 р., NN 35-37, ст. 446) виключити"; - пункту 2 розділу II: "Після набрання чинності цим Законом адміністративні суди завершують розгляд справ, провадження в яких було відкрито за пунктом 3 частини першої статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України. Адміністративні позови, апеляційні та касаційні скарги чи подання, подані до набрання чинності цим Законом до відповідних адміністративних судів в адміністративних справах, передбачених пунктом 3 частини першої статті 18 Кодексу адміністративного судочинства

України, і за якими провадження не відкрито, передаються цими судами до відповідних судів, які здійснюватимуть їх розгляд у порядку цивільного судочинства"; визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), пункт 2 частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, пов'язаних із соціальними виплатами" від 18 лютого 2010 року N 1691-VI; положення Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, пов'язаних із соціальними виплатами" від 18 лютого 2010 року N 1691-VI та Цивільного процесуального кодексу України, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

З матеріалів справи вбачається, що позовна заява (а.с. 4-6) вірно була подана в порядку цивільного судочинства.

Проте, рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області було винесено 25.10.2010р. теж за нормами Цивільного процесуального кодексу України (а.с. 15-17), а отже виходячи з Рішення Конституційного Суду України у справі № 19-рп/2010 від 09.09.2010р., є незаконним, з огляду на застосування судом законодавчих норм, які не регулюють дані правовідносини на момент вирішення спірних правовідносин.

12.11.2010р. відповідач звертається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою (а.с. 18).

З апеляційної скарги вбачається, що в мотивувальній частині, обґрунтовуючи свої доводи та вимоги, відповідач посилається на норми Цивільного процесуального кодексу України, що є порушенням Рішення Конституційного Суду України у справі № 19-рп/2010 від 09.09.2010р..

Той факт, що перед прохальною частиною апеляційної скарги відповідач посилається на норми Кодексу адміністративного судочинства України, не дає суду можливості розглядати апеляційну скаргу як таку, що подана за нормами даного кодексу.

З аналізу зазначеного можливо зробити висновок, що як рішення суду першої інстанції, так і апеляційна скарга базуються на нормах Цивільного процесуального кодексу України.

З огляду на викладене та керуючись нормами п. 1 ч. 4 ст. 189 КАС України, вважаю за необхідне відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровському районі Дніпропетровської області на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25.10.2010р. у справі № 2-4092/10.

Керуючись ч. 3 ст. 189 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровському районі Дніпропетровської області у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою на постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25 жовтня 2010 р. у справі № 2-4092/10.

Копію ухвали направити сторонам у справі.

Ухвала набирає законної сили у відповідності зі ст. 254 КАС України.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку ст. 212 КАС України.

Суддя В.В. Мельник