Справа № 19957/10
Суддя: Руденко М.А.
Дата ухвалення: 2011-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" червня 2011 р. справа № 2а-854/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Руденко М.А.

суддів: Мірошниченка М.В. Юхименка О.В.

при секретарі судового засідання: Федоровій Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Бердянського міжрайонного прокурора на постанову Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 02 листопада 2009 року у справі № 2а-854/09 за позовом ОСОБА_1 до Бердянської районної державної адміністрації Запорізької області про скасування рішення органу виконавчої влади,-

ВСТАНОВИЛА:

09 лютого 2009 року позивач звернувся до адміністративного суду з позовом, в якому просив визнати незаконною та скасувати відмову відповідача щодо розгляду заяви про надання у власність земельної ділянки площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства на території Дмитрівської сільської ради Бердянського району Запорізької області; зобовязати відповідача розглянути питання про видачу розпорядження про надання позивачу дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки площею 2,0 га для передачі у власність для ведення особистого селянського господарства.

Постановою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 02 листопада 2009 року у справі № 2а-854/09 позовні вимоги позивача задоволено: визнано незаконною та скасовано відмову Бердянської районної державної адміністрації Запорізької області щодо розгляду заяви позивача про надання йому у власність земельної ділянки площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства на території Дмитрівської сільської ради Бердянського району Запорізької області, викладену у листі №4557/01-16 від 30.12.2008 року; зобовязано відповідача розглянути питання про видачу розпорядження про надання позивачу дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки площею 2,0 га для передачі у власність для ведення особистого селянського господарства.

Не погодившись із вказаною постановою суду, Бердянський міжрайонний прокурор звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у позові відмовити повністю. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що розмір та межі прибережної захисної смуги уздовж морів встановлюється за проектами землеустрою, в той же час, у відповідності до вимог Водного кодексу, ширина її повинна складати не менше двох кілометрів від урізу води з метою захисту водних обєктів, що в свою чергу не суперечить Земельному кодексу України. Крім того, чинним законодавством передбачено певний обсяг обмежень ведення господарської діяльності в прибережних захисних смугах уздовж морів, які визначені ст. 90 Водного кодексу України. А саме: прибережна захисна смуга уздовж морів входить у зону санітарної охорони моря і може використовуватися лише для будівництва санаторіїв та інших лікувально-оздоровчих закладів, з обовязковим централізованим водопостачанням і каналізацією. Отже, ведення особистого селянського

господарства на земельних ділянках під прибережними захисними смугами, не можливе, оскільки загрожує екологічному захисту водних обєктів та в цілому екологічній безпеці населення України.

У судове засідання, сторони, які належним чином повідомленні про час та місце розгляду справи, не зявились. Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку, передбаченому ст. 41 КАС України.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи ОСОБА_1 звернувся до виконуючого обовязки голови Бердянської районної державної адміністрації Запорізької області з заявою про надання земельної ділянки площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства на території Дмитрівської сільської ради Бердянського району Запорізької області.

Згідно відповіді виконуючого обовязки голови районної державної адміністрації ОСОБА_2 від 30.12.2008р. за № 4546/01-16 позивачу відмовлено у задоволенні заяви щодо надання земельної ділянки площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, оскільки

відповідно до ст. 88 Водного Кодексу України уздовж морів та навколо морських заток і лиманів виділяється прибережна захисна смуга шириною не менше 2 км від зрізу води. Статтею 89 зазначеного Кодексу встановлені обмеження господарської діяльності в прибережних захисних смугах, а статтею 90 визначено, що прибережна захисна смуга уздовж морів входить в зону санітарної охорони моря і може використовуватися лише для будівництва санаторіїв та інших лікувально-оздоровчих закладів, з обовязковим централізованим водопостачанням та каналізацією. Все інше будівництво забороняється.

Не погодившись з відмовою позивач звернувся до суду, вказавши на те, що зазначеною відмовою порушено його конституційні права на отримання земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідачем допущено незаконну відмову щодо розгляду заяви про надання у власність позивачу земельної ділянки та зобовязано розглянути питання про видачу розпорядження про надання позивачу дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки площею 2,0 га та для передачі у власність для ведення особистого селянського господарства.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи із наступного:

Відповідно до ч.11 ст.123 Земельного кодексу України відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у наданні земельної ділянки може бути оскаржена до суду.

Згідно зі ст. 38 Закону України Про місцеві державні адміністрації посадові особи місцевих державних адміністрацій зобов'язані розглянути звернення громадян і не пізніше ніж у визначений законом термін прийняти рішення або дати обґрунтовану відповідь.

Аналізуючи зазначені норми права, колегія суддів приходить до висновку про те, що відповідач не допустив незаконної відмови при вирішенні заяви позивача про надання у власність земельної ділянки, оскільки на свою заяву позивач отримав обґрунтовану відповідь, в якій зазначено суть порушеного позивачем питання, результати розгляду цього питання та підстави відмови у наданні земельної ділянки у власність, а дії відповідача узгоджуються з положеннями ч.2 ст.19 Конституції України, в звязку з чим відсутні підстави для зобовязання відповідача розглянути питання про надання позивачу дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки для передачі у власність для ведення особистого селянського господарства.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції прийнято рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування постанови суду та прийняття рішення про відмову у задоволенні позову.

Також при розгляді справи судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права, яке полягає у вирішенні справи не компетентним судом, з огляду на предметну підсудність справ, яка визначена ст.18 КАС України.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 КАС України, в редакції яка діяла на час розгляду справи у суді першої інстанції, окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, їх посадова чи службова особа, крім справ, з приводу їхніх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки та справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

Як видно з позовною заяви відповідачем у справі зазначено Бердянську районну державну адміністрацію Запорізької області, яка відповідно до ст. 1 Закону України Про місцеві державні адміністрації , є органом державної виконавчої влади.

Враховуючи те, що стороною (відповідачем) у справі є орган державної влади, компетентним судом (на час розгляду справи в суді першої інстанції) щодо вирішення цієї справи є окружний адміністративний суд.

Отже, колегія суддів дійшла висновку про те, що справу розглянуто не повноважним судом.

Зазначені вище обставини справи є підставою для скасування судового рішення, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права та прийняття нової постанови про відмову у задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись п. 3 ч.1, ст. 198, п.4 ч.1, ст. 202, ст.ст.205, 207 КАС України колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Бердянського міжрайонного прокурора - задовольнити.

Постанову Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 02 листопада 2009 року у справі № 2а-854/09 скасувати та прийняти нову постанову.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, встановлені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

(Повний текст постанови виготовлено 30.06.2011року)

Головуючий: М.А. Руденко

Суддя: М.В. Мірошниченко

Суддя: О.В. Юхименко