Справа № 311/1917/15-а
Суддя: Степаненко Ю. А.
Дата ухвалення: 2015-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 6а/311/8/2015
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2015 року м.Василівка

Суддя Василівського районного суду Запорізької області Степаненко Ю.А., при секретареві Шак О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Василівка подання державного виконавця Відділу примусового виконання рішень ОСОБА_1 державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області, про зміну способу і порядку виконання виконавчого документа,-

В С Т А Н О В И В :

27.05.2015 року державний виконавець відділу примусового виконання рішень ОСОБА_1 державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_2 звернувся до Василівського районного суду Запорізької області з поданням про зміну способу і порядку виконання виконавчого листа від 26.01.2015 року, виданого Василівським районним судом Запорізької області по справі № 2а/311/2/2015.

На обґрунтування подання зазначає, що виконавчий лист по справі № 2-а/311/2/2015, виданий 27.02.2015 року Василівським районним судом Запорізької області про зобов'язати ОСОБА_1 соціального захисту населення Василівської районної державної адміністрації нарахувати та виплатити ОСОБА_3 щорічну допомогу на оздоровлення за 2014 рік відповідно до положень ч. 4 ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат, встановлених за день виплати, з урахуванням виплаченої суми, надійшов на виконання 04.03.2015року.

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області № 46772699 від 05.03.2015 р. в порядку ст.ст. 17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження» відкрито виконавче провадження з примусового,-виконання вищезазначеного виконавчого документу.

Листом від 24.03.2015 року за вих. № 01-09/1174 боржник повідомив про неможливість виконання рішення суду у повному обсязі у зв'язку з відсутністю відповідних асигнувань.

Відповідно до ч. 2 ст. 95 Конституції України будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків визначаються виключно законами України про державний бюджет на відповідний рік. ОСОБА_1 праці та соціального захисту населення є бюджетною установою і вправі здійснювати бюджетні платежі тільки за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом України про державний бюджет України.

Станом на 2015 рік коштів на виплату заборгованості управлінню не виділено.

У відповідності до наданої державному виконавцеві розрахунку заборгованості від 24.03.2015р. № 01-09/1175 про проведення перерахунку, сума перерахунку складає - 5990,00 грн..

01.01.2013 набрав чинності Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», який встановлює гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України «Про виконавче провадження» та особливості їх виконання. Зокрема ст.3 Закону передбачає, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється Державною казначейською службою України в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень -

за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

У відповідності до норм вищезазначеного Закону виконання рішень суду про стягнення коштів здійснюється Державною казначейською службою України, з урахуванням особливостей передбачених постановою Кабінету Міністрів України № 45 від 30.01.2013 року, яка визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення.

Таким чином, на теперішній час, ураховуючи вищевикладене, наявні передбачені законом обставини, що виключають здійснення виконавчого провадження органом державної виконавчої служби.

Згідно з частиною першою статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України, за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Ця норма не містить виключного переліку обставин, що є підставою для вирішення питання про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Підставою для зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення є обставини, що роблять виконання судового рішення неможливим. Таким чином, зміни у правовому регулюванні порядку виконання судових рішень, боржником за якими є державний орган, яким не передбачено виконання рішень зобов'язального характеру, унеможливлюють їх виконання. Така обставина є підставою для зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

У зв'язку з тим, що резолютивна частина вказаного виконавчого листа містить необхідність виконати дії зобов'язального характеру, без зазначення конкретної суми до стягнення з боржника на користь стягувача, державний виконавець не має можливості арештувати відповідний реєстраційний рахунок УПСЗН в органі Держказначейства із подальшим списанням коштів і погашення заборгованості перед стягувачем.

Заявник відділу примусового виконання рішень ОСОБА_1 державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області просить суд, змінити спосіб і порядок подальшого виконання рішення Василівського районного суду Запорізької області від 26.01.2015р. по справі № 2-а/311/2/2015 та зобов'язати ОСОБА_1 соціального захисту населення Василівської районної державної адміністрації нарахувати та виплатити ОСОБА_3 на - стягнути з ОСОБА_1 соціального захисту населення Василівської районної державної адміністрації на користь ОСОБА_3 заборгованість з виплати щорічної допомоги на оздоровлення за 2014 рік відповідно до положень ч. 4 ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат, встановлених за день виплати, з урахуванням виплаченої суми, у розмірі - 5990,00 грн..

В судове засідання представник відділу примусового виконання рішень ОСОБА_1 державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області не зявився, але в поданні просить суд розглянути подання у його відсутності.

Представник ОСОБА_1 соціального захисту населення Василівської районної державної адміністрації Запорізької області та ОСОБА_3А в судове засідання не зявилия, про причини неявки суду не повідомили, хоча про дату, час та місце розгляду судом подання державного виконавця були повідомлені судом своєчасно та належним чином.

Суд, оглянувши матеріали справи, вважає можливим розглянути подання державного виконавця про зміну способу виконання судового у відсутності зазначених сторін, що не перешкоджає розгляду, відповідно до положень ч.2 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Вивчивши матеріали подання та надані заявником документи, а також матеріали адміністративної справи № 2а/311/2/2015, суд вважає можливим подання відділу примусового виконання рішень ОСОБА_1 державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області державної виконавчої служби про зміну способу і порядку виконання судового рішення задовольнити з наступних підстав.

При вивченні матеріалів адміністративної справи судом встановлено, що заявник ОСОБА_3 являється учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС II категорії, що підтверджується посвідченням серії А № 161441 від 10.11.1992 року, копія якого міститься матеріалах справи та має право на пільги, передбачені Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». ОСОБА_3 перебуває на обліку в ОСОБА_1 соціального захисту населення Василівської районної державної адміністрації Запорізької області.

26.01.2015 року Василівським районним судом Запорізької області винесено постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 соціального захисту населення Василівської районної державної адміністрації, про стягнення щорічної допомоги на оздоровлення за 2014 рік задоволено частково (а.с.17-18).

27.02.2015 року Василівським районним судом Запорізької області на підставі зазначеної постанови видано виконавчий лист, який перебуває на виконанні в ОСОБА_1 державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області

Згідно розрахунку, наданого ОСОБА_1 соціального захисту населення Василівської районної державної адміністрації за № 01-09/1175 від 24.03.2015 року, пять мінімальних заробітних плат, нарахованих ОСОБА_3 у справі №2а/311/2/2015 з урахуванням фактично отриманих сум у цей період, становить - 6090,00 гривень , фактично отримана сума 100,00 грн., залишок складає 5990,00 грн.

Боржник ОСОБА_1 соціального захисту населення Василівської районної державної адміністрації Запорізької області листом від 24.03.2015 року за вих.№01-09/1174 зазначив про неможливість виконання рішення суду у повному обсязі у звязку з відсутністю відповідних асигнувань та надав станом на 24.03.2015 року розрахунок суми коштів, присуджених до виплат за рішенням суду, загальна сума яких становить 5990,00 грн. та зазначив, що станом на 24.03.2015 року відповідних асигнувань УСЗН Василівської РДА Запорізької області не виділено. Кошторисом на 2015 рік відповідних асигнувань не передбачено. ОСОБА_1 праці та соціального захисту населення Василівської районної державної адміністрації Запорізької області є бюджетною установою і вправі здійснювати бюджетні плати тільки за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого Законом України «Про Державний бюджет».

Будь-яке конвенційне право передбачає ряд правомочності, тобто, що надаються особі відповідно до Конвенції про захист прав людини і основних свобод і Протоколів до неї в їх тлумаченні Європейським Судом з прав людини можливостей. Невиконання державою своїх соціальних зобовязань стосовно окремих осіб, ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував в своїх рішеннях, що держава не може посилатися на відсутність коштів як на підставу невиконання нею взятих на себе зобов'язань, а також звертав увагу на принцип відповідальності держави, який полягає у тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобов'язань для запобігання відповідальності.

Зважаючи на позицію Європейського Суду з прав людини, відповідно до якої Держава не має права посилатися на відсутність певного нормативного акту, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах, а громадяни повинні мати змогу покладатися і зобов'язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов'язання містяться у законодавчому акті, який загалом і має автоматичної прямої дії (Yvonne van Duyn v. Home Office (Case 41/74 van Duyn v. Home Office). Наділивши зазначеною соціальною гарантією осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Держава, таким чином, взяла на себе публічне зобов'язання забезпечити належний матеріальний рівень цих осіб, а не доводити їх до неможливості на повноцінне лікування, харчування і життя.

Тобто, між заявником і Державою встановлено певний правовий зв'язок у визначеній сфері життєдіяльності, який характеризується наявністю зобов'язання Держави забезпечити державний соціальний захист громадян, які постраждали, втратили працездатність і стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та не мають фізичної змоги працювати і забезпечувати собі гідне існування, а інколи і виживання.

Так, при розгляді справи «Кечко проти України» від 8 листопада 2005 року, Європейського суду з прав людини зазначив, що Держава в межах свободи дій, вправі визначати, які надбавки виплачувати своїм громадянам з Державного бюджету. Однак, якщо існуючі правовідносини передбачають виплату певних надбавок і дотримані всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти в цих виплатах (п. 23 рішення суду).

Орган держави ОСОБА_1 соціального захисту населення Василівської районної державної адміністрації Запорізької області не може посилатися на недостатнє фінансування у якості виправдання несплати боргу, встановленого рішенням суду. Передбачається, що та чи інша затримка виконання судового рішення при визначених обставинах може бути виправдана. Але, затримка не може бути такою, що порушила би саму суть права, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції (Постанова ОСОБА_4 Європейського Суду по справі «Іммобіліаре Саффі» проти Італії» (Immobiliare Saffi v.Italy).

У рішенні по справі «Совтрансавто-Холдинг проти України», Європейський суд з з прав людини, зокрема, зазначив, що випадки втручання з боку органів державної виконавчої влади у здійснення правосуддя відображають брак поваги до самого функціонування судової гілки влади: «.. правові системи, що передбачають процедури протесту і, таким чином, можливість відміни остаточних судових рішень, що повторюється, є, як такі, несумісними з принципом правової визначеності, що є одним з фундаментальних аспектів принципу законності по сенсу п.1 ст.6 Конвенцій, що тлумачить в світлі рішення у справі «Брумареську» (Brum rescu) ...».

Європейським Судом по правам людини при винесені Рішення від 8.11.2005 року по справі «Кечко проти України» вказано: «Суд не приймає аргумент уряду відносно бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх обовязків».

У справі «Sovtransavto Holding v.Ukraine» Європейський суд вказав, що принцип юридичної визначеності є складовою частиною принципу верховенства права - фундаментальної цінності демократичного суспільства. Водночас, як зазначено у справі «Ryabykh v. Russia», принцип юридичної визначеності передбачає повагу до остаточного судового рішення. Тобто, сторони у справі не можуть вимагати нового провадження у справі, в якій судом ухвалено остаточне рішення, з метою перегляду чи прийняття нового рішення. Заявник вважає, що й держава в особі її компетентних органів не може ухвалювати нормативно-правові акти (закони та підзаконні акти) чи право-інтерпретуючі акти (рішення щодо офіційного тлумачення Конституції та законів), які фактично унеможливлюють чи припиняють виконання судових рішень. Навіть за умови набрання законної сили та остаточності судових рішень, державні органи унеможливили їх виконання, чим порушили принцип юридичної визначеності, а відтак і принцип верховенства права. За правовою позицією Європейського суду, право на юридичну визначеність охоплюється правом на справедливий суд (справа «Stefanica and others v. Romania»), що підтверджує порушення законних прав та інтересів заявника ОСОБА_5

Посилання боржника (УСЗН) на неможливість виконання постанови суду через відсутність власних коштів, а також дотриманням боржником порядку виплати відповідної допомоги, на думку суду, є свідченням бажання боржника затягнути виконання судового рішення.

Відповідно до статті 263 КАС України, за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за

ініціативою суду (частина 1); суд розглядає питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням державного виконавця або сторони виконавчого провадження, що звернулися із поданням (заявою), та осіб, які беруть участь у справі, та у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду. У разі прийняття рішення про відстрочення чи розстрочення виконання постанови в адміністративній справі суд змінює строк подання суб'єктом владних повноважень звіту про виконання такої постанови (частина 2); ухвалу суду за результатами розгляду питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути оскаржено в загальному порядку (частина 3).

Статтею 124 Конституції України визначено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

Відповідно до статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України, постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником яких є державний орган, здійснюється Державною казначейською службою України в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а у разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

У відповідності з положеннями ст.2 цього Закону, держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобовязання вчинити певні дії щодо майна, боржником яких є: державний орган, державне підприємство, юридична особа.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість поданого Відділом примусового виконання рішень ОСОБА_1 державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області подання про зміну способу виконання судового рішення та вважає необхідним заявлене подання задовольнити, визнавши способом його виконання - стягнення з ОСОБА_1 соціального захисту населення Василівської районної державної адміністрації Запорізької області на користь заявника ОСОБА_3 щорічної допомоги на оздоровлення за 2014 рік як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 2 категорії, у відповідності до статті 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі пяти мінімальних заробітних плат, з урахуванням фактично виплачених сум, а саме в розмірі 5990,00 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.24 Конституції України, ст.263 КАС України, суд -

У Х В А Л И В :

Заяву Відділу примусового виконання рішень ОСОБА_1 державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області про зміну способу виконання рішення суду задовольнити.

Змінити спосіб виконання постанови Василівського районного суду Запорізької області від 26.01.2015 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 праці та соціального захисту населення Василівської районної державної адміністрації Запорізької області про стягнення щорічної допомоги на оздоровлення за 2014 рік.

Стягнути з ОСОБА_1 соціального захисту населення Василівської районної державної адміністрації Запорізької області на користь ОСОБА_3 суму щорічної допомоги на оздоровлення за 2014 рік як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської

катастрофи 2 категорії, у відповідності до статті 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в розмірі пяти мінімальних заробітних плат, з урахуванням фактично виплачених сум в розмірі 5990,00 (пять тисяч девятсот девяносто) гривень.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Василівського

районного суду

Запорізької області ОСОБА_6