Справа № 39487/09
Суддя: Руденко М.А.
Дата ухвалення: 2010-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" липня 2010 р. справа № 2а-352/09/1107

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Руденко М.А.

суддів: Лукманової О.М. Уханенка С.А.

при секретарі судового засідання: Карамяні С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 та Управління праці та соціального захисту населення Знамянського міськвиконкому Кіровоградської області на постанову Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області у справі № 2а-352/09/1170 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Знамянського міськвиконкому Кіровоградської області про зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2009 року ОСОБА_1 звернувся до Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Знамянського міськвиконкому Кіровоградської області, в якому просив зобовязати відповідача нарахувати та сплатити йому грошову щорічну допомогу на оздоровлення в розмірі 3680 грн. заборговану за період 2007-2008 рік.

В вересні 2009 року позивачем уточнив позовні вимоги та просив суд зобов»язати відповідача нарахувати та виплатити щорічну грошову допомогу на оздоровлення за період з 2000-2008 роки у розмірі 7961грн.20 коп. Посилався на те, що він постраждав внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, є інвалідом 3 групи , 1 категорії та має право відповідно до ст.. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»на виплату щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат.

Постановою Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 жовтня 2009 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Знамянського міськвиконкому Кіровоградської області задоволено частково: визнано дії управління праці та соціального захисту населення Знам»янського міськвиконкому Кіровоградської області в частині виплати ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення за період 2000, 2002-2005,2007 та 2008 років в зменшеному розмірі ніж передбачено Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та в частині невиплати такої допомоги за 2001 рік протиправними; зобов»язано управління праці та соціального захисту населення Знам»янського міськвиконкому Кіровоградської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щорічну грошову допомогу на оздоровлення відповідно до ст..48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»за 2007-2008 роки з урахуванням проведених виплат за цей період в сумі 3 680 грн.

Посилаючись на порушення судом норм матеріального права та процесуального права, не погодившись з постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити постанову Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27.10.2009 року, визнавши термін звернення до суду в період з 2000 по 2005 роки не пропущеним, зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Знамянського міськвиконкому Кіровоградської області нарахувати та виплатити йому щорічну допомогу на оздоровлення відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону України „ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи за період 2000-2008 років з урахуванням проведених виплат за даний період, в сумі 7961 грн. 20 коп.

Відповідач подав заперечення на апеляційну скаргу позивача, в котрій вказав на те, що щорічна грошова допомога на оздоровлення розраховувалась вірно, відповідно до Постанов Кабінету Міністрів України.

Відповідач з постановою суду першої інстанції, також не погодився і подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та винести нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог позивача. Управління вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, у звязку з чим зазначена постанова прийнята з порушення процесуального права на підставі неправильного та неповного дослідження судом доказів і встановлених обставин у справі. Суд першої інстанції не врахував час отримання позивачем допомоги на оздоровлення. Окрім того, суд не вірно застосував ст.100 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, апеляційну скаргу позивача слід залишити без задоволення з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивач перебуває на обліку в Управління праці та соціального захисту населення Знамянського міськвиконкому Кіровоградської області , як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильської АЕС 1 категорії. З 21 травня 2007 року, згідно довідки МСЕК № 122295 він являється інвалідом 3 групи, та присвоєно статус постраждалого від Чорнобильської катастрофи-1категоріїї, що підтверджується посвідченнями № 434747 ( а.с.6) та довідкою № 320282 ( а.с.7) .

При виплаті щорічної допомоги на оздоровлення за період 2000, 2001-2004 років відповідач керувався постановою Кабінету Міністрів України від 26.06.1996 № 836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якою розмір такої допомоги встановлений для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС № категорії в сумі 15 грн. 70 грн. , а при виплаті за 2005-2008 рік керувався постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року № 562 "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", якою розмір зазначеної допомоги встановлений в сумі 75 гр., а для інвалідів 3-ї групи в сумі 90 грн.

В Законах України «Про встановлення розміру мінімальної заробітної плати»які приймалися Верховною Радою України на 2000-2005 роки ( № 1766-ІІІ від 01.06.2000р., № 2896-ІІІ від 13.12.2001 р. Ю, № 372-ІV від 26.12.2002 р., які і до сьогодні не визнані не конституційними ) пунктом № 2 встановлено, що прийняття Верховною Радою України змін до законів, у нормах яких для розрахунків застосовується мінімальний розмір заробітної плати, не застосовувати його як розрахункову величину для визначення розмірів допомоги, компенсаційних та інших виплат. Тому дія цих законів не надає права для застосовування показників мінімальної заробітної плати розрахунковою величиною для визначення розмірів компенсацій і допомоги передбачених Закону України „ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи , оскільки тільки Кабінету Міністрів України надано право встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються не залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними нормами на відповідний бюджетний рік.

В звязку з чим позивач отримував щорічну допомогу на оздоровлення у відповідності з постановою Кабінету Міністрів України від 26.06.1996 № 836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині стягнення допомоги за 2000 2005 роки суд першої інстанції правильно застосував наслідки пропуску строку звернення до суду, передбачені ст.ст.99,100 КАС України, оскільки позивачем клопотання про поновлення строку звернення до суду не заявлялося та поважні причини пропуску строку суду не доведені, також про це заявив відповідач у своїх запереченнях.

Позовні вимоги в частині стягнення допомоги за 2006 рік задоволенню не підлягають, оскільки дію абзацу другого, третього, четвертого, пятого, шостого та сьомого частини четвертої ст.48 Закону було зупинено на 2006 рік в частині виплати компенсацій і допомоги у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати згідно з п.37 ст.77 Закону України «Про Державний бюджет на 2006 рік. В цей період застосовувалась постанова Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року № 562 "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"

Згідно довідки відповідача щорічна допомога на оздоровлення за 2007 рік була виплачена позивачу у 13 липня 2007 р. у розмірі 90 грн., за 2008р. була виплачена позивачу 23 квітня в розмірі 90 грн., (а.с.9).

Щодо позовних вимог на 2007 рік. п.30 ст.71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»дія ст.48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»була зупинена на 2007 рік. Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 зупинення дії ст.48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», передбачене п.30 ст.71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»визнане таким, що не відповідає Конституції України, тобто є неконституційним.

Дію вказаної норми було зупинено на 2007 рік в частині виплати компенсації і допомоги у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати згідно із п.30 ст.71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік». Зупинення вказаної норми визнано неконституційним згідно рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 року №6-рп/2007.

Відповідач виплатив позивачу матеріальну допомогу на оздоровлення за 2007 рік - 13 липня 2007 року у розмірі 90 грн. відповідно до постанови КМУ від 12.07.2005 року № 562. Однак колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог за 2007 рік, , оскільки позивач звернувся до суду 12.06.2009 року, з пропуском річного строку звернення до суду. Враховуючи, що позивач не заявляв клопотання про поновлення строку звернення до суду ( не вказував поважності причини пропуску строку), а відповідач наполягав на застосуванні строків позовної давності (а.с.51) колегія суддів вважає, що в задоволенні позовних вимог за 2007 рік необхідно відмовити у зв»язку з пропущення строку звернення до суду.

Пунктом 28 розділу ІІ Закону України від 28.12.2007, № 107-VI "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", частину 4 ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" було викладено в такій редакції: "одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України".

На час виплати допомоги позивачу 23 квітня 2008 р. дія ст.48 Закону № 796-ХІІ відповідно до "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" була зупинена

Виходячи з пріоритетності дії закону того, який прийнятий пізніше, та відповідно до ст.19 Конституції України передбачено, що суб'єкти владних повноважень зобов'язані діяти лише на підставі і в межах наданих повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та іншими Законами України, відповідач при нарахуванні позивачу допомоги на оздоровлення діяв правомірно.

Враховуючи вищенаведене дії відповідача по виплаті щорічної грошової допомоги у розмірах, встановлених Законом України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" та постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 562 "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", не можна визнати неправомірними, тому підстав для задоволення позовних вимог за 2008 рік немає.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку про неправомірність дій відповідача щодо невиплати щорічної допомоги на оздоровлення за 2007-2008 рік та зобовязання відповідача нарахувати та виплатити на користь позивача зазначену допомогу, а тому постанова суду в цій частині підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню та в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, п.4 ч.1 ст.202, ст.205, 207 КАС України, колегія суддів, -

П о С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Знамянського міськвиконкому Кіровоградської області задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Знамянського міськрайонного суду від 27 жовтня 2009 року у справі № 2а-352/09/1170 в частині задоволених позовних вимог про визнання дій управління праці та соціального захисту населення Знам»янського міськвиконкому Кіровоградської області в частині виплати ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення в період 2000, 2002-2005,2007 та 2008 років в зменшеному розмірі ніж передбачено Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та в частині невиплати допомоги за 2001 рік протиправними та зобов»язання управління праці та соціального захисту населення Знам»янського міськвиконкому Кіровоградської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щорічну грошову допомогу на оздоровлення відповідно до ст.. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»за 2007-2008 року з урахуванням проведених виплат за цей період в сумі 3 680 грн. скасувати, в задоволенні позовних вимог в цій частині відмовити.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня її виготовлення в повному обсязі.

Головуючий: М.А. Руденко

Судді: О.М.Лукманова

ОСОБА_2.