Справа № 825/1615/15-а
Суддя: Добрянський В.В.
Дата ухвалення: 2015-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2015 року Чернігів Справа № 825/1615/15-а

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Добрянського В.В.,

при секретарі Шевченко А.В.,

за участю представника позивача Глібко В.П.,

представника відповідача Коваля В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Державного підприємства "Чернігівторф" до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області про визнання постанови незаконною та зняття арешту з рахунку, -

В С Т А Н О В И В:

18.05.2015 до Чернігівського окружного адміністративного суду звернулось Державне підприємство "Чернігівторф" (далі-позивач) з позовом до Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області (далі-відповідач), в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, що надійшла до суду 03.06.2015, просить: визнати незаконною постанову від 20.03.2015 року відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області про арешт рахунку № 5300, МФО 351005 в АТ «УкрСиббанк» Державного підприємства «Чернігівторф» (); зняти арешт з рахунку № 5300, МФО 351005 в АТ «УкрСиббанк» Державного підприємства «Чернігівторф» ().

Позовні вимоги мотивовані тим, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області знаходиться зведене виконавче провадження ВП №31021237 про стягнення коштів з Державного підприємства "Чернігівторф" на користь фізичних та юридичних осіб. Постановою державного виконавця від 20.03.2015 накладено арешт на кошти, що містяться на відкритому позивачем у АТ "УкрСиббанк" розрахунковому рахунку № 5300. В той час, розрахунковий рахунок № 5300 використовується позивачем для виплати заробітної плати та здійснення обов'язкових платежів до Державного бюджету України, а відтак створює заборгованість по виплаті працівниками заробітної плати та обов'язкових платежів.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з підстав, зазначених в позовній заяві та в заяві про уточнення позовних вимог, просив його задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Просив суд в задоволенні позову відмовити, посилаючись на дотримання відповідачем визначеного законом порядку прийняття оскаржуваної постанови.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши всі документи і матеріали, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області перебуває зведене виконавче провадження ВП № 31021237 про стягнення з позивача на користь фізичних, юридичних осіб і держави заборгованості на суму 15893851,97 грн., у межах якого державним виконавцем прийнято постанову від 20.03.2015 про арешт коштів боржника, які містяться на відкритому позивачем у АТ "УкрСиббанк" розрахунковому рахунку № 5300 (а.с.39).

Спірні правовідносини даного адміністративного позову регулюються нормами Закону України "Про виконавче провадження" та Закону України "Про державну виконавчу службу".

Частиною першою статті 6 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 32 Закону України "Про виконавче провадження" заходами примусового виконання рішень є, зокрема, звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб.

Згідно частин першої та другої статті 52 Закону України "Про виконавче провадження" звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах.

Частиною четвертою статті 52 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що на кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, накладається арешт. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту.

Відповідно до частини першої та другої статті 57 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Порядок та умови зняття арешту з майна визначені статтею 60 Закону України "Про виконавче провадження", згідно якої особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем в АТ "УкрСиббанк" відкритий розрахунковий рахунок №5300, який використовується для виплати заробітної плати та здійснення обов'язкових платежів до бюджету.

Тобто кошти, які знаходяться на цьому рахунку, використовуються з цільовим призначенням на виплату заробітної плати та обов'язкових платежів до бюджету.

При цьому суд вважає за необхідне зазначити таке.

Статті 43 та 48 Конституції України передбачають, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом та кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Накладення арешту на рахунки, кошти на яких використовуються для виплати заробітної плати працівникам, спричиняє порушення їх конституційного права на своєчасне одержання винагороди за працю.

Арешт коштів на рахунку позивача також унеможливлює виконання ним своїх обов'язків зі сплати податків та зборів.

При цьому Податковим кодексом України та Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 року № 2464-VI передбачено нарахування штрафних санкцій та пені за несвоєчасну сплату податків та єдиного збору.

Також частиною дванадцятою статті 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" встановлено, що єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов'язаннями із сплати єдиного внеску зобов'язань із сплати податків, інших обов'язкових платежів, передбачених законом, або зобов'язань перед іншими кредиторами зобов'язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов'язаннями, крім зобов'язань з виплати заробітної плати (доходу).

Отже на кошти, призначенням яких є сплата єдиного внеску, не може бути звернуто стягнення за іншими вимогами, ніж сплата такого внеску.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З системного аналізу норм статті 60 Закону України "Про виконавче провадження" вбачається, що в разі незакінченого виконавчого провадження за відсутності факту накладення арешту на майно, що не належить боржнику, чи порушення порядку накладення арешту на майно, арешт з майна чи коштів може бути знятий лише за рішенням суду, на підставі якого державний виконавець зобов'язаний не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини, прийняти постанову про зняття арешту з майна чи грошових коштів.

Відповідно до статті 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення за порушення термінів сплати заробітної плати та не в повному обсязі тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємства незалежно від форм власності.

Таким чином, суд бере до уваги доводи позивача, що арешт коштів, які містяться на відкритому позивачем в АТ "УкрСиббанк" розрахунковому рахунку № 5300, позбавляє його можливості своєчасно виплачувати заробітну плату своїм працівникам, сплачувати подати та обов'язкові платежі, що тягне за собою накладення штрафних санкцій, пені та притягнення посадових осіб до відповідальності за невиконання вимог законодавства України.

Враховуючи вищевикладені обставин справи та з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову у спосіб, визначений позивачем.

Суд вважає, що це не призведе до неможливості виконання рішень у зведеному виконавчому провадженні відносно ДП "Чернігівторф", оскільки зазначений розрахунковий рахунок не є єдиним у позивача, ним відкриті інші рахунки, кошти на яких залишаються арештованими згідно постанов державного виконавця.

Крім того, суд звертає увагу, що у відповідності до наведених вимог відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду достатньо беззаперечних доказів в обгрунтування обставин, на яких грунтуються його усні заперечення і не довів правомірність необхідності накладення арешту на розрахунковий рахунок позивача, відкритий ним у АТ «УкрСиббанк».

Керуючись статтями 9, 69-71, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Чернігівський окружний адміністративний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Державного підприємства "Чернігівторф",- задовольнити в повному обсязі.

Визнати незаконною постанову від 20.03.2015 року Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області про арешт рахунку № 5300, МФО 351005 в АТ "УкрСиббанк" Державного підприємства "Чернігівторф" ( ).

Зобов'язати відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Чернігівській області зняти арешт з рахунку № 5300, МФО 351005 в АТ "УкрСиббанк" Державного підприємства "Чернігівторф" ( ).

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167,186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя В.В. Добрянський