Справа № 11739/09
Суддя: Проценко О.А.
Дата ухвалення: 2010-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" березня 2010 р. справа № 2а-524/09/1111

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Проценко О.А.

суддів: Туркіної Л.П. Кожана М.П.

при секретарі судового засідання: Дегтярьові Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Кіровограді Кіровоградської області

на постанову Ленінського районного суду м.Кіровограда від 30 березня 2009 року у справі № 2а-524/09

за позовом ОСОБА_1 Миколаїіни

до Управління Пенсійного фонду України в м.Кіровограді Кіровоградської області

про зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Заявлено позов про зобовязання відповідача здійснити нарахування та виплату недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, визначеної відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»за період 2006-2007років. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачка має статус дитини війни, якій за ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»повинна виплачуватись пенсія, або щомісячне грошове утримання з підвищенням на 30% розміру мінімально пенсії за віком, але всупереч вказаним нормам відповідач не нарахував та не виплатив позивачці вищезазначену надбавку до пенсії. При цьому, позивач просив визнати поважною причину пропоску строку звернення до суду з адміністративним позовом та поновити строк позовної давності.

Відповідач заперечував проти задоволення позову і, в тому числі, з урахуванням пропуску позивачем строку звернення до суду.

Суд першої інстанції позовні вимоги задовольнив частково, зобовязавши відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачці надбавки до пенсії, відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»№2195-ІV в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з 09 липня 2007р. по 31.12.2007р. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням в частині задоволених позовних вимог, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачці у задоволені позову повністю. Апелянт вважає, що суд невірно застосував норми матеріального та процесуального права. Зокрема, відповідач намагається спростувати висновок суду щодо протиправності дій або бездіяльності. Апелянт стверджує, що територіальне управління Пенсійного Фонду України є територіальним органом виконавчої влади, яких здійснює первинне призначення та індивідуальні перерахунки пенсій громадянам, що звертаються із зазначених питань до управління для визначення відповідного права на їх проведення. Перерахунки окремим категоріям громадян (у даному випадку «дітям війни») територіальні управління проводять за наявності від центрального органу відповідних нормативно-розпорядчих документів. Надбавка до пенсії громадянам, які мають статус «дітей війни», визначається автоматично, по даті народження особи, на підставі наявного програмного забезпечення розробленого інформаційно-обчислювальним центром Міністерства праці та соціальної політики і не підлягає коригуванню на територіальному рівні. Апелянт вважає, що належним відповідачем у даній справі повинен бути Пенсійний Фонд України, який має здійснити розробку програмного забезпечення для здійснення нарахування та виплати вищезазначених доплат в автоматичному режимі.

Перевіривши судове рішення з урахуванням апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне. Фактичні обставини справи сторонами не оспорюються. Позивачка відноситься до соціальної категорії «дитина війни», перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного Фонду та має право на пільги, встановлені законодавством України. Згідно зі ст.6 Закону №2195-ІV (чинна з 01.01.2006 року) дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Проте, з матеріалів справи вбачається, що позивачці у вищезазначеному періоді визначена допомога в повному обсязі не виплачувалась.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає судове рішення таким, що підлягає скасуванню, оскільки суд, не розглянувши питання щодо поновлення строку звернення позивачки до суду, розглянув і задовольнив вимоги за період по-за межами строку позовної давності, хоча на застосування даного строку зважали обидві сторони у справі. Таким чином, суд помилково виніс позитивне для позивачки рішення щодо періоду з 09.07.2007р. по 31.12.2007р., без врахування дати звернення позивачки до суду (03.02.2009р.). Таке рішення суду суперечить нормам ст.100 КАС України («Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду») та відповідно до п.4 ч.1 ст.202 КАС України має бути скасовано.

Щодо розгляду питання про поновлення строку звернення позивачки до суду колегія суддів зазначає, що підстав визнавати поважною причину пропуску даного строку не вбачається. З урахуванням норм ст.100 КАС України вимоги позивачки щодо 2007р. задоволенню не підлягають. Вимоги щодо 2008року позивачкою не заявлялись.

Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що судом допущено порушення норм процесуального права, що призвело до помилкового рішення.

Апеляційна скарга відповідача не спростовує висновків суду першої інстанції. Проте, з урахуванням допущеної судом помилки, постанову суду слід скасувати, в задоволенні позову відмовити.

Керуючись 195, 196, 198, 202, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Кіровограді на постанову Ленінського районного суду м.Кіровограда від 30 березня 2009 року у справі № 2а-524/09 залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м.Кіровограда від 30 березня 2009 року у справі № 2а-524/09 скасувати.

В задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя О.А.Проценко

Судді: Л.М.Нагорна

ОСОБА_2