Справа № 12224/10
Суддя: Руденко М.А.
Дата ухвалення: 2011-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" квітня 2011 р.справа № 2а-6/10

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Руденко М.А.

суддів: Мірошниченка М.В. Юхименка О.В.

при секретарі судового засідання: Ліпіній О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2010 року по справі № 2а-6/10 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради про стягнення коштів одноразової компенсації учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, -

в с т а н о в и л а :

В червні 2009 року позивач звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою, в якій просив визнати неправомірними дії відповідача по виплаті одноразової компенсації учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який став інвалідом внаслідок Чорнобильської катастрофи на підставі ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»у неповному обсязі, а саме у розмірі 189 грн. 60 коп.; стягнути на його користь з відповідача невиплачену суму одноразової компенсації учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи у розмірі 10310 грн. 40 коп.

Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2010 року у задоволенні позовної заяви відмовлено.

Не погодившись з зазначеною постановою позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив змінити рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2010 року та стягнути з відповідача невиплачену суму одноразової компенсації учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи у розмірі 10310 грн. 40 коп.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 має статус особи, яка постраждала внаслідок ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС катастрофи 1 категорії, інвалідом 3 групи з 28.03.2006 року, а раніше 2 категорії, що підтверджується посвідченням серії А № 442509 (а.с. 6).

В матеріалах справи міститься довідка щодо виплати Управлінням праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради одноразової компенсації позивачу як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у травні 2006 року в розмірі 189, 60 грн. (а.с. 5).

Відповідно до Закону України «Про внесення змін і доповнень до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" N 230/96-ВР від 06.06.1996 року одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, інвалідам III групи виплачується в розмірі - 30 мінімальних заробітних плат. При цьому, розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати (абзац 7 частини 4 статті 48 Закону № 796-ХІІ).

Зі змісту ст. 1 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.1991 р. № 796-ХІІ, не вбачається будь-яких обмежень щодо можливостей застосування розміру мінімальної заробітної плати з метою реалізації норми статті 48 Закону № 796-ХІІ.

Відповідно до п. 37 ст. 77 Закону України "Про Державний бюджет України на 2006 р." від 20.12.2005 року № 3235-IV дію абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого, шостого та сьомого частини першої, частини третьої, абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого, шостого, сьомого частини четвертої та частини сьомої статті 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" зупинено на 2006 рік.

Відповідно п. 2 Постанови КМУ "Про затвердження Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 20.09.2005 року № 936 розпорядниками бюджетних коштів вищого рівня за програмами визначаються Міністерство праці та соціальної політики АРК, головні управління праці та соціального захисту населення обласних, головне управління соціального захисту населення Київської міської, управління праці та соціального захисту населення районних (міських) держадміністрацій, виконкомів міських, районних у містах рад, Фонд соціального захисту інвалідів. Згідно п.п. 3.4 Постанови встановлено, що нарахування та виплати компенсацій, допомоги певних видів, передбачених Законом України "Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" проводиться управліннями праці та соціального захисту населення районних (міських) держадміністрацій, виконкомів міських, районних у містах рад.

Відповідач проводив виплату позивачу компенсації не у відповідності із ст.48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а у грошовій сумі, визначеній постановою КМУ № 562 від 12.07.2005 р.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що за 2006 р. на час виплати компенсації позивачу діяли обмеження ст.48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" встановлені Законом України "Про Державний бюджет України на 2006 р.", тому при виплаті компенсації за 2006 р. відповідач правомірно застосував норми Закону України "Про Державний бюджет України на 2006 р." щодо обмеження реалізації ст.48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", які не були визнані неконституційними і підлягали застосуванню розміри виплат, визначені постановою КМУ № 562 від 12.07.2005 р.

Стосовно пропуску позивачем строку для звернення до суду за захистом порушених прав колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства, діючого на час звернення до суду, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Позивач звернувся за позовом до суду 15.06.2009 року, про що свідчить штамп вхідної кореспонденції суду на позовній заяві (а.с.2).

Вимога щодо поновлення пропущеного строку для звернення до суду за захистом порушених прав, свобод та інтересів в позовній заяві відсутня.

В запереченнях на позовну заяву відповідач вказує на те, що позивачем без поважних причин було пропущено строк подачі позовної заяви згідно ст. 99 КАС України, оскільки позивач дізнався про розмір призначеної компенсації у 2006 році, коли виплата була призначена Управлінням праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради (а.с.14).

Виходячи з обставин справи суд першої інстанції прийшов до правильних висновків щодо відсутності правових підстав для стягнення одноразової компенсації учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за 2006 рік, а тому колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 198, ст.ст. 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2010 року по справі № 2а-314/09 залишити без задоволення.

Постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2010 року по справі № 2а-314/09 залишити без змін

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суд відповідно до ст. 212 КАС України.

Головуючий: М.А. Руденко

Суддя: М.В. Мірошниченко

Суддя: О.В. Юхименко