Справа № 2а-13130/11
Суддя: Гафяк В. М.
Дата ухвалення: 2011-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.07.2011 року. Суддя Автозаводського районного суду м Кременчука Полтавської області ОСОБА_1, розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління пенсійного фонду України в Автозаводському районі м. Кременчука Полтавської області про визнання неправомірною відмови у проведенні перерахунку державної пенсії (основної та додаткової), покладення обов'язків проведення перерахунку та виплати пенсії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до Управління пенсійного фонду України в Автозаводському районі м. Кременчука Полтавської області про визнання неправомірною відмови у проведенні перерахунку державної пенсії, покладення обов'язків проведення перерахунку та виплати пенсії відповідно до ст. ст. 49, 50, 54, 67 Закону України № 796-ХІІ „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з урахуванням встановленого розміру мінімальної пенсії за віком та розміру пенсії, який для інвалідів ІІ групи не повинен бути нижчим 8-ми мінімальних пенсій за віком, визначеної за правилами передбаченими частиною першою статті 28 Закону України „Про загальнообовязкове пенсійне страхування .

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що він як інвалід ІІ групи внаслідок захворювання, повязаного з участю у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЄС, отримує державну та додаткову пенсії, передбачені статтями 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 р. № 796-ХІІ (зі змінами та доповненнями) (далі - Закон № 796-ХІІ). Посилаючись на те, що розміри призначених і виплачуваних йому пенсій не відповідають розмірам, встановленим цим Законом, та на відмову УПФ привести їх у відповідність з вимогами Закону № 796, позивач просив суд визнати дії відповідача неправомірними та зобовязати його усунути зазначені порушення провівши вказані перерахунки.

Ухвалою судді від 04.07.2011 року, відповідно до ч.1 ст. 183-2 КАС України, було відкрито скорочене провадження у вказаній справі. Копія вказаної ухвали була направлена відповідачам з роз'ясненням ч.3 ст. 183-2 КАС України.

Після отримання заперечень, що надійшли на адресу суду від відповідача, справу було призначено до судового розгляду на підставі ч.4 ст. 183-2 КАС України.

Ухвалою суду від 20.07.2011 року адміністративний позов ОСОБА_2 в частині позовних вимог що стосуються періоду з 01.01.2006 року по 13.12.2010 року, було залишено без розгляду в порядку ч.1 ст.100 КАС України.

В своїх письмових поясненнях Управління пенсійного фонду України в Автозаводському районі м. Кременчука Полтавської області , проти задоволення позовних вимог заперечило, зазначаючи, що Управління пенсійного фонду України в Автозаводському районі м. Кременчука Полтавської області діяло в межах повноважень, наданих йому законами України та підзаконними нормативно-правовими актами.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення позивача, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивач має право на пенсію як учасник ліквідації аварії на ЧАЄС 1 категорії, інвалід 2 групи, захворювання якого пов'язано з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Згідно ст. 72 КАС України дана обставина не потребує доказування як така, що визнається сторонами, суд не має сумнівів щодо достовірності цієї обставини та добровільності її визнання.

У травні 2011 року позивач звернувся до Управління пенсійного фонду України в Автозаводському районі м. Кременчука Полтавської області з вимогою здійснити перерахунок його пенсії відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Предметом спору є визначення базової мінімальної пенсії за віком при нарахуванні пенсії на підставі Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та питання пріоритетності законів над підзаконними актами.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Згідно ст. 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів звужувати зміст та обсяг існуючих прав і свобод забороняється.

Статтею 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до частини 4 статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в усіх випадках розмір пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими - по ІІ групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком

Згідно зі статтею 50 зазначеного закону особам, віднесеним до категорії 1, зокрема інвалідам ІІ групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком.

Таким чином, вихідним критерієм обрахунку державної та додаткової пенсій виступає мінімальна пенсія за віком, який згідно зі статтею 28 Закону України від 9 липня 2003 року №1058-IV «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму визначеного законом для осіб, які втратили працездатність.

Розрахунок пенсії позивачу відповідач провів виходячи з Постанови КМУ «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» №530 від 28.05.2008р. та Постанови КМУ «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян № 654 від 16.07.2008 року.

Суд вважає за необхідне зазначити, що дійсно Постановою Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян № 654 від 16.07.2008 року, починаючи з 1 липня 2008 року встановлено мінімальний розмір пенсії у осіб, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Визначивши основні принципові засади пенсійного забезпечення осіб, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи, стаття 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» віднесла до компетенції КМУ порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Але у зазначеній постанові КМУ основний зміст статті нівельований.

Таким чином, наявна суперечливість законодавства, що регулює спірні правовідносини.

Відповідно до ст. 8 КАС України забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, що регулює спірні правовідносини.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акту Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Вирішуючи даний спір, суд виходить із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, тому вважає, що при розрахунку державної та додаткової пенсій, передбачених статтями 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого в законі про Державний бюджет України на відповідний рік, із якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Положення частини 3 статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», на думку суду, не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) до обрахування інших пенсій чи доплат, повязаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною 1 цією статті, мінімального розміру пенсії за віком.

Таким чином, суд вважає за необхідне при вирішенні даного спору застосувати Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як нормативний акт, який має вищу юридичну силу, без огляду на Постанову КМУ, на яку посилається представник відповідача як на підставу заперечень проти позову.

Суд прийшов до висновку, що вказана Постанова Кабінету міністрів України не застосовуються до правовідносин, що склались між позивачем і відповідачем ще й тому, що дійсно порушується конституційний принципи рівності громадян перед Законом.

Відмовляючи позивачу, відповідач також керувався Законом України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України, яким було внесено зміни до ст. 50, 54 Закону України „ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а саме тим, що розмір пенсії інвалідів 2 групи становить 200% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а розмір додаткової пенсії 20% прожиткового мінімуму для осіб які втратили працездатність.

Разом з тим, судом враховується, що Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп визнані неконституційними, серед іншого, і положення пункту 28 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України, якими з 01 січня 2008 року були внесенні вищевказані зміни.

Конституційний Суд України дійшов висновку, що законом про Держбюджет не можна вносити зміни до інших законів, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, оскільки з обєктивних причин це створює протиріччя у законодавстві, і як наслідок скасування та обмеження прав і свобод людини і громадянина.

Таким чином, визнанні неконституційними положення Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 22 травня 2008 року № 10-рп.

Таким чином, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими та відповідно такими, що підлягають частковому задоволенню за період з 14 грудня 2010 року по 14 червня 2011 року.

Позивач, як особа що постраждала внаслідок аварії на Чорнобильській атомній електростанції, звільнений від сплати судових витрат.

Керуючись ст.ст. 19, 22, 46, 95, 152 Конституції України, ст. 49, 50, п.4 ст. 54, п.3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст. ст. 6, 7, 8, 71, 72, 99, 100, 158-163, 167 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати неправомірною відмову Управління пенсійного фонду України в Автозаводському районі м. Кременчука Полтавської області в перерахунку йому пенсій по інвалідності відповідно до вимог ст. 50 та ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-12, виходячи з кратного розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої законом на час виплат.

Зобовязати Управління пенсійного фонду України в Автозаводському районі м. Кременчука Полтавської області провести йому з 14 грудня 2010 року по 14 червня 2011р. перерахунок щомісячної основної державної пенсії по інвалідності, як інваліду 2-ї групи, щодо захворювання якого встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, в розмірі не нижче 8 мінімальних пенсій за віком, встановленої законом на час виплат, відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-12, з підвищенням розміру вказаної пенсії у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного відповідним законом, відповідні виплати провести з урахуванням вже проведених виплат.

Зобовязати Управління пенсійного фонду України в Автозаводському районі м. Кременчука Полтавської області провести йому з 14 грудня 2010 року по 14 червня 2011 року перерахунок щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, як інваліду 2-ї групи, щодо захворювання якого встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою в розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком, встановленої законом на час виплат, відповідно до вимог статті 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-12, з підвищенням розміру вказаної пенсії у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного відповідним законом, відповідні виплати провести з урахуванням вже проведених виплат.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 256 КАС України постанова підлягає негайному виконанню відповідачем.

Постанова може бути оскаржено до Харківського Апеляційного адміністравтиного суду через Автозаводський районний суд м. Кременчука протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги або розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не скасовано.

Суддя