Справа № 34057/09
Суддя: Дадим Ю.М.
Дата ухвалення: 2010-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"08" лютого 2010 р.справа № 2а-2238/09 Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Дадим Ю.М.
суддів: Семененка Я.В. Божко Л.А.
при секретарі судового засідання: Мациборко Т.І.
розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Мелітипольського міськрайонного суду Запорізької області від 16 вересня 2009 р. у справі № 2а-2238/09 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення та житлових субсидій Мелітопольської міської ради Запорізької області про стягнення боргу з виплати державної допомоги по догляду за дитиною,-
В С Т А Н О В И Л А :
Постановою Мелітипольського міськрайонного суду Запорізької області від 16 вересня 2009 р. у справі № 2а-2238/09 в задоволенні позовних вимог було відмовлено.
Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вищезазначену постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення. Вказувала, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду відповідно до ст. 195 КАС України - в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 є матірю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.26), а тому має право на отримання допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми».
Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні її позовних вимог щодо зобовязання нарахувати та виплатити суму відшкодування допомоги по догляду за дитиною за 2007 рік, суд першої інстанції вірно виходив з положень ст.. 99 КАС України, згідно якої адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше обчислюється з дня, коли особа дізналася, або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Так, ч.1 ст.102 КАС України визначено, що пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлено, за клопотанням особи, яка бере участь у справі. Було встановлено судом першої інстанції, що позивачка звернулася до суду 30 квітня 2009 року та нею було пропущено річний процесуальний строк для визнання неправомірних дій відповідача та стягнення суми недоотриманої допомоги за 2007 рік, оскільки рішення Конституційного суду України від 09 липня 2007 року №6-рп/2007 було оприлюднене 27 липня 2007 року.
Відмовляючи позивачці у задоволенні позовних вимог за 2008 рік, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, оскільки вказана допомога в даному разі була нарахована та сплачена в порядку та у розмірі, передбаченому Законом України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», відповідно до якого мінімальний розмір державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, починаючи з січня 2008 року, повинен складати не менше 130 грн. Положення даного Закону в цій частині неконституційними не визнавалися та діяли у часі в січні 2008 року. Тому в задоволенні позовних вимог в стягненні з відповідача недоотриманої суми допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за 2008 рік судом першої інстанції було правильно відмовлено. Відповідно, правильно відмовлено позивачці в задоволенні позовних вимог в частині визнання дій відповідача за 2008 рік незаконними, оскільки відповідач здійснював виплати державної допомоги по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку згідно до вищезазначеного порядку та розмірів.
Також, судом першої інстанції дійшов вірного висновку, відмовивши позивачці в перерахунку та виплаті допомогу по догляду за дитиною за період за 2009 рік, оскільки відповідно до статті 46 Закону України "Про Державний бюджет України на 2009 рік" від 26 грудня 2008 року № 835-VI допомога при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" та Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" призначається і здійснюється в розмірах і порядку, визначених Кабінетом Міністрів України. На дійсний час є чинним порядок призначення та виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751. Відповідно до пункту 22 зазначеного Порядку відповідно до статті 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку виплачується у розмірі, що дорівнює різниці між: з 1 січня 2008 р. - 50 відсотками, з 1 січня 2009 р. - 75 відсотками, з 1 січня 2010 р. - 100 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менш як 130 гривень.
Норми статті 46 Закону України "Про Державний бюджет України на 2009 рік" на дійсний час є чинними, визнані неконституційними не були, у зв'язку з чим позовні вимоги про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити перерахунок та виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за 2009 рік задоволенню не підлягають.
Відносно зобовязання відповідача призначити на користь ОСОБА_1 допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з квітня 2009 року по 03 жовтня 2009 , суд першої інстанції дійшов також дійшов невірного висновку, оскільки неможливо вирішити позовні вимоги шляхом зобовязання відповідача здійснювати певні дії на майбутнє, тому що, в подальшому в чинне законодавство України можуть бути внесені зміни, якими на законодавчому рівні буде визначено певний розмір вказаної допомоги та означені дії відповідача щодо її нарахування.
Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню .
Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст..205, ст..206 КАС України, колегія суддів, -
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 Володимирівнизалишити без задоволення.
Постанову Мелітипольського міськрайонного суду Запорізької області від 16 вересня 2009 р. у справі № 2а-2238/09 - залишити без змін.
Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з дня виготовлення її в повному обсязі.

Головуючий: Ю.М. Дадим

Судді: Я.В. Семененко

ОСОБА_3