Справа № 38606/09
Суддя: Проценко О.А.
Дата ухвалення: 2010-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" листопада 2010 р.

справа № А12/338-07

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Проценко О.А.

суддів: Божко Л.А. Туркіної Л.П.

при секретарі судового засідання: Ганноченку А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Національного банку України в особі Управління Національного банку України в Дніпропетровській області

на постанову господарського суду Дніпропетровської області від 22.10.2009 року у справі №А12/338-07

за позовом Національного банку України в особі управління Національного банку України в Дніпропетровській області

до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк»

про стягнення штрафу,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - Національний банк України в особі управління Національного банку України в Дніпропетровській області звернувся до суду з адміністративним позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Комерційного банку «Приватбанк»на користь Державного бюджету України штрафу у розмірі 680,00грн. за порушення валютного законодавства.

В обґрунтування позову зазначалось, що підставою для застосування санкцій до відповідача стало порушення останнім вимог ст.13 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»від 19.02.1993р. №15-93, а саме: нездійснення функцій агента валютного контролю в частині інформування відповідних державних органів про порушення клієнтом банку - Товариством з обмеженою відповідальністю «Український завод понадвеликогабаритних шин»- законодавчо встановленого строку розрахунку по валютним операціям. Позивач посилався на п.7.1,п.7.10 «Інструкції про порядок здійснення контролю і отримання ліцензій за експортними, імпортними та лізинговими операціями», затвердженої постановою Правління НБУ від 24.03.1999р. №136, п.2.5 розділу ІІ «Положення про валютний контроль», затвердженого постановою Правління НБУ від 08.02.2000р. №49, та зазначав, що відповідач не сплатив у визначений термін суму штрафу, тому просив суд стягнути санкції в судовому порядку.

Постановою від 22.10.2009 року господарський суд Дніпропетровської області відмовив у задоволенні позову. При цьому суд зазначив, що постанова №50 від 27.09.2007р. про притягнення Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк»до відповідальності за порушення валютного законодавства прийнята на підставі «Інструкції про порядок здійснення контролю і отримання ліцензій за експортними, імпортними та лізинговими операціями», затвердженої постановою Правління НБУ від 24.03.1999р. №136, положення якої не відповідають Законам України «Про банки і банківську діяльність»та «Про державну податкову службу в Україні». В судовому рішенні також зазначено, що застосування до відповідача штрафних санкцій суперечить нормам чинного законодавства України.

Не погодившись з висновками суду першої інстанції, позивач оскаржує судове рішення в апеляційному порядку. В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції невірно застосовані норми матеріального права, а саме: суд невірно тлумачить правила поведінки, визначені Інструкцією про порядок здійснення контролю і отримання ліцензій за експортними, імпортними та лізинговими операціями», затвердженої постановою Правління НБУ від 24.03.1999р. №136, та Декретом Кабінету Міністрів України від 19.02.1993р. №15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». Апелянт вказує, що постанова Правління НБУ від 13.12.2006р. №455 була прийнята Національним банком України з метою узгодження норм Інструкції від 24.03.1999р. №136 та п.5 ст.11 Закону України «Про державну податкову службу в Україні»в питаннях надання відомостей щодо вартості договору та суми заборгованості, а також інформації щодо нерезидента. Апелянт стверджує, що правовою підставою для надання відповідачем повідомлення про виявлені у звітному місяці факти порушень є вимоги п.7.1, 7.10 Інструкції від 24.03.1999р. №136 (в редакції, чинній на момент вчинення порушення), та п.2 ст.13 Декрету КМУ від 19.02.1993р. №15-93. Тому апелянт не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо того, що на момент прийняття постанови №50 від 27.09.2007р. про притягнення до відповідальності відповідача положення зазначеної Інструкції не відповідали ст.60,62 Закону України «Про банки і банківську діяльність»та ст.11 Закону України «Про державну податкову службу в Україні».

Крім того, апелянт зауважує, що судом першої інстанції не в повному обсязі були досліджені матеріали справи та не була надана належна оцінка доказам, які мають значення для вирішення даного спору, зокрема, набрання законної сили судовим рішенням у справі №А8/538-07, яким встановлено законність і правомірність постанови Управління НБУ в Дніпропетровській області №50 від 27.09.2007р. Апелянт наполягає на скасуванні постанови суду від 22.10.2009р.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обґрунтована та підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Матеріалами справи встановлено, що за результатами невиїзної (камеральної) перевірки Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк»складено акт від 08.08.2007р. (а.с.69-72). В акті зазначено, що відповідач всупереч вимогам ст.13 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993р. №15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», виконавши доручення Товариства з обмеженою відповідальністю «Український завод понадвеликогабаритних шин»-резидента на здійснення валютної операції з переказу іноземної валюти на користь Відкритого акціонерного товариства «Ярославский завод опытных машин»(РФ)-нерезидента, не виконав покладені на уповноважені банки функції агента валютного контролю в частині інформування відповідних державних органів про порушення клієнтом банку - Товариством з обмеженою відповідальністю «Український завод понадвеликогабаритних шин»- законодавчо встановлених строків розрахунків в іноземній валюті (а.с.72). Зазначені порушення зафіксовані в протоколі №3 від 08.08.2007р. порушення валютного законодавства (а.с.76).

З урахуванням виявлених порушень винесено постанову №50 від 27.09.2007р. про притягнення відповідача до відповідальності за порушення валютного законодавства шляхом накладення штрафу у розмірі 680,00грн. (а.с.77).

Статтею 13 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»№15-93 від 19.02.1993р. (далі по тексту –Декрет) визначено функції державних органів і банківської системи України у сфері валютного контролю. Так, зокрема, ч.2 ст.13 Декрету передбачено, що уповноважені банки здійснюють контроль за валютними операціями, що провадяться резидентами і нерезидентами через ці банки.

Порядок здійснення банками контролю за своєчасністю розрахунків за експортними, імпортними та лізинговими операціями клієнтів банку на момент спірних правовідносин встановлений розділом VІ Інструкції про порядок здійснення контролю і отримання ліцензій, за експортними, імпортними та лізинговими операціями, затвердженої постановою Правління НБУ від 24.03.1999р. №136.

За приписами ст.2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті»(в редакції чинній на момент розрахунків) імпортні операції резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки, в разі коли таке відстрочення перевищує 90 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу або виставлення векселю на користь постачальника продукції (робіт, послуг), що імпортуються, потребують індивідуальної ліцензії Національного банку України.

Згідно з п.7.10 «Інструкції про порядок здійснення контролю і отримання ліцензій, за експортними, імпортними та лізинговими операціями», затвердженої постановою Правління НБУ від 24.03.1999р. №136, банк надає податковим органам інформацію про виявлені в звітному місяці факти порушень згідно з додатком 7 в разі ненадходження в законодавчо встановлені строки (або строки визначені в ліцензіях) виручки, товарів або об'єкта лізингу. У наступному звітному місяці інформація про ці порушення вже не надається. Пунктом 7.1 даної Інструкції встановлено, що банки надсилають усі передбачені цим розділом повідомлення до 5-того числа кожного місяця, а повідомлення згідно з п.7.8 у визначені цим пунктом строки –податковим органом за місцем реєстрації резидентів поштою з отриманням поштового підтвердження про їх вручення адресату, а також на магнітних носіях або засобами електронного зв’язку. У повідомленнях обов’язково зазначаються повна назва, код за ЄДРПОУ та місцезнаходження резидента.

Відповідно до п.1.2. гл.1 «Положення про валютний контроль», затвердженого постановою Правління НБУ від 08.02.2000р. №49, функції агента валютного контролю обов’язки уповноваженого банку щодо здійснення контролю за валютними операціями, що проводяться резидентами і нерезидентами через ці установи. Цей контроль полягає в запобіганні уповноваженими банками проведенню резидентами і нерезидентами через ці установи незаконних валютних операцій та/або своєчасному інформуванні уповноваженими банками у випадках та в порядку, установлених законодавством, у тому числі нормативно-правовими актами Національного банку, відповідних державних органів про порушення резидентами і нерезидентами законодавства, пов'язаного з проведенням ними валютних операцій.

Невиконання обов'язків, передбачених п. 2 ст. 13 Декрету, тягне за собою відповідальність, визначену абзацом 5 п.2 ст.16 Декрету, у вигляді позбавлення генеральної ліцензії Національного банку України на право здійснення валютних операцій або штраф у розмірі, що встановлюється Національним банком України. Санкції застосовуються Національним банком України та за його визначенням підпорядкованими йому установами.

З акту перевірки та постанови №50 від 27.09.2007р. вбачається, що відповідачем на виконання зобов’язань за імпортним контрактом від 07.04.2006р. №20/12/02/-2006 та відповідно до платіжного доручення від 19.05.2006р. перераховано нерезиденту-ВАТ «Ярославский завод опытных машин»(РФ) 646895,54 доларів США.

Дата настання 90-денного терміну завершення розрахунків за вказаною операцією –17.08.2006р. Індивідуальною ліцензією Національного банку України від 06.09.2006р. №766 на перевищення законодавчо встановлених строків розрахунків продовжено строк розрахунку з 18.08.2006р. по 28.02.2007р. У зв’язку з неможливістю виконання зобов’язань за контрактом від 07.04.2006р. №20/12/02/-2006 нерезидентом повернуто кошти у розмірі 646895,54 дол.США 15.03.2007р., тобто за межами законодавчо встановленого строку розрахунку, продовженого індивідуальною ліцензією.

Будь-яких доказів повідомлення про факт порушення клієнтом банку-відповідача - ТОВ «Український завод понадвеликогабаритних шин»строку розрахунку податкового органу за місцем реєстрації останнього матеріали справи не містять.

Проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, та оцінивши матеріали справи, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про неправомірність застосування до відповідача штрафних санкцій у відповідності до постанови УНБУ в Дніпропетровській області №50 від 27.09.2007р.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність»банк визначений як юридична особа, яка має виключне право на підставі ліцензії Національного банку України здійснювати у сукупності такі операції: залучення у вклади грошових коштів фізичних і юридичних осіб та розміщення зазначених коштів від свого імені, на власних у мовах та на власний ризик, відкриття і ведення банківських рахунків фізичних та юридичних осіб. Згідно зі ст.60 Закону інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку і розголошення якої може завдати матеріальної чи моральної шкоди клієнту, є банківською таємницею.

Приймаючи до уваги факт набуття законної сили судовим рішенням у справі №№А8/538-07 (а.с.47-48), колегія суддів вважає, що судове рішення прийнято без врахування вищевикладеного, що призвело до безпідставної відмови в задоволенні позову. Позов заявлено обґрунтовано, апеляційна скарга на постанову господарського суду Дніпропетровської області від 22.10.2009 року у справі №А12/338-07 підлягає задоволенню, постанову суду слід скасувати, позов - задовольнити.

Керуючись ст.ст.195,196,198,202,205,207 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу Національного банку України в особі Управління Національного банку України в Дніпропетровській області на постанову господарського суду Дніпропетровської області від 22.10.2009 року у справі №А12/338-07 задовольнити.

Постанову господарського суду Дніпропетровської області від 22.10.2009 року у справі №А12/338-07 скасувати.

Позов задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк»на користь Державного бюджету України штраф в розмірі 680,00грн. за порушення валютного законодавства відповідно до постанови Управління НБУ в Дніпропетровській області №50 від 27.09.2007р.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст.254 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий: О.А. Проценко

Суддя: Л.А. Божко

Суддя: Л.П. Туркіна