Справа № 9101/7391/2011
Суддя: Руденко М.А.
Дата ухвалення: 2011-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" травня 2011 р. справа № 2а-14636/10/0470

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Руденко М.А.

суддів: Мірошниченка М.В. Юхименка О.В.

при секретарі судового засідання: Тепловій Г.Є.

за участю сторін:

представників позивача ОСОБА_1 довіреність від 05.04.2011 року,

ОСОБА_2 довіреність АА № 443311 від 18.03.2011 року

представника відповідача ОСОБА_3В . довіреність від 13.10.2010 року

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2010 року по адміністративній справі № 2а-14636/10/0470 за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Вєліс»до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська про визнання дій протиправними,-

в с т а н о в и л а :

В листопаді 2010 року позивач звернувся до адміністративного суду з позовною заявою, в якій просив визнати дії Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська щодо невизнання податкових декларацій з податку на додану вартість за лютий-вересень 2010 року та уточнюючого розрахунку податкових зобовязань з ПДВ у звязку з виправленням самостійно виявлених помилок за січень 2010 року; зобовязати відповідача визнати як податкову звітність декларації з податку на додану вартість за лютий-вересень 2010 року та уточнюючого розрахунку податкових зобовязань з ПДВ у звязку з виправленням самостійно виявлених помилок за січень 2010 року датою їх фактичного отримання УДППЗ «Укрпошта».

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2010 року ( суддя Врона О.В.) адміністративний позов задоволено: визнано протиправними дії Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська щодо невизнання податкових декларацій з податку на додану вартість як податкової звітності товариства з обмеженою відповідальністю «Вєліс»за лютий вересень 2010 року та уточнюючого розрахунку податкових зобовязань з ПДВ у звязку з виправленням самостійно виявлених помилок за січень 2010 року; зобовязано відповідача визнати як податкову звітність податкові декларації з податку на додану вартість товариства з обмеженою відповідальністю «Вєліс»за лютий-вересень 2010 року та уточнюючий розрахунок податкових зобовязань з ПДВ у звязку з виправленням самостійно виявлених помилок за січень 2010 року датою їх фактичного отримання УД ППЗ «Укрпошта».

Мотивуючи судове рішення суд першої інстанції вказав на те, що Державна податкова інспекція у Жовтневому районі м. Дніпропетровська неправомірно не визнала податкові декларації з ПДВ за лютий-вересень 2010 року та уточнюючий розрахунок податкових зобовязань з ПДВ у звязку з виправленням самостійно виявлених помилок за січень 2010 року, як податкову звітність, оскільки для цього були відсутні підстави визначені п.п.4.1.2 п.4.1 ст. 4 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.11.2010 року скасувати, прийняти нове рішення, яким відмовити товариству з обмеженою відповідальністю «Вєліс»у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказали на те, що податкові декларації подані підприємством в період з лютого по вересень 2010 року та уточнюючий розрахунок за січень 2010 були подані з численними порушеннями, суд першої інстанції безпідставно не взяв це до уваги та виніс рішення про задоволення позовних вимог.

Позивач подав заперечення на апеляційну скаргу, в яких просив відмовити відповідачу в задоволенні його апеляційної скарги, вказав на те, що суд першої інстанції дослідив всі обставини справи, вірно встановив, що відповідач неправомірно не визнав декларації з ПДВ та уточнюючий розрахунок як податкову звітність, і прийняв законне та обґрунтоване рішення.

В судовому засіданні представник відповідача вимоги апеляційної скарги підтримала та просила задовольнити.

Представники позивача в судовому засіданні проти задоволення вимог апеляційної скарги заперечували, просили залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши представників сторін, перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи із наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи позивач

з лютого по вересень 2010 року подавав по пошті податкові декларації з податку на додану вартість та уточнюючий розрахунок податкових зобовязань з ПДВ у звязку з виправленням самостійно виявлених помилок за січень 2010 року.

Однак , листом - повідомленням від 23.03.2010 року за № 14 244/10/28-219 позивача було повідомлено про невизнання податкової звітності та запропоновано надати податкову звітність. , оформлену належним чином, оскільки на думку податкового органу до податкової декларації з ПДВ за лютий 2010 року, надано ксерокопію додатку № 5 «Розшифровка податкових зобовязань та податкового кредиту в розрізі контрагентів»; до податкової декларації з ПДВ за лютий 2010 року, надісланої 19.07.2010 року не надано додаток № 1 «Розрахунок коригування сум ПДВ до податкової декларації з податку на додану вартість».

Листом повідомленням від 31.03.2010 року за № 16205/10/28-219 позивача було повідомлено про невизнання податкової звітності та з пропозицією надати податкову звітність , оформлену належним чином, оскільки до уточнюючого розрахунку з ПДВ за січень 2010 року надано ксерокопію додатку № 5»Розшифровка податкових зобовязань та податкового кредиту в розрізі контрагентів».

Підприємству ТОВ «Вєліс»було направлено лист-повідомлення № 20235/10/28-219 від 21.04.2010 року про невизнання податкової звітності , оскільки до декларації з ПДВ за березень 2010 року надано ксерокопію довідки про неоподатковувані обороти з ПДВ.

Листом повідомленням № 30012/10/28-219 від 08.06.2010 року позивача повідомлено про невизнання податкової звітності, оскільки в податковій декларації не зазначено обовязкового реквізиту податкового періоду, за який надано звітність.

В податковій декларації за травень 2010 року не заповнено обовязковий реквізит відсутній номер свідоцтва.

В податковій декларації за червень 2010 року не підписана відповідальною осадовою особою факсимільний підпис керівника.

В податковій декларації за липень 2010 року не заповнено обовязків реквізит не зазначено податковий період, за який надано звітність; податкова декларація за серпень 2010 року не заповнено обовязковий реквізит не вказано тип документу. В податковій декларації з ПДВ за червень 2010 року є виправлення і довідці про неоподатковані обороти з ПДВ.

Вирішуючи спірні правовідносини між сторонами та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що податкова декларація може бути не визнана податковим органом як податкова декларація тільки у випадках, які прямо передбачені пп..4.2.1 п.4.1 ст.4 Закону України "Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами".

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів частково погоджується з наступних підстав.

За змістом підпункту 4.1.2 пункту 4.1 статті 4 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" , який діяв на час виникнення спірних правовідносин між сторонами, прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу. Податкова декларація приймається без попередньої перевірки зазначених у ній показників через канцелярію, чий статус визначається відповідним нормативно-правовим актом. Відмова службової (посадової) особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин або висування нею будь-яких передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо) забороняється та розцінюється як перевищення службових повноважень такою особою, що тягне за собою її дисциплінарну та матеріальну відповідальність у порядку, визначеному законом.

Податкова звітність, отримана контролюючим органом від платника податків як податкова декларація, що заповнена ним всупереч правилам, зазначеним у затвердженому порядку її заповнення, може бути не визнана таким контролюючим органом як податкова декларація, якщо в ній не зазначено обов'язкових реквізитів, її не підписано відповідними посадовими особами, не скріплено печаткою платника податків. У цьому випадку, якщо контролюючий орган звертається до платника податків з письмовою пропозицією надати нову податкову декларацію з виправленими показниками (із зазначенням підстав неприйняття попередньої).

Отже, вказаною нормою матеріального права визначено як обовязок податкового органу щодо прийняття податкової звітності так і підстави для невизнання податковим органом декларації і такими підставами є: не зазначено обов'язкових реквізитів, її не підписано відповідними посадовими особами, не скріплено печаткою платника податків.

Аналогічні приписи містить у собі Порядок заповнення та подання декларації з податку на додану вартість, який затверджено наказом Державної податкової адміністрації України від 30 травня 1997р. №166 ( зі змінами та доповненнями).

За вимогами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідний обовязок закріплює і ч. 1 ст. 13 Закону України "Про державну податкову службу в Україні", відповідно до якої посадові особи органів державної податкової служби зобов'язані дотримувати Конституції і законів України, інших нормативних актів, прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій, забезпечувати виконання покладених на органи державної податкової служби функцій та повною мірою використовувати надані їм права.

Як вбачається з листа (а.с.28,30,32,34,40,42,44), якими ДПІ повідомила позивача про невизнання податкової звітності, в ньому не зазначено підстав, які передбачено пп.4.1.2 п.4.1 ст.4 Закону №2181 для невизнання податкової звітності.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідач, вирішуючи питання про прийняття податкової звітності, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Законом України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" .

Що стосується податкової декларації з податку на додану вартість за червень 2010 року колегія суддів вважає за необхідне зазначити на наступне , однією з підстав для невизнання податкової декларації визначеною підпунктом 4.1.2 пункту 4.1 статті 4 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" є не підписання її відповідними посадовими особами підприємства. Як видно з податкової декларації з податку на додану вартість за червень 2010 року вона не визнана ДПІ оскільки не підписана посадовою особою позивача, а наявне факсимільне відтворення підпису. На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки позивачеві відповідно до діючого законодавства не надано право факсимільно відтворювати підпис ( декларація повинна бути підписана особисто посадовою особою підприємства), то дії уповноважених осіб державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська щодо невизнання податкової декларації з податку на додану вартість за червень 2010 року були правомірними.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2010 року по адміністративній справі № 2а-14636/10/0470 в частині задоволених позовних вимог щодо визнання протиправними дій Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська щодо невизнання податкової декларації з податку на додану вартість як податкової звітності товариства з обмеженою відповідальністю «Вєліс»за червень 2010 року та зобовязання Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська визнати як податкову звітність податкову декларацію з податку на додану вартість товариства з обмеженою відповідальністю «Вєліс»за червень 2010 року скасувати та в задоволені позовних вимог в цій частині відмовити, в іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись п.3 ч.1 ст. 198, ст. 202, 205, 207 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2010 року у справі №2а-14636/10/0470 в частині задоволених позовних вимог щодо визнання протиправними дій Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська щодо невизнання податкової декларації з податку на додану вартість як податкової звітності товариства з обмеженою відповідальністю «Вєліс»за червень 2010 року та зобовязання Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська визнати як податкову звітність податкову декларацію з податку на додану вартість товариства з обмеженою відповідальністю «Вєліс»за червень 2010 року скасувати та в задоволені позовних вимог в цій частині відмовити.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, встановлені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

(Повний текст ухвали виготовлено 29.06. 2011р.)

Головуючий: М.А. Руденко

Суддя: М.В. Мірошниченко

Суддя: О.В. Юхименко