Справа № 9101/73486/2011
Суддя: Проценко О.А.
Дата ухвалення: 2015-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

22 січня 2015 рокусправа № 2а-10548/11
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Проценко О.А.

суддів: Туркіної Л.П. Дурасової Ю.В.

за участю секретаря судового засідання: Комар Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Виробнича комерційної фірми "Елта"

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 07.04.2011р. у справі №2а-10548/10/0870

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Виробнича комерційної фірми "Елта"

до Запорізької митниці

про скасування рішення,

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю Виробнича комерційної фірми "Елта" (далі по тексту - позивач, ТОВ ВКФ"Елта" ) звернулось до адміністративного суду з позовом про скасування рішення Запорізької митниці (далі - відповідач, митний орган) №112000006/2010/002131/1 від 25.10.2010 року про визначення митної вартості товарів за вантажною митною декларацією №112000010/2010/008612 від 25.10.2010 року.

В позові зазначалось, що позивач на підставі контракту № 5900/6099 від 19.11.2007р., згідно із специфікацією №21 від 12.04.2010 та рахунком фактурою № ОАО-002978 від 21.10.2010 імпортував від ВАТ «Туймазискло» (Росія) до України флакони скляні для парфумерної та косметичної продукції місткістю 0,03л. з безбарвного скла, ГОСТ Р 51781-2001: ФК-30- Ю06-МТО, у кількості 450000 штук. Зазначений товар було доставлено в зону митного контролю Запорізької митниці. З метою митного оформлення товару в режимі імпорту декларантом 25 жовтня 2010 року було подано відповідачу вантажну митну декларацію №112000010/2010/008612 із зазначенням митної вартості, яка дорівнювала вартості товару за контрактом. Разом з вантажною митною декларацією № 112000010/2010/008612 відповідачу було надано декларацію митної вартості від 25 жовтня 2010 року та обов'язкові документи для підтвердження заявленої митної вартості, де зазначено митну вартість товару у сумі 99891,20грн. або 385055,89 рублів у відповідності до ціни договору щодо товарів, які імпортуються, тобто, за методом № 1.

25 жовтня 2010 року відповідачем було відмовлено позивачу в митному оформленні товару за вказаною митною декларацією (ВМД) № 112000010/2010/008612 та прийнято рішення №112000006/2010/002131/1 про визначення митної вартості, в якому зазначено, що метод №1 неможливо застосувати в зв'язку із відмовою декларанта надати додаткові документі для підтвердження заявленої митої вартості. При визначенні митної вартості застосована наявна у митного органу інформація про вартість операцій з ідентичними товарами, які продаються на експорт в Україну і час експорту є максимально наближеним до нього (цінова база ЄАІС ДМСУ), ВМД №112000010/0/6104 від 09.09.2010р., та здійснено коригування вартості товару на суму 684000,00 рублів. Тобто відповідачем було застосовано метод № 2 - «за ціною договору щодо ідентичних товарів».

У зв'язку з терміновою необхідністю розмитнення товару, оскільки він використовується позивачем у виробництві продукції та на підставі рішення відповідача 25 жовтня 2010 року позивачем було складено та подано нову вантажну митну декларацію №112000010/2010/00008929, згідно з якою митна вартість визначена за ціною договору щодо ідентичних товарів, тобто за методом №2, в розмірі 6840000 рублів або 175890,60гривень. Позивач стверджує, що у митного органу не було правових підстав застосовувати метод №2, оскільки усі необхідні документи на підтвердження вартості товару за контрактом позивач відповідачу надав, тому вважає рішення митниці про визначення митної вартості за методом №2 протиправним та таким, що не відповідає чинному законодавству.

Постановою суду першої інстанції у задоволенні адміністративного позову відмовлено. При цьому суд зазначив, що відповідачем було доведена правомірність спірного рішення.

Не погодившись з висновками суду першої інстанції, позивач оскаржує постанову суду в апеляційному порядку. Апелянт вважає судове рішення незаконним, просить скасувати постанову суду та прийняти нове рішення, яким задовольнити адміністративний позов. Апелянт стверджує, що приймаючи постанову, суд першої інстанції не встановив та не дослідив належним чином фактичні обставини, невірно застосував норми матеріального права. На обґрунтування апеляційних вимог зазначається, що ТОВ ВКФ"Елта" на підтвердження митної вартості товару за контрактом подано всі обов'язкові та необхідні документи, передбачені п.7 Постанови Кабінету Міністрів України від 20.12.2006 р № 1766 «Про затвердження Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження».

Відповідач заперечує проти задоволення апеляційної скарги, судове рішення вважає законним та обґрунтованим, просить залишити постанову суду без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів зазначає наступне.

Як свідчать матеріали справи, Товариство з обмеженою відповідальністю Виробнича комерційна фірма «Елта» є суб'єктом зовнішньоекономічної діяльності. На підставі контракту № 5900/6099 від 19.11.2007, специфікації № 21 від 12.04.2010 та рахунку фактури ЖТЖС5-002978 від 21.10.2010 позивач імпортував у ВАТ «Туймазискло» (Росія) до України флакони скляні для парфумерної та косметичної продукції місткістю 0,03л. з безбарвного скла, ГОСТ Р 51781 -2001: ФК-30- Ю06-МТО, в кількості 450000 штук.

З матеріалів справи також вбачається, що метою митного оформлення товару в режимі імпорту декларантом 25.10.2010року подано вантажну митну декларацію №112000010/2010/008612 із зазначенням митної вартості, яка дорівнювала вартості товару. Разом з вантажною митною декларацією № 112000010/2010/008612 відповідачу було надано декларацію митної вартості від 25.10.2010 року та обов'язкові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару у розмірі 99891,20 гривень або 385055,89рублів, згідно з ціною контракту щодо товарів, які імпортуються, тобто, за методом №1. Вказана декларація була прийнята відповідачем до оформлення.

25 жовтня 2010 року з посиланням на п.11 Постанови Кабінету Міністрів України від 20.12.2006 р № 1766 «Про затвердження Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження» (далі - Порядок №1766) відповідач зобов'язав позивача подати додаткові документи для підтвердження митної вартості товару, а саме: відповідна бухгалтерська документація: сторони відправника, виробника, видаткові накладні, або інші документи згідно якого товар був відвантажений зі складу виробника; інші документи.

З матеріалів справи вбачається, що 25 жовтня 2010 року декларантом позивача у декларації митної вартості було зазначено, що надати документи неможливо.

З урахуванням зазначеного 25 жовтня 2010 року відповідачем було відмовлено позивачу в митному оформленні товару по вантажній митній декларації № 112000010/2010/008612 та прийнято рішення №112000006/2010/002131/1 про визначення митної вартості товарів, згідно з яким метод № 1 неможливо застосувати в зв'язку із відмовою декларанта надати додаткові документі для підтвердження заявленої митної вартості. При визначенні митної вартості застосована наявна у митного органу інформація про вартість операцій з ідентичними товарами, які продаються на експорт в Україну і час експорту є максимально наближеним до нього (цінова база ЄАІС ДМСУ). ВМД № 112000010/0/6104 від 09.09.2010.

Відповідачем здійснено коригування вартості товару на суму 684000,00 рублів, тобто, відповідачем був застосований метод № 2 - «за ціною договору щодо ідентичних товарів».

У зв'язку з терміновою необхідністю розмитнення товару та на підставі вищевказаного рішення 03.11.2010 року позивачем було складено та подано нову вантажну митну декларацію №112000010/2010/00008929, згідно з якою заявлено митну вартість за ціною договору щодо ідентичних товарів, тобто за методом №2 в розмірі 6840000 рублів або 175890,60 гривень.

Заявлену позивачем 03 листопада 2010 року митну вартість було визнано, про що свідчить відмітка відповідального працівника відповідача на декларації митної вартості, оформлено вантажно-митну декларацію № 112000010/2010/008929, здійснено оплату митних платежів у розмірі 35178,12 гривень, після чого товар було випущено у вільний обіг.

Аналіз матеріалів справи та норм права, які регулюють спірні правовідносини, показав наступне.

Згідно зі ст. 265 Митного кодексу України митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів згідно з положеннями цього Кодексу. Такий контроль може здійснюватися в установленому порядку із застосуванням різних форм, у тому числі відповідно до статей 60 і 69 цього Кодексу, після закінчення операцій митного контролю, оформлення та пропуску через митний кордон України товарів і транспортних засобів. Порядок контролю правильності визначення митної вартості товарів після закінчення операції митного контролю, оформлення та пропуску через митний кордон України товарів і транспортних засобів та донарахування обов'язкових платежів визначається Кабінетом Міністрів України. Митний орган має право упевнитися в достовірності або точності будь- якої заяви, документа чи декларації, поданої для цілей визначення митної вартості.

Згідно з приписами статті 259 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є їх ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, обчислена відповідно до положень цього Кодексу.

Відповідно до статті 266 МК України основним методом визначення митної вартості товару є ціна угоди, за якою вони імпортуються чи ціна, яка підлягає сплаті за товари, які імпортуються. Якщо основний метод не може бути застосований, застосовується послідовно кожний з інших методів, зазначених у статті 266 Митного кодексу України.

Стаття 266 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України, здійснюється шляхом застосування таких методів: за ціною угоди щодо товарів, які імпортуються (метод 1); за ціною угоди щодо ідентичних товарів (метод 2); за ціною угоди щодо подібних (аналогічних) товарів (метод 3); на основі віднімання вартості (метод 4); на основі додавання вартості (метод 5); резервного (метод 6).

Основним методом визначення митної вартості товарів є метод за ціною угоди щодо товарів, які імпортуються. Якщо основний метод не може бути використаний, застосовується послідовно кожний із перелічених у частині першій цієї статті методів. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи віднімання та додавання вартості можуть застосовуватися у будь-якій послідовності за розсудом декларанта.

Заявлена декларантом митна вартість товарів і подані ним відомості про її визначення мають базуватися на достовірній, документально підтвердженій інформації, що подається у кількісному виразі. Митний орган має право прийняти рішення про неможливість використання вибраного декларантом методу митної оцінки (ч. ч. 1, 3 ст. 264 Митного кодексу України).

Відповідно до п.п. 7, 8 Порядку декларування митної вартості товарів, які перемішуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.2006 р. № 1766 для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товарів декларант зобов'язаний подати: 7. Для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товарів декларант зобов'язаний подати: зовнішньоекономічний договір (контракт) і додатки до нього; рахунок-фактуру (інвойс) або рахунок-проформу; банківські платіжні документи (якщо рахунок сплачено), а також інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; рішення митного органу про визначення митної вартості раніше ввезених ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів, якщо воно прийнято за одним договором (контрактом); пакувальні листи; копію ліцензії на ввезення (вивезення) товарів, імпорт (експорт) яких підлягає ліцензуванню.

Для підтвердження транспортних витрат, які відповідно до Митного кодексу України включаються до ціни товару, декларант зобов'язаний подати договір (контракт) про перевезення, транспортні та страхові документи, а також: або рахунок-фактуру від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; або банківські платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; або довідку підприємства-перевізника, що здійснило перевезення, яка містить реквізити товаротранспортного документа, відомості про маршрут перевезення, розмір плати за надання транспортно-експедиційних послуг та підписи керівника і головного бухгалтера такого підприємства; або калькуляцію транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту. Посадовими особами митниці згідно з пп.25 п.3 Порядку здійснення митного контролю й митного оформлення товарів із застосуванням вантажної митної декларації, було проведено митний огляд зазначеного товару.

Згідно з ч.1 ст.265 Митного кодексу України (далі МКУ) контроль правильності визначення митної вартості товарів проводиться митним органом, що здійснює митне оформлення товарів.

Митна вартість товарів - це їх ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, обчислена відповідно до положень (МКУ). Митна вартість товарів визначається декларантом відповідно до положень Митного кодексу (ст.260 МКУ).

Згідно з ч.1 ст.262 МКУ та п.5 Порядку декларування митної вартості товарів, які перемішуються через митний кордон України, та подання відомостей підтвердження, затвердженого постановою КМУ від 20.12.2006р. № 1766, митна вартість товарів і метод її визначення заявляються (декларуються) митному органу декларантом під час переміщення товарів митний кордон України шляхом подання декларації митної вартості за формою ДМВ-1 або ДМВ-2.

Позивач використав перший метод визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), надавши митниці відповідні документи.

Для митного оформлення товару позивачем на підтвердження митної вартості товару подано :

1. Контракт від 19.11.07 № 5900/6099 та додатки до нього.

2. Інвойс від 21.10.10 №ОА0002978.

3. Платіжне доручення від 14.09.2010 №420.

6. Сертифікат про походження товарів від 21.10.2010 № КІЛІА ,

6. Прайс-лист б/н від 21.01.10.

7. Калькуляція собівартості б/н від 01.10 10.

8. Копія ВМД країни відправлення від 21.10.10 № 10401080/211010/0000877.

Здійснюючи контроль за правильністю митної оцінки товару (митної вартості), у тому числі за правильністю обрання та застосування методу такого визначення, повнотою поданих документів, передбачених п. 11 Порядку «Порядку декларування митної вартості товарів, які перемішуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження», що підтверджують митну вартість товару із складенням переліку цих документів на зворотному боці основного аркушу декларацій митної вартості та їх відповідністю вимогам законодавства митницею працівниками митниці, вчинений напис про необхідність подання додаткових документів, а саме висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціальними експертними організаціями, що мають відповідні повноваження згідно із законодавством, що підтверджується записом у графі "Для відміток митниці" декларацій митної вартості.

Відповідно до статті 267 Митного кодексу України митною вартістю за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, є вартість операції, тобто ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби відповідно до частини другої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або які повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів на користь продавця та/або на користь продавця через третіх осіб, та/або на пов'язаних з продавцем осіб. Такі платежі можуть бути здійснені прямо або опосередковано шляхом переказу грошей, акредитиву, інкасування або за допомогою інших розрахунків (вексель, передача цінних документів тощо). Термін "ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті" стосується тільки ціни оцінюваних товарів. Дивіденди або інші платежі покупця на користь продавця, не пов'язані з оцінюваними товарами, не є частиною митної вартості. Додавання до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, згідно з цією статтею робляться лише на основі об'єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються подальші витрати, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема:

1) витрати, понесені покупцем:

б) вартість контейнерів, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами;

в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов'язаних з пакуванням;

5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

6) витрати на завантаження, розвантаження та обробку оцінюваних товарів, пов'язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію , України;

7) витрати на страхування цих товарів.

Використані декларантом відомості повинні бути об'єктивними, піддаватися обчисленню та підтверджуватися документально.

При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, додаються витрати на транспортування вантажу до пункту перетину митного кордону України, витрати на навантаження, перевантаження та вивантаження вантажу; витрати на страхування вантажу до пункту перетину митного кордону України, комісійні та брокерські винагороди, ліцензійні та інші платежі за використання об'єктів інтелектуальної власності, за умови, що вони не були включені до неї раніше.

Судом першої інстанції встановлено, що таких документів під час митного оформлення до митного органу позивачем надано не було.

Частиною 2 статті 264 Митного кодексу України передбачено, що у разі потреби в підтвердженні заявленої декларантом митної вартості товарів декларант зобов'язаний на вимогу митного органу надати йому необхідні для цього відомості.

Пунктом 11 Порядку №1766 передбачено, що для підтвердження митної вартості товарів на вимогу митного органу декларант зобов'язаний подати додаткові документи.

Посадова особа митного органу у графі "Для відміток митниці" декларації митної вартості робить запис про необхідність подання додаткових документів, що підтверджують митну вартість товарів, із складенням переліку, зазначає дату і прізвище та ставить свій підпис. Декларант ознайомлюється з таким записом, зазначає під ним дату, прізвище та ставить свій підпис.

З переліку додаткових документів, які витребувались митницею позивачем не надано, а також було вчинено напис про неможливість надання додаткових документів згідно з переліком.

Згідно ст. 88 Митного кодексу України декларант виконує всі обов'язки і несе у повному обсязі відповідальність, передбачену цим Кодексом, незалежно від того, чи він є власником товарів і транспортних засобів, які переміщуються через митний кордон України, митним брокером чи іншою уповноваженою особою. Декларант зобов'язаний: здійснити декларування товарів і транспортних засобів відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; на вимогу митного органу пред'явити товари і транспортні засоби для митного контролю і митного оформлення; надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних процедур; сплатити податки і збори.

Враховуючи те, що в заявленій позивачем ціні товару відсутні документально підтверджені транспортні витрати та не подано додаткові документи, витребувані Запорізькою митницею, суд дійшов обґрунтованого висновку, що дії митного органу правомірні, а прийняте ним рішення про визначення митної вартості - законне.

Крім того, позивач самостійно і в добровільному порядку сплатив всі, встановлені чинним законодавством податки та збори за зазначеним поставкам, виходячи з сум визначених митницею, тим самим погодився з митною вартістю визначеною відповідачем. До тверджень позивача щодо неможливості подальшого зберігання суд ставиться критично тому, що заявлений до митного оформлення товар не є таким, що швидко псується та його поставка не впливає на життєво важливі процеси.

Проаналізувавши надані до суду документи та фактичні обставини, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду. Суд об'єктивно, повно і всебічно дослідив обставини, які мають значення для справи. Судове рішення прийнято з дотриманням норм матеріального права, підстав для його скасування не вбачається. Апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 195,196,198,200,205,206 Кодексу адміністративного судочинства України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо - комерційної фірми "Елта" на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 07.04.2011р. у справі № 2а-10548/10/0870 залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 07.04.2011р. у справі №2а-10548/10/0870 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст.254 КАС України та може бути оскаржена згідно зі ст.212 КАС України.

Головуючий: О.А. Проценко

Суддя: Л.П. Туркіна

Суддя: Ю.В. Дурасова