Справа № 9101/132144/2011
Суддя: Руденко М.А.
Дата ухвалення: 2011-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" листопада 2011 р. справа № 0417/2а-2849/11

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Руденко М.А.

суддів: Нагорної Л.М. Юхименка О.В.

розглянувши у письмовому провадженні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 липня 2011 року у справі № 0417/2а-2849/2011 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська про перерахунок пенсії та стягнення заборгованості,-

встановив:

В червні 2011 року позивач звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська, в якому просив суд визнати дії відповідача у призначенні основної та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю, відповідно до статей 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у менших розмірах ніж встановлено ст.ст.49,50,54, п.4 ст. 67 п.3 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»неправомірними; зобовязати відповідача призначити державну пенсію за віком та додаткову пенсію відповідно до т.ст.49,50,54, п.4 ст. 67 п.3 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»з 17.12.2010 року.

Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 липня 2011 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправними дії відповідача щодо несвоєчасного перерахунку та виплати позивачу державну пенсію із розрахунку 8 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію у розмірі 75% від пенсії за віком за шкоду, заподіяну здоровю починаючи з 17.12.2010 року з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого Законами України Про Державний бюджет України на відповідний рік, та здійснити виплати нарахованих сум з урахуванням вже виплачених. В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 липня 2011 року скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позу відмовити. Свої вимоги обґрунтовував тим, що оскільки позивач отримує пенсію по інвалідності 2 групи відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»положення ст.54 цього Закону на нього не поширюється.

Заперечень на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходило.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, та сторонами по справі визнано, що ОСОБА_1 має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії, йому встановлена 2 група інвалідності, щодо якої встановлений звязок з Чорнобильською катастрофою та він має право на отримання пенсії по інвалідності внаслідок Чорнобильської катастрофи 2 групи (а.с.9-10).

Частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 49 Закону № 796 визначені види пенсій, які підлягають виплаті особам, постраждалим внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1,2,3 та 4 категорій у вигляді: а) державних пенсій; б) додаткових пенсій за шкоду, заподіяну здоровю.

Відповідно до статті 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»(в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) особам, віднесеним до першої категорії, що постраждали від Чорнобильської катастрофи, які є інвалідами 2-ї групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно з частиною четвертою статті 54 Закону № 796 в усіх випадках розмір пенсій для інвалідів другої групи, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим шести мінімальних пенсій за віком.

Таким чином, вихідним критерієм розрахунку державної та додаткової пенсії виступає мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно зі статтею 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»встановлюється в розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Отже, за конституційними нормами, виходячи із пріоритетності Законів над підзаконними актами, при визначенні розміру пенсії позивачеві застосуванню підлягають статті 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»(в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), а не постанова Кабінету Міністрів України № 654 від 16.07.2008 року та інші постанови КМУ, які істотно звужують обсяг встановлених законом прав позивача.

При цьому колегія суддів зазначає, що положення ч.3 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»де визначено, що вказаний розмір мінімальної пенсії за віком застосовується виключно до пенсій, що призначаються на умовах цього Закону, не може слугувати перешкодою для застосування даної величини мінімального розміру пенсії за віком до обрахування інших пенсій чи доплат, повязаних мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», мінімального розміру пенсії за віком.

Крім того, згідно положень частини 3 статті 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», передбачено, що у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, та розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

З матеріалів справи вбачається, що позивач з даним позовом звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська 17 червня 2011 року, тобто, вже після внесення Законом України «Про судоустрій і статус суддів»змін до КАС України, якими змінено строки звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини першої статті 99 КАС України адміністративний позов адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Частиною другою вказаної статті визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст..17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини є джерелом права, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (наприклад, справа Стаббігс та інш. Проти Великобританії рішення від 22.10.1996р., Девеер проти Бельгіїрішення від 27.02.1980р.).

Тому, враховуючи дату звернення позивача до суду першої інстанції з адміністративним позовом, а саме 17 червня 2011 року, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо зобовязання Управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська здійснити перерахунок державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, відповідно до вимог п.4 ст.54, ст.50, Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»з 17.12.2010 року.

При розгляді справи апеляційний суд керувався пунктом 9 оглядового листа Вищого Адміністративного Суду України від 14.08.2008 Про практику застосування законодавства з питань пенсійного забезпечення та листом Вищого Адміністративного Суду України №910/13/13-09 від 17.06.2009

Керуючись п.2 ч.1 ст.198, ст. 201, 205, 207 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровськазалишити без задоволення.

Постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 липня 2011 року у справі № 0417/2а-2849/2011без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту постановлення та відповідно до ч.10 ст.183-2 КАС України є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.А. Руденко

Суддя: Л.М. Нагорна

Суддя: О.В. Юхименко