Справа № 754/3164/15-а
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2015-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 754/3164/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Шевчук О.П. Суддя-доповідач: Аліменко В.О.
У Х В А Л А

Іменем України

04 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Аліменка В.О.,

суддів Безименної Н.В., Кучми А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу відповідача Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 28 квітня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва в якому просив:

визнати відмову Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва в призначенні пенсії за віком ОСОБА_3 на пільгових умовах за списком № 2 протиправною;

зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва призначити та виплатити ОСОБА_3 пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2 починаючи з 04.08.2014 року.

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 28 квітня 2015 року адміністративний позов - задоволено.

Не погоджуючись з вищезазначеною Постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати Постанову суду першої інстанції та постановити по справі нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити. Свої вимоги апелянт аргументує тим, що судом першої інстанції було постановлено оскаржуване рішення за недоведеними обставинами, які вважає встановленими, з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними у справі доказами, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивач у справі - ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6) та ІНФОРМАЦІЯ_2 йому виповнилося 55 років.

З трудової книжки позивача вбачається, що він з 18.11.1987 року по 12.06.1996 року працював електрозварником (а. с. 7 - 9).

04.08.2014 року ОСОБА_3 звернувся до УПФУ в Деснянському районі м. Києва з заявою про призначення пенсії за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

При звернення до УПФУ позивачем надано документи, що підтверджують його трудовий стаж, атестації робочого місця, виконання робіт в шкідливих умовах за професією електрозварник.

На своє звернення позивач отримав відмову з тих підстав, що Списком № 2 передбачено право на пільгову пенсію осіб, які працювали електрозварниками ручного зварювання, а він працював електрозварником.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням відповідача, вважаючи його протиправним та таким, що порушує права та охоронювані законом інтереси позивача, останній звернувся до суду з адміністративним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції дійшов висновку, з яким також погоджується колегія суддів, про обґрунтованість та доведеність позовних вимог

Даючи правову оцінку вищевикладеним обставинам справи, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції вірно виходив з наступного.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту «б» частини 2 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам.

Відповідно до ст. 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення», яка визначає порядок призначення пільгових пенсій особам, які мали право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію цього Закону в п. «б» зазначено, що особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13-14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Під час визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовують списки, на період роботи особи, тобто, якщо пільгова робота продовжується після 11.03.1994 року (або тільки почалася після цієї дати), але не більше як до 16.01.2003 року застосовуються Списки 1, 2, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України №162 від 11 березня 1994 року «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах».

Порядком застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383 встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, які були чинні на період роботи особи. При цьому до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці» від 01 серпня 1992 року №442 встановлено, що відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії за віком на пільгових умовах за Списками №1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, затверджуваними Кабінетом Міністрів України, а також пенсії, що можуть встановлюватися підприємствами й організаціями за рахунок власних коштів працівникам інших виробництв, професій та посад залежно від умов праці, призначаються за результатами атестації робочих місць.

Відповідно до положень пункту 3 зазначеної Постанови проведення атестації робочих місць доручено керівникам підприємств та організацій незалежно від форм власності й господарювання. Абзацом 2 пункту 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації. При цьому, основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Як вбачається з записів №12-15 трудової книжки Позивача, з 18.11.1987 по 12.06.1996 останній працював електрозварником на комплексній дільниці, пільговий стаж складає 8 років 6 місяців 27 днів.

Як свідчить уточнююча довідка № 13 від 25.06.2014року (видана ВАТ «Міськбудтранс» на підставі особової картки форми П2, наказів по особовому складу ВАТ «Міськбудтранс», відомостей про заробітну плату, наказу про проведення атестації робочого місця №65 від 25.06.1993) позивач працював з 18.11.1987 (нак.№442-к від 18.11.1987р.) по 12.06.1996 (нак.№106-к від 12.06.1999) електрозварником повний робочий день. Постійно виконував електрозварювальні роботи ручного зварювання, дугове зварювання середньої складності деталей апаратів, вузлів та конструкцій у всіх просторових положеннях зварного шва. Контактною, шовною, точковою, стиковою зваркою не займався.

Крім того, період роботи позивача на посаді електрозварника з 18.11.1987 по 12.06.1996 в ВАТ «Міськбудтранс» підтверджують також наступні документи:

особова картка, з якої вбачається, що позивач працював електрозварником 4 розряду та що позивачу надавалась щорічна основна та додаткова відпустка;

наказ від 12.06.1996 в якому зазначено професія - електрозварювальник зі шкідливими умовами праці;

карта умов праці, в якій зазначена професія електрозварник зі шкідливими і важкими умовами праці;

наказ №65 від 25.06.1993 згідно з яким за підсумками результатів атестації робочих місць, наказом по підприємству затверджено перелік професій зайнятість, яких дає право на пенсію на пільгових умовах згідно списку №2.

Також, судова колегія звертає увагу, що позивачем надано суду копію посвідчення про навчання у Навчальному комбінати та отримання професії «електрозварник ручного зварювання» (а.с. 17).

Разом з цим, атестація робочих місць підтверджується наявними в матеріалах справи доказами (а. с. 14-24).

При цьому, колегія суддів зауважує, що сама по собі назва в документах професії позивача не відповідно класифікатора як «газозварник ручного зварювання», а як «електрозварник» за умови виконання шкідливих робіт не може бути підставою для відмови в задоволенні позову, оскільки це призведе до порушення прав позивача.

З огляду на викладене вище, а також доданих до матеріалів справи доказів, колегія суддів дійшла висновку про помилковість висновків відповідача при відмові у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2 відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» ОСОБА_3, а отже, висновок суду першої інстанції про наявність у позивача права на призначення пенсії після досягнення 55 років (з 04.08.2014 року) є законним та обґрунтованим.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи викладені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження, оскаржувана постанова прийнята судом відповідно до норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись, ст.ст. 2, 41, 160, 196, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача Управління пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 28 квітня 2015 року - залишити без задоволення.

Постанову Деснянського районного суду м. Києва від 28 квітня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення Ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.О. Аліменко

Судді Н.В. Безименна

А.Ю. Кучма

.

Головуючий суддя Аліменко В.О.

Судді: Безименна Н.В.

Кучма А.Ю.