Справа № 40444/09
Суддя: Руденко М.А.
Дата ухвалення: 2010-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" липня 2010 р. справа № 2а-667/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Руденко М.А.

суддів: Лукманової О.М. Католікяна М.О.

при секретарі судового засідання: Мациборко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради та ОСОБА_1 на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 жовтня 2009 року по справі №2а-667/09 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради про сплату державної допомоги, -

в с т а н о в и л а:

У серпні 2009 року позивач звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради та уточнивши позовні вимоги просив: визнати дії відповідача по відношенню до позивача щодо відмови позивачу у перерахунку виплат одноразової допомоги при народженні дитини та виплат допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку протиправними та такими, що суперечать діючому законодавству, стягнути з відповідача недоплачену суму допомоги по догляду за дитиною за період х 09 липня 2007 року по квітень 2009 року в розмірі 8362,66 грн., відшкодувати позивачу за рахунок державного бюджету суму упущеної вигоди в розмірі 1125,34 грн., стягнути з відповідача недоотриману суму одноразової допомоги при народженні у розмірі 766,00 грн., зобовязати відповідача відшкодувати моральних збитків у розмірі 4700,00 грн.

Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 жовтня 2009 року адміністративний позов задоволено частково: визнано дії відповідача по нарахуванню і виплаті позивачу сум допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за липень грудень 2007 року незаконними, зобовязано відповідача зробити перерахунок та виплатити позивачу суми допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, в решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати постанову та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Апелянт вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення питання.

Не погодившись з постановою суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить суд ухвалити постанову, якою змінити судове рішення суду першої інстанції та задовольнити позовні вимоги.

Заперечень на апеляційні скарги не надійшло.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, а також правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що апеляційну скаргу відповідача задовольнити, а позивача залишити без задоволення.

Судом встановлено, що позивач має дитину ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження а.с. 13) та є особою, на яку поширюється дія статті 13 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми»від 21 листопада 1992 року № 2811-ХІІ (надалі Закон № 2811-ХІІ).

Згідно із ст.12 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми», в редакції, що діяла до набрання законної сили Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік»допомога при народженні дитини надається у сумі, кратній 22,6 розміру прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, встановленого на день народження дитини. Виплата допомоги здійснюється одноразово у дев'ятикратному розмірі прожиткового мінімуму при народженні дитини, решта - протягом наступних 12 місяців у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік» було встановлено наступне: - ч. 2 ст. 56 вищевказаного Закону: допомога при народженні дитини у розмірі 8 500 грн. Виплата допомоги здійснюється одноразово при народженні дитини в сумі 3 400 грн., решта протягом наступних 12 місяців рівними частинами у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Як вбачається з матеріалів справи Управлінням праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради здійснювалась виплата державної допомоги одноразово при народженні дитини згідно до вищезазначеного порядку та розмірів (а.с. 17).

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що позивака має право на отримання допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми ».

Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка є працюючою особою(а.с. 18), а тому їй у 2007 році була призначена та виплачувалась вказана допомога на підставі Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та втратами, зумовленими народженням та похованням .

Частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", всі види державної допомоги сім'ям з дітьми, крім допомоги у зв'язку з вагітністю та пологами жінкам, зазначеним у частині другій статті 4 цього Закону, призначають і виплачують органи соціального захисту населення за місцем проживання батьків (усиновителів, опікуна, піклувальника).

Як слідує із Постанови Кабінету Міністрів України від 16 січня 2007 р. № 32 "Питання виплати застрахованим особам допомоги при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку" Управління праці та соціального захисту населення з 01 січня 2007 року повинні призначати, а з 2 кварталу 2007 р. зобов'язані виплачувати допомогу застрахованим особам за рахунок коштів субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на виплату допомоги сім'ям з дітьми, малозабезпеченим сім'ям, інвалідам з дитинства, дітям-інвалідам та тимчасової державної допомоги дітям.

Згідно ст. 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" встановлено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, а відповідно до ст. 43 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Приймаючи до уваги той факт, що з 9 липня 2007 року відновлена дія статті 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" від 21 листопада 1992 року № 2811-ХІІ, за якою допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років та дія ст. 43 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням", за якою розмір допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку не повинен бути меншим за розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, встановленого законом, колегія суддів приходить до висновку про неправомірність дій відповідача з липня 2007 року і по грудень поточного року щодо неправомірного нарахування та виплати позивачці допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України.

Статтею 13 Закону України Про державну допомогу сімям з дітьми передбачено право на отримання допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за цим Законом особі, яка фактично здійснює догляд за дитиною.

Оскільки законодавець ставить можливість отримання такої допомоги в залежність від фактичного здійснення догляду за дитиною, незалежно від того, ким такий догляд буде здійснюватись одним із батьків, усиновителем, опікуном, бабою, дідом або іншим родичем, колегія суддів приходить до висновку, що за таких умов, коли допомога фактично призначається на дитину, за якою здійснюється догляд, то осіб, що здійснюють такий догляд за дитиною до досягнення трирічного віку, слід відносити до категорії основних соціальних і демографічних груп населення.

З огляду на вказане, при вирішенні питання щодо застосування розміру прожиткового мінімуму на відповідний рік - слід застосовувати розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років за відповідний період.

Згідно ст.62 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік", прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років встановлюється з 01 квітня 2007 року - у розмірі 463 грн., з 01 жовтня 2007 року - у розмірі 470 грн. Відповідно до довідки про виплати сум допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (а.с. 18) позивачка отримала у 2007 році за: липень 2007р. 129,03 грн., серпень 2007р. 132,64 грн., вересень 2007р. 134,45 грн., жовтень 2007р. 136,13 грн., листопад 2007р. 140,05 грн., грудень 2007р. 144,10 грн., відповідно сума заборгованості складає за 2007 рік:

липень: (463/31х22)-(129,03/31х22)=233,21 грн.

серпень: 463-132,64=330,36 грн.

вересень: 463-134,45=328,55 грн.

жовтень: 470-136,13=333,87 грн.

листопад: 470-140,05=329,95 грн.

грудень: 470-144,10=325,9 грн.

а всього: 1 881,84 грн.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що кошти для виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, у відповідності до Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік»не передбачалися, а також виплати їй не має можливості. В цій частині доводи апелянта про відсутність бюджетного фінансування суд не приймає до уваги, оскільки судові рішення приймаються в межах норм діючого законодавства в незалежності від причин ненадходження коштів з Державного бюджету України на виплату допомоги та згідно частини 2 статті 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст та спрямованість діяльності держави, держава відповідає перед людиною за свою діяльність, забезпечення прав і свобод людини є головним обовязком держави.

Задовольняючи позовні вимоги в частині позовних вимог за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року включно суд першої інстанції не вірно застосував норми процесуального права.

Так, відповідно до ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна зі сторін.

В запереченнях на позовну заяву відповідач вказує на те, що позивачем без поважних причин було пропущено строк подачі позовної заяви згідно ст. 99 КАС України, оскільки Рішення Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року №6-рп/2007 (опубліковане в офіційних виданнях України 27.07.2007 року) є загальнодоступними, позивачка мала змогу з ним ознайомитись та дізнатись, що її право порушено саме з моменту оприлюднення зазначеного рішення Конституційного Суду України. Також позивачка отримувала зазначену допомогу та мала можливість контролювати її розмір. Доказів щодо поважності пропуску строку позивачкою наданні не були.

Позивачка звернулася за позовом до суду 31 серпня 2009 року, про що свідчить штамп вхідної кореспонденції суду на позовній заяві (а.с. 7).

Виходячи з цього строк звернення позивачки до суду з вимогою перерахунку та виплати державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за 2007 рік пропущений без поважної причини, тому в цій частині позовні вимоги за цей період задоволенню не підлягають.

Щодо вимог позивачки про стягнення на її користь сум недоотриманої допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за 2008 рік колегія суддів зазначає про те, що Законом України "Про Державний бюджет України на 2008 рік" стаття 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми»була викладена в наступній редакції «допомога по догляду за дитиною до досягненню нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб та середньомісячним сукупним доходом сімї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 грн.»Відповідно до довідки (а.с. 18) позивачка отримувала з січня по грудень 2008 року 144,10 грн. щомісяця, а тому підстав для задоволення позовних вимог за цей період не має.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року за № 28/2008 положення наведених законів, якими визначено розмір державної допомоги по догляду за дитиною, не визнавались неконституційними, що свідчить про їх чинність та про правомірність дій відповідача щодо нарахування і виплати позивачці допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сімї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців.

Що стосується виплат допомоги по догляду за дитиною за 2009 рік, то суд першої інстанції також дійшов правильного висновку з цього приводу, оскільки відповідно до статті 46 Закону України "Про Державний бюджет України на 2009 рік" від 26 грудня 2008 року № 835-VI допомога при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" та Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" призначається і здійснюється в розмірах і порядку, визначених Кабінетом Міністрів України. На дійсний час є чинним порядок призначення та виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751. Відповідно до пункту 22 зазначеного Порядку відповідно до статті 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку виплачується у розмірі, що дорівнює різниці між: з 1 січня 2008 р. - 50 відсотками, з 1 січня 2009 р. - 75 відсотками, з 1 січня 2010 р. - 100 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менш як 130 гривень.

Норми статті 46 Закону України "Про Державний бюджет України на 2009 рік" на час розгляду справ є чинними, визнані неконституційними не були, у зв'язку з чим позовні вимоги про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити перерахунок та виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за 2009 рік задоволенню не підлягають.

Що стосується стягнення з Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради моральної шкоди в розмірі 4700,00 грн., колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції щодо відмови в задоволені вищевказаної позовної вимоги вірним. Оскільки, позивачкою не були надані докази нанесення втрат немайнового характеру, та вини відповідача в заподіянні моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 198 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції має можливість скасувати її та прийняти нову постанову суду. Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне скасувати постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 жовтня 2009 року по справі №2а-667/09.

Керуючись ст. 198, ст. 202, ст. 207 КАС України колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 жовтня 2009 року по справі №2а-667/09задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 жовтня 2009 року по справі №2а-667/09залишити без задоволення.

Постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 жовтня 2009 року по справі №2а-667/09скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена до Верховного суду України протягом двох місяців після набрання законної сили.

Судді: М.А. Руденко

ОСОБА_3

ОСОБА_4