Справа № 826/6403/15
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2015-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

27 травня 2015 року № 826/6403/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Аблова Є.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві за участю третьої особи - Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна про визнання протиправним та скасування рішення та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві за участю третьої особи - Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у внесенні запису про скасування державної реєстрації № 19490334 від 20.02.2015 року, зобов'язання внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_1 на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 та запис про перенесення інформаційної системи-реєстрової книги №551-210 Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна запису за реєстровим номером 45432 про право власності ОСОБА_3 на квартиру за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ним були надані всі необхідні документи для здійснення державної реєстрації права власності на нерухоме майно та скасування реєстраційного запису іншого володільця з урахуванням вимог Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868, проте, в порушення вимог чинного законодавства відповідачем було протиправно та необґрунтовано відмовлено у внесенні запису про скасування державної реєстрації розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об'єкт нерухомого майна.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наголосив на наявність всіх матеріалів при зверненні з заявою для прийняття відповідачем відповідного рішення.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав, викладених у письмових запереченнях, які долучено до матеріалів справи. Заперечуючи проти позовних вимог відповідач посилається на норми Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 р. N 868 та Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.12.2011 № 3502/5. В якості безпідставності позову відповідач зазначає, що позивачем подано заяву про скасування державної реєстрації на підставі рішення, суду в резолютивній частини якого визнано недійсним заповіт, проте державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 не скасовано. А тому у відповідачів в силу п. 2.6 Порядку № 3502/5 відсутні повноваження щодо скасування записів в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за відсутності судового рішення про скасування державної реєстрації прав та їх обтяжень.

Третя особа в судове засідання не з'явилась, хоча була належним чином повідомлена про час та місце слухання справи.

У відповідності до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи зазначене, суд ухвалив розглядати справу у порядку письмового провадження.

Розглянувши наявні матеріали справи, судом встановлено наступне.

17 лютого 2015 року позивач звернувся до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві із заявою про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на підставі рішення Святошинського районного суду м. Києва від 01 листопада 2013 року, яке залишено в силі ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 25 вересня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Дванадцята Київська державна нотаріальна контора, головний лікар Ківерцівської районної центральної лікарні Волинської області Слижук М.В. про встановлення факту родинних відносин, визнання заповіту недійсним, скасування свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зобов'язання повернути кошти.

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Бродюк І.Ю. від 20 лютого 2015 року було відмовлено у внесенні запису про скасування державної реєстрації розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об'єкт нерухомого майна з реєстраційним номером РНОКПП НОМЕР_1 на квартиру за адресою: АДРЕСА_1. Підстава відмови: «у Державному реєстрі прав відсутні відомості про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження».

Позивач вважає вказане рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно протиправним, у зв'язку з чим звернувся до суду з відповідним позовом.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації та їх обтяжень визначені Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" №1952-IV від 01.07.2004 року (далі - Закон №1952- IV).

Державна реєстрація прав згідно із статтею 19 Закону №1952-IV проводиться на підставі: 1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом; 2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; 3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; 5) рішень судів, що набрали законної сили; 6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою. Державна реєстрація обтяжень здійснюється на підставі: 1) встановленої законом заборони користування та/або розпорядження нерухомим майном; 2) рішень судів, що набрали законної сили; 3) постанови органів досудового слідства, державного виконавця про накладення арешту на нерухоме майно; 4) накладення заборони на відчуження нерухомого майна нотаріусом; 5) рішення органу місцевого самоврядування про віднесення об'єктів нерухомого майна до застарілого житлового фонду; 6) інших актів відповідних державних органів та посадових осіб згідно із законом; 7) договорів, укладених у порядку, встановленому законом.

Умови та порядок здійснення реєстрації прав на нерухоме майно встановлені Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обмежень" та Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 р. N 868 (далі - Порядок № 868).

Орган державної реєстрації прав проводить: державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно за місцем розташування такого майна; державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно незалежно від місця розташування такого майна; облік безхазяйного нерухомого майна за місцем розташування такого майна. Якщо нерухоме майно розміщене в межах території, на якій діють два і більше органів державної реєстрації прав, державна реєстрація речових прав, облік безхазяйного нерухомого майна проводяться одним з таких органів, що обрані заінтересованою особою або уповноваженою нею особою (далі - заявник). Нотаріус, яким вчинено нотаріальну дію з нерухомим майном, проводить державну реєстрацію прав, набутих виключно у результаті вчинення такої дії. У разі коли у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном виникають речові права, що є похідними від права власності, за відсутності державної реєстрації права власності на таке майно у Державному реєстрі прав нотаріус, яким вчиняється нотаріальна дія, одночасно проводить державну реєстрацію права власності на таке майно та державну реєстрацію речового права, що є похідним від нього.

Відповідно до пунктів один та два частини другої статті 9 Закону №1952-IV, державний реєстратор: встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах;наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав; приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення,внесення змін до Державного реєстру прав.

Частиною 1 та 2 статті 26 Закону №1952- IV передбачено, що записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Як вбачається з матеріалів справи позивач звернувся до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві із заявою про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на підставі рішення Святошинського районного суду м. Києва від 01 листопада 2013 року, яким визнано заповіт недійсним, скасовано свідоцтво про право на спадщину за заповітом.

Процедура прийняття і розгляду заяв щодо внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) та скасування записів (далі - заява) Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав), перелік документів, необхідних для внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав, права та обов'язки суб'єктів, що є учасниками зазначеної процедури передбачена Порядком прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, який затверджено наказом Міністерства юстиції України від 12.12.2011 № 3502/5 (далі - Порядок № 3502/5).

Пунктом 2.1 Порядку № 3502/5 передбачено, що для внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав заявник подає органу державної реєстрації прав, державним реєстратором якого було проведено державну реєстрацію прав, або нотаріусу, яким проведено державну реєстрацію прав, заяву та документи, визначені цим Порядком.

Заявник під час подання заяви пред'являє органові державної реєстрації прав або нотаріусу документи, що посвідчують його особу, визначені Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року N 703 (п. 2.3 вищевказаного Порядку).

Згідно п. 2.6 Порядку № 3502/5 для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили, та копії документів, визначених у пункті 2.3 цього розділу.

Як вбачається з резолютивної частини рішення Святошинського районного суду м. Києва від 01 листопада 2013 року по справі № 2-4888/11 судом визнано недійсним заповіт. При цьому судом враховано, що вказаним рішенням державна реєстрація права власності за ОСОБА_2 не скасована.

А отже, суд приходить до висновку, що зазначене вище рішення не є підставою для внесення запису про скасування державної реєстрації в розумінні пункту 2.6 Порядку № 3502/5.

Окремо суд вважає за потрібно звернути увагу, що хоча сторони обґрунтовують свої позиції правомірності та неправомірності відмови в скасуванні реєстрації за рішенням Святошинського районного суду м. Києва, дослідивши саме рішення відповідача, вбачається, що воно прийнято в зв'язку з відсутністю у Державному реєстрі прав відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно.

Суд не погоджується з такою позицією відповідача, оскільки згідно пункту 94 Порядку № 868 під час проведення державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав державний реєстратор використовує дані Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна для цілей справляння адміністративного збору та/або перенесення відомостей із зазначених реєстрів до Державного реєстру прав.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач не дотримався вимог законодавства та не скористався даними Реєстру прав власності на нерухоме майно. Суд також звертає увагу, що витяг з зазначеного Реєстру було долучено представником позивача до заяви, і в зазначеному витязі є інформація щодо квартири за адресою АДРЕСА_1.

Відповідно до пункту 28 Порядку № 868 державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав виключно за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

А отже суд приходить до висновку, що реєстратор протиправно прийняв оскаржуване рішення, керуючись такою підставою, як відсутність інформації у Державному реєстрі прав.

Разом з тим суд враховує, що підстава для відмови вказана в оскаржуваному рішенні та позиція відповідача під час судового засідання різняться, тому суд вважає за необхідне зазначати, що відсутні підстави вважати рішення Святошинського районного суду м. Києва від 01 листопада 2013 року таким, що відповідає вимогам пункту 2.6 Порядку № 3502/5, а отже в цій частині суд погоджується з позицією відповідача.

В частині позовних вимог щодо зобов'язання відповідача внести запис про скасування реєстрації права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 та запис про перенесення інформаційної системи-реєстрової книги №551-210 Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна запису за реєстровим номером 45432 про право власності ОСОБА_3 на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, суд приходить до висновку, що вони не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з постановою Вищого адміністративного суду України від 21.10.2010 р. № П-278/10, якою встановлено, що з огляду на положення Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Отже, адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

З огляду на вищевказане, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині визнання протиправним та скасування рішення про відмову у внесенні запису про скасування державної реєстрації № 19490334 від 20.02.2015 року на основі неправомірності такої підстави, як: «у Державному реєстрі відсутні відомості про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження».

Згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідач, в свою чергу, з урахуванням вимог ч. 2 ст. 71 КАС України, в неповній мірі виконав покладений на нього обов'язок в частині доведення правомірності прийняття оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. 9, 71, 159, 163 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві про відмову у внесенні запису про скасування державної реєстрації № 19490334 від 20.02.2015 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Судові витрати присудити на користь ОСОБА_1 в розмірі 36 гривень 54 копійки за рахунок Державного бюджету України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги та набирає законної сили в порядку та строки, передбачені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.В. Аблов