Справа № 812/157/15
Суддя: Т.В. Смішлива
Дата ухвалення: 2015-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 червня 2015 рокуСєвєродонецькСправа № 812/157/15

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Смішливої Т.В.

при секретарі судового засідання Лиманюку М.А.

за участю:

представника позивача Біріної К.Ю., дов. від 07.04.2015

представника відповідача Малика Д.О., дов. від 23.02.2015

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Дочірнього підприємства «Агропромислова компанія «Украгростар» про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені за порушення нормативу створення робочих місць для працевлаштування інвалідів у сумі 32616,73 грн., -

ВСТАНОВИВ:

24 квітня 2015 року Луганське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулося до суду з адміністративним позовом до Дочірнього підприємства «Агропромислова компанія «Украгростар» з вимогами про стягнення адміністративно-господарських санкцій за порушення нормативу створення робочих місць для працевлаштування інвалідів у сумі 32390,00 грн. та пені за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у сумі 226,73 грн., а всього - 32616,73 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач зареєстрований у Луганському обласному відділенні Фонду соціального захисту інвалідів з 06.10.2009. Відповідно до положень статей 19, 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», Порядку подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість та працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2007 № 70 «Про реалізацію статей 19, 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», та згідно поданого Звіту 10-ПІ від 19.02.2015 про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2014 рік, відповідач мав працевлаштувати 2 інваліда, але працевлаштував лише 1 інваліда, 1 інваліда не працевлаштовано. Середньорічна заробітна плата штатного працівника відповідача складає 32390,00 грн.

Оскільки відповідачем не створено 1 робоче місце для інваліда, якого, також і не працевлаштовано, за ним утворилася заборгованість за невиконання нормативу зі створення робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі 32390,00 грн. та пені за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у сумі 226,73 грн.

Вказані кошти позивач просив суд стягнути з Дочірнього підприємства «Агропромислова компанія «Украгростар».

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні, викладеним у позовній заяві. Додатково повідомив, що нормами чинного законодавства України щодо соціальної захищеності інвалідів на відповідача покладено обов'язок по забезпеченню певної кількості робочих місць для працевлаштування інвалідів. Роботодавець не звільняється від обов'язку сплати штрафних санкцій до відділення Фонду у будь-якому випадку не працевлаштування інваліда, оскільки такий обов'язок підприємства не залежить від жодних обставин, з яких інвалід не працює на підприємстві.

Представник відповідача проти позову заперечував, пояснив, що у 2014 році майже щомісячно до центру зайнятості направлялась інформація про наявність вільних робочих місць для інвалідів за формою № 3-ПН "Звіт про наявність вакансій", однак жоден інвалід для працевлаштування не направлявся. На товаристві фактично створено 2 місця для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, а невиконання вказаного нормативу сталося не з вини товариства, яке розташовано на значній відстані від районного центру у селі Просторе. Крім того, товариство займається виробництвом сільськогосподарської продукції, що пов'язано із сезонністю виробництва, а тому у період з січня по квітень та з листопада по грудень кількість працюючих осіб зменшується.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази відповідно до вимог статей 69-72 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до такого.

Судом встановлено, що Дочірнє підприємство «Агропромислова компанія «Украгростар» (далі - ДП АК «Украгростар»), ідентифікаційний код 30790892, є юридичною особою та зареєстроване у якості роботодавця Луганським обласним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів 06.10.2009 за № 44/209/27, що підтверджується довідкою про реєстрацію роботодавця у відділенні Фонду соціального захисту інвалідів від 06.10.2009 № 53 (а.с. 6).

Згідно звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів ДП АК «Украгростар» за 2014 рік від 19.02.2015 форми № 10-ПІ, наданого до Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу (осіб) становить 40 осіб, з них середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність - 1, кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» (осіб) - 2, фонд оплати праці штатних працівників складає 1295,60 тис. грн., середньорічна заробітна плата штатного працівника - 32390,00 грн. (а.с. 7).

За несвоєчасну сплату ДП АК «Украгростар» адміністративно-господарських санкцій за 2014 рік Луганським обласним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів нараховано підприємству адміністративно-господарську санкцію у розмірі 32390,00 грн. та пені за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у сумі 226,73 грн., про що зазначено у розрахунку суми позову. (а.с. 8).

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає позовну заяву такою, що задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Відповідно до ч. 8 ст. 69 Господарського кодексу України підприємство з правом найму робочої сили забезпечує визначену відповідно до закону кількість робочих місць для працевлаштування, зокрема інвалідів. Відповідальність підприємства за невиконання даної вимоги встановлюється законом.

Фонд соціального захисту інвалідів, відповідно до п. 1 Положення про Фонд соціального захисту інвалідів, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 14.04.2011 № 129, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.04.2011 за № 528/19266 (далі - Положення), є бюджетною установою, діяльність якої спрямовується, координується та контролюється Державною службою з питань інвалідів та ветеранів.

Згідно з п. 5 Положення Фонд відповідно до покладених на нього завдань координує та контролює роботу територіальних відділень Фонду соціального захисту інвалідів, у тому числі щодо: реєстрації у них підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю (п.п. 1.1 п. 5); організації прийому звітів про зайнятість та працевлаштування інвалідів, зарахування кількості робочих місць для працевлаштування інвалідів до нормативу таких робочих місць, їх аналізу та перевірки правильності в них розрахунків (п.п. 1.2. п. 5); збору сум адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій інвалідів, фізичними особами, які використовують найману працю, нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів; обліку зазначених сум адміністративно-господарських санкцій та пені і використання шляхом надання фінансової допомоги, цільової позики, дотацій на створення спеціальних робочих місць для працевлаштування інвалідів, забезпечення функціонування всеукраїнських, державних, міжрегіональних центрів професійної реабілітації інвалідів і державних центрів соціальної реабілітації дітей-інвалідів, фінансування заходів, спрямованих на фізкультурно-спортивну реабілітацію інвалідів, фінансування витрат на професійну підготовку, підвищення кваліфікації та перепідготовку інвалідів та інші заходи, визначені законом (п.п. 1.4 п. 5); обліку заборгованості зі сплати сум адміністративно-господарських санкцій і пені, які нараховані підприємствам, установам, організаціям, у тому числі підприємствам, організаціям громадських організацій інвалідів, фізичним особам, які використовують найману працю (п.п. 1.5 п. 5).

Луганське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів є територіальним органом Фонду соціального захисту інвалідів.

Спеціальним законом, який визначає основи соціальної захищеності інвалідів в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість інвалідам вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними здібностями і інтересами, є Закон України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» від 21 березня 1991 року № 875-12 (далі - Закон № 875).

За змістом ст. 20 Закону № 875 Фонду соціального страхування захисту інвалідів надано право на стягнення санкцій за недодержання законодавчо встановленого нормативу робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів.

Таким чином, позивач у справі - суб`єкт владних повноважень, якому чинним законодавством України надані владні управлінські функції у сфері соціального захисту інвалідів, в тому числі контроль щодо забезпечення інвалідів робочими місцями.

Статтею 18 Закону № 875 передбачено, що забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Підбір робочого місця здійснюється переважно на підприємстві, з урахуванням причин інвалідності, з урахуванням побажань інвалідів, наявних у нього професійних навичок і знань, а також рекомендацій медиком - соціальної експертизи.

Підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом міністрів України.

Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 18-1 Закону № 875 рішення про визнання інваліда безробітним і взяття його на облік для працевлаштування приймається центром зайнятості за місцем проживання інваліда на підставі поданих ним рекомендації МСЕК та інших передбачених законодавством документів. Державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань.

Частиною 1 статті 19 Закону № 875 встановлено, що для підприємств (об'єднань), установ і організацій незалежно від форми власності і господарювання встановлюється норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків від середньооблікової чисельності працюючих, а якщо працює від 8 до 25 чоловік, - у кількості одного робочого місця.

Згідно ч. 3 ст. 19 Закону № 875 підприємства, установи, організації у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог статті 18 цього Закону.

Відповідно до ст. 20 Закону № 875 підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Згідно п. 2 Порядку подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2007 № 70 «Про реалізацію статей 19 і 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів роботодавці подають (надсилають рекомендованим листом) щороку до 1 березня відділенням Фонду, в яких вони зареєстровані, за формою, затвердженою Мінпраці за погодженням з Держкомстатом.

Відповідно до п. 1.3 Порядку подання форми звітності № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)", затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 31.05.2013 № 316, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.06.2013 за № 988/23520, роботодавці подають інформацію до територіального органу Державної служби зайнятості України у містах Києві та Севастополі, районі, місті, районі у місті (далі - територіальний орган) незалежно від місцезнаходження.

Згідно п. 2.1 зазначеного Порядку форма подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше 10-ти робочих днів з дати відкриття вакансії(й). Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.

З аналізу вказаних положень законодавства вбачається, що Закон зобов'язує підприємства забезпечити працевлаштування інваліда шляхом створення робочих місць для інвалідів, з урахуванням стану здоров'я, здібностей і професійних навичок інвалідів, направлених на підприємство органами з їх працевлаштування, визначеними статтею 18 Закону № 875.

Як зазначалось раніше відповідачем у 2014 році працевлаштовано лише одного інваліда замість двох, визначених згідно положень статті 19 Закону.

Факт працевлаштування інваліда на ДП АК «Украгростар» у 2014 році підтверджено наказом № 25-К від 08.05.2013 про прийняття на роботу підсобним працівником ОСОБА_3 з 08.05.2013, особовою карткою працівника, копією пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1 від 25.05.2011, повідомленням про результати огляду МСЕК про встановлення ОСОБА_3 повторно з 01.05.2015 третьої групи інвалідності, індивідуальнами програмами реабілітації інваліда від 29.04.2013 та від 28.04.2015. (а.с. 62-69)

Згідно листа Білокуракінського районного центру зайнятості № 16/5-753 від 05.05.2015 ДП АК «Украгростар» протягом 2014 року подавало щомісяця інформацію за встановленою формою статистичної звітності (ф. 3-ПН) про потребу в працівниках, але тільки з червня по жовтель 2014 року надходили звіти з вакансією "підсобний робітник" з позначкою, що на підприємстві може використовуватись праця інвалідів. Вимоги до вакансії: для мешканців с. Просторе. (а.с. 24)

При цьому, з наданих відповідачем копій звітності вбачається, що ДП АК «Украгростар» подавало у 2014 році до Білокуракінського районного центру зайнятості звітність форми № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" щомісячно у період з травня 2014 року до жовтня 2014 року включно, визначивши у вказаних звітах потребу у робочій силі (вакансії) у кількості однієї особи - інваліда на роботу підсобним працівником з неповним робочим днем, а у звіті за червень 2014 року - визначено три вакансії для інвалідів. Звітність форми № 3-ПН від 28.05.2014 містить дані про її прийняття відповідальною особою центру зайнятості 28.05.2014 із зазначенням підпису цієї особи та її прізвища, які також зазначено у звітах ДП АК «Украгростар» від 28.07.2014 та від 28.09.2014 (а.с. 44-49).

Судом встановлено, що ДП АК «Украгростар» є сільськогосподарським підприємством, основний вид діяльності якого є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур. Вказані обставини підтверджені спеціальним витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с. 57), довідкою відділу Держземагенства у Білокуракінському районі про те, що ДП АК «Украгростар» є землекористувачем 2043,8112 га земель, з яких 2033,6073 га ріллі, а 10,2039 га зайняті під господарськими будівлями (а.с. 75), довідкою з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (а.с. 76) та свідоцтвом про реєстрацію сільськогосподарського підприємства як суб'єкта спеціального режиму оподаткування податком на додану вартість. (а.с. 77)

Тобто, господарська діяльність відповідача носить сезонний характер.

Згідно звітів з праці форми 1-ПВ на ДП АК «Украгростар» у січні 2014 року фактично працювало 24 особи, у лютому 2014 року - 23 особи, у березні 2014 року - 31 особа, у квітні 2014 року 36 осіб, у травні 2014 року - 41 особа, у червні 2014 року - 43 особи, у липні 2014 року - 48 осіб, у серпні 2014 року - 48 осіб, у вересні та жовтні 2014 року по 50 осіб відповідно, у листопаді 2014 року - 39 особи, у грудні 2014 року - 28 осіб. (а.с. 78-89)

Таким чином, кількість інвалідів, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів», у січні 2014 року становить 0,96, у лютому 2014 року - 0,92, у березні 2014 року - 1,24, у квітні 2014 року - 1,44, у травні 2014 року - 1,64, у червні 2014 року - 1,72, у липні 2014 року - 1,92, у серпні 2014 року - 1,92, у вересні та жовтні 2014 року по 2 особи відповідно, у листопаді 2014 року - 1,56, у грудні 2014 року - 1,12.

У період з травня по жовтень 2014 року, тобто у період, коли за нормативом на підприємстві повинно було працювати 2 інваліда, відповідач інформував територіальний центр зайнятості про створення вакантної посади для інваліда, однак, останній інвалідів для працевлаштування не направляв, а ДП АК «Украгростар» відмови у працевлаштуванні інвалідів не допускав.

Відповідно до ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Частиною 2 наведеної статті передбачено, що учасник господарських відносин відповідає, зокрема за порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Отже, для стягнення адміністративно-господарських санкцій слід виходити із загальних норм права відносно відповідальності за порушення зобов'язань та встановлення в діях або бездіяльності підприємства складу правопорушення з метою застосування юридичної відповідальності у вигляді адміністративно-господарських санкцій.

Необхідно враховувати, що елементами правопорушення є вина та наявність причинного зв'язку між самим порушенням та його наслідками.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких базуються її вимоги або заперечення.

При цьому суд вважає необхідним зазначити, що сам факт відсутності на підприємстві працевлаштованих інвалідів саме в кількості 4% середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік не є безумовною підставою для застосування адміністративно-господарських санкцій, що можливе лише у випадку не вчинення підприємством прямо передбачених законодавством заходів для працевлаштування інвалідів та прямого порушення вимог Закону № 875, чого позивачем у даній справі не доведено.

Приймаючи до уваги викладене, а також те, що ДП АК «Украгростар» вжито всіх передбачені чинним законодавством заходи по забезпеченню працевлаштування інвалідів у 2014 році, позовні вимоги про стягнення адміністративно-господарських санкцій у сумі 32390,00 грн. суд вважає не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Стосовно заявленої до стягнення пені у розмірі 226,73 грн. суд зазначає, що відповідно до частини 2 статті 20 Закону України № 875 пеня обчислюється, виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Враховуючи, що суд під час розгляду справи прийшов до висновку про безпідставність вимог щодо стягнення з відповідача адміністративно-господарських санкцій у розмірі 32390,00 грн., суд також вважає безпідставними вимоги про стягнення пені на вказану суму санкцій.

Питання про розподіл судових витратах судом не вирішується, оскільки позивач звільнений від їх сплати у встановленому законом порядку, а ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України не передбачено їх стягнення у даних випадках.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 71, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Дочірнього підприємства «Агропромислова компанія «Украгростар» про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені за порушення нормативу створення робочих місць для працевлаштування інвалідів у сумі 32616,73 грн. відмовити за необґрунтованістю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Згідно з частиною 3 статті 160 КАС України постанову складено у повному обсязі та підписано 10 червня 2015 року.

Суддя Т.В. Смішлива