Справа № 9101/97462/2011
Суддя: Руденко М.А.
Дата ухвалення: 2011-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" листопада 2011 р. справа № 2а-12175/09/0470

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Руденко М.А.

суддів: Нагорної Л.М. Юхименка О.В.

при секретарі судового засідання: Тепловій Г.Є.

за участі сторін та їх представників:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2 ( довіреність від 27.08.2010 року)

представника відповідача ОСОБА_3 (довіреність від 31.12.2010 року)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Субєкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду по адміністративній справі № 2а-12175/09/0470 за позовною заявою Субєкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 до Західно - Донбаської обєднаної державної податкової інспекції у Дніпропетровській області про скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № НОМЕР_1, № НОМЕР_2 від 18.05.2009 року,-

в с т а н о в и л а :

В вересні 2009 року позивач звернувся до адміністративного суду з позовною заявою, в якій просив скасувати рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № НОМЕР_1 від 18.05.2009 року та № НОМЕР_2 від 18.05.2009 року.

В подальшому уточнив свої позовні вимоги та просив визнати неправомірною перевірку, проведену Західно-Донбаською ОДПІ, що мала місце 25.04.2009 року та визнати недійсними та скасувати рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № НОМЕР_1 від 18.05.2009 року та № НОМЕР_2 від 18.05.2009 року.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2010 року в задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Мотивуючи рішення, суд першої інстанції вказав на те, що перевірка проведена відповідачем була проведена відповідно до вимог Законів України «Про державну податкову службу в Україні»та «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». Вказав на те, що відповідачем правомірно нараховані штрафні санкції за проведення розрахункових операцій без застосування реєстратора розрахункових операцій при здійсненні торгівлі паливно-мастильними матеріалами та здійснення торгівлі без наявності патенту.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.11.2010 року по справі № 2а-12175/09/0470 та задовольнити його позовні вимоги. В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав на те, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказав на те, що працівники податкового органу не мали права здійснювати перевірку, оскільки всупереч вимог зазначених в ст. 11-2 Закону України «Про державну податкову службу в Україні»не надали під розписку обовязкових документів на право проведення позапланової перевірки. Вважають, що зазначене порушення не надає право працівникам Західно-Донбаської ОДПІ посилатись на акт перевірки як на належний доказ, що був підставою для накладення на нього штрафних (фінансових) санкцій. Окрім того зазначив, що відповідно до ст. 9 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності»(зі змінами та доповненнями) його вид господарської діяльності не підлягає ліцензуванню.

Відповідач подав заперечення на апеляційну скаргу, в яких вказав на те, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстави для задоволення вимог апеляційної скарги відсутні.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали вимоги апеляційної скарги та просили скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.11.2010 року та позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача заперечувала просила постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.11.2010 року залишити без змін.

Заслухавши позивача, представника позивача та представника відповідача, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи 25 квітня 2009 року уповноваженими представниками податкового органу, на підставі направлення № 301 та 302 від 13.04.2009 року, дійсному до 30.04.2009 року, проведено перевірку з дотримання субєктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів та ліцензій господарської одиниці автомагазину, що розташований за адресою м. Павлоград, пр.Шахтобудівників 1/2, субєкта господарської діяльності ПП Храмова ОСОБА_4. Перевірку було проведено в присутності продавця ОСОБА_5

За результатами проведеної перевірки був складений акт від 25.04.2009 року за №0137/04/20/23/НОМЕР_3 (а.с. 14-15). Було встановлено здійснення розрахункової операції без застосування РРО на суму 405,00 грн.

За висновками зазначеного акту перевірки встановлено порушення ст.3 п.1, 2 Закону України №265/95ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», зі змінами та доповненнями та ст.3 Закону України № 98/96 ВР від 23.03.1999 року «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності»зі змінами та доповненнями.

На підставі акту перевірки винесено рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 18.05.2009 року № НОМЕР_1, яким на підставі пункту 11 статті 11 Закону України «Про державну податкову службу в Україні»та згідно з ст.8 Закону України № 98/96 ВР від 23.03.1996 року «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності»(зі змінами та доповненнями) до ПП ОСОБА_1 застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій 10,67 грн. (а.с.16). Також, винесено рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 18.05.2009 року № НОМЕР_2, котрим відповідно до п.1 ст.17 Закону України № 265/95-ВР від 06.07.1995 року «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», зі змінами та доповненнями до ПП ОСОБА_1 застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій 9 030,00 грн. (а.с.17).

Визнання неправомірним перевірки проведеної Західно-Донбаською ОДПІ, що мала місце 25.04.2009 року та визнання недійсними та скасувати рішення про застосування штрафних ( фінансових) санкцій № НОМЕР_1 від 18.05.2009 року та № НОМЕР_2 від 18.05.2009 року є предметом даного спору.

Вирішуючи спір суд першої інстанції прийшов до висновку, що перевірка проведена відповідачем відповідно до вимог Законів України «Про державну податкову службу в Україні»та «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». Відповідачем правомірно нараховані штрафні санкції за проведення розрахункових операцій без застосування реєстратора розрахункових операцій при здійсненні торгівлі паливно-мастильними матеріалами та здійснення торгівлі без наявності патенту.

Колегія суддів часткового погоджується з висновками суду першої інстанції зважаючи на наступне.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що уповноваженими особами податкового органу було проведено перевірку ПП ОСОБА_1 відповідно до вимог визначених ст.11-1 Закону України «Про державну податкову службу в Україні», в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, та ст. ст. 15, 16 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин. Перевірку було здійснено у відповідно до п. 26 плану графіку проведення-перевірок щодо контролю за здійсненням розрахункових операцій на квітень 2009 року та при перевірці продавцю позивача надавались для ознайомлення направлення на проведення перевірки.

Окрім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно вимог Закону України «Про державну податкову службу в Україні», в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, - ненадання документів, а саме направлення на перевірку, копії наказу податкового органу про проведення перевірки, або надання їх з порушенням вимог, встановлених законодавством є підставою для недопущення посадових осіб органу державної податкової служби для проведення планової або позапланової виїзної перевірки.

Акт проведення перевірки це службовий документ, який підтверджує факт проведення перевірки, який стверджує факт проведення перевірки субєкта господарювання і є носієм доказової інформації про виявленні порушення.

Однак, принципами адміністративного судочинства є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне зясування всіх обставин справи. Таким чином, суд зобовязаний при вирішенні справи зясувати всі обставини справи та оцінити їх в сукупності.

При цьому обовязок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, відповідно до ч.2, ст. 71 КАС України покладається на відповідача.

Згідно акту перевірки від 25.04.2009 року відповідачем здійснено закупку без застосування реєстратора розрахункових операцій масла моторного на суму 405,00 грн., однак штрафні (фінансові) санкції розраховані виходячи з суми 1806 грн., доказів проведення торгових операцій на загальну суму 1 806 грн. без застосування реєстратора розрахункових операцій та без видачі розрахункового документу відповідачем надано не було.

Окрім того, відповідно до листа Держкомстандартизації, метрології та сертифікації України від 15.11.2000 року № 4591/5-3/7 визначення терміна «мастило»наводиться в п. 4.27 ДСТУ 3437-96 «Нафтопродукти. Терміни та визначення», а саме:

«паливо»- загальне поняття, яким позначаються матеріали, що використовуються як джерело енергії, Паливо (пальне) використовують для двигунів внутрішнього згорання;

«Мастило»- пластичний матеріал, який являє собою структуровану загусником оливу, застосовувану для зменшення тертя, консервації виробів та герметизації ухилень.

Натомість, згідно з Товарною номенклатурою зовнішньоекономічної діяльності (ТН ЗЕД) паливо, масла та мастила відносяться до групи 27 «томливо мінеральне, нафта і продукти її перегонки; бітумінозні матеріали; віск мінеральний». Відповідно до товарної позиції № 2710 в поняття нафта та нафтопродукти, а таким чином масла мастильні та інші, включаються продукти в разі, якщо нафта та нафтопродукти отримані з бітумінозних порід (за виключенням сирих)»а також масла, які складаються головним чином із змішаних ненасичених вуглеводів, отриманих будь-яким способом, при умові, що вага неароматичних складових перевищує вагу ароматичних.

В це поняття не включаються синтетичні поліфеліни, менш 60 %, обєму яких перероблюється при температурі 300 градусів Цельсія та тиску 1013 мілібар методом дистиляції під низьким тиском. Матеріали мастильні також відносяться до групи 34 (крім засобів, які містять не менше 70 % мас нафти та нафтопродуктів, отриманих з бітумних порід).

Визначення терміну «масла та мастила»наведено в Інструкції про порядок складання звітного загального енергетичного балансу за 1995 рік по формі № 1-ЗЕБ, затвердженого наказом Міністерства статистики України від 17.08.1995 року № 213 «Про розробку паливно-енергетичного балансу України на 1995 рік». Так, відповідно до абзацу 26 Додатку №1 до зазначеної Інструкції масла та мастила вязкі вуглеводні речовини, що мають великий вміст парафіну і дистилюються при температурі від 380 градусів Цельсія до 500 градусів Цельсія при вакуумній перегонці нафтових залишків після атмосферної перегонки нафти, у тому числі мастила немінерального походження.

Перелік назв пально-мастильних матеріалів і послуг з оптової та роздрібної торгівлі цими матеріалами та їх коди встановлені в ДК 016-97 «Державний класифікатор продукції та послуг, чинний з 01.01.1999 року.

Основою для мінеральних моторних масел є мінеральні базові масла, що отримуються з важких високо киплячих фракцій нафти. Мінеральні базові масла є сумішшю вуглеводів.

Основою синтетичних моторних масел є синтетичні базові масла, що отримуються в процесі хімічних реакцій і є однорідним складом вуглеводів або ефірів (органічні речовини, що отримуються при взаємодії кислот з спиртами), або їх сумішшю.

Перелік підакцизних пально-мастильних матеріалів визначено Законом України «Про ставки акцизного збору і ввізного мита на деякі товари (продукцію)» № 313/96-ВР, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин. До зазначеного переліку включено легкі дистилятори, спеціальні бензини, бензини авіаційні, паливо бензинове реактивне, інші легкі фракції, середні дистилятори, газ (керосин), бензини моторні, ВКД до бензинів, важкі дистиляти (дизельне пальне).

Мастила та інші масла, мазут не входять до переліку підакцизних пально-мастильних матеріалів (коди за УКТ ЗЕД 2707 10 10 00 - 2707 99 99 000, 2710 00 81- 2710 00 98, 2710 00 71 00 2710 00 78 00) .

Таким чином, доказів того, що моторні масла, торгівлю якими здійснює підприємець є підакцизними товарами податковим органом надано не було.

Отже, реєстратори розрахункових операцій та розрахункові книжки не застосовуються.

Застосування санкцій на підставі пункту 1 частини 1 статті 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», № 265-ВР є помилковим, тому позовні вимоги про скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 9 030 грн. № НОМЕР_2 від 18.05.2009 року підлягають задоволенню.

Колегія суддів не приймає заперечення відповідача відносно того, що відповідно до постанови Павлоградського міськрайнного суду Дніпропетровської області від 17.07.2009 року притягнуто до адміністративної відповідальності продавця позивача ОСОБА_5 за ч.1 ст. 155-1 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення в сумі 85 грн.

Відповідно до ч.4 ст.72 КАС України вирок суду в кримінальній справі або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обовязковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Отже, обставини, які встановлені під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_5 продавця позивача, не можуть мати преюдиціальне значення при вирішення спору щодо правомірності нарахування штрафних ( фінансових) санкцій платнику податку.

Щодо порушення ст.3 Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності»№ 98/96-ВР від 23.03.1996 року, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог в цій частині зважаючи на наступне.

Оскільки, патентуванню підлягає торгівельна діяльність, що здійснюється субєктами підприємницької діяльності, їх структурними (відокремленими) підрозділами у пунктах продажу товарів. Під торгівельною діяльністю у цьому Законі слід розуміти роздрібну та оптову торгівлю, діяльність торгівельно-виробничій (громадське харчування) сфері за готівкові кошти, інші готівкові платіжні засоби та з використанням кредитних карток. При цьому під пунктами продажу товарів, відповідно до Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності», в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, під пунктами продажу товарів слід розуміти: магазини та інші торгівельні точки, які знаходяться в окремих приміщеннях, будівлях та частинах ї мають торгівельний зали для покупців або використовують для торгівлі його частину; кіоски. Палатки а інші малі архітектурні форми, які мають окремі приміщення, але не мають вбудованого торгівельного залу для покупців; автомагазини, розвозки та інші види пересувної торгівельної мережі.

Отже, позивач здійснював торгівлю в автомагазині, повинен був здійснювати торгівлю при наявності торгового патенту на право роздрібної торгівлі.

На підставі викладеного колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга субєкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково, постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2010 року, в частині відмови в задоволенні позовних вимог про скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 9030 грн. № НОМЕР_2 від 18.05.2009 року необхідно скасувати, позовні вимоги в цій частині задовольнити. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. 195, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, ст. 205, ст.207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу субєкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2010 року по адміністративній справі № 2а-12175/09/0470, в частині відмови в задоволенні позовних вимог про скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 9030 грн. № НОМЕР_2 від 18.05.2009 року - скасувати, позовні вимоги в цій частині задовольнити.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду, в порядку передбаченому ст.212 КАС України

Постанову в повному обсязі складено 22.12.2011 року.

Головуючий: М.А. Руденко

Суддя: Л.М. Нагорна

Суддя: О.В. Юхименко