Справа № 813/534/15
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2015-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2015 року Справа № 876/4515/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Кушнерика М.П., Мікули О.І.,

з участю секретаря Андрушківа І.Я.,

представника апелянта Петруняка Є.М.,

представника позивача ОСОБА_3,

розглянувши в відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 03 березня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції Головного управління юстиції у Львівській області, третя особа Комунальний заклад Львівської обласної ради «Львівське обласне бюро судово-медичної експертизи», про зобов'язання до вчинення дій,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_5 звернувся в суд з адміністративним позовом до Міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції Головного управління юстиції у Львівській області, третя особа Комунальний заклад Львівської обласної ради «Львівське обласне бюро судово-медичної експертизи», про зобов'язання до вчинення дій.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 03 березня 2015 року позов задоволено. Зобов'язано Міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції внести зміни в актовий запис №245, складений 10 лютого 2014 щодо дати смерті ОСОБА_6 з змінивши дату смерті з "ІНФОРМАЦІЯ_1 року" на "ІНФОРМАЦІЯ_2 року".

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_4 оскаржила її, подавши до Львівського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу, в якій зазначає, що оскаржувана постанова є незаконна і необґрунтована та прийнята з неправильним застосуванням норм процесуального права, і підлягає скасуванню з прийняттям ухвали про закриття провадження в справі, оскільки предметом даного спору є встановлення факту, що має юридичне значення, а саме дати смерті ОСОБА_6

Представник ОСОБА_4 в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав, просить постанову Львівського окружного адміністративного суду від 03 березня 2015 року скасувати та закрити провадження в справі.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційну скаргу заперечив, просить постанову Львівського окружного адміністративного суду від 03 березня 2015 року залишити без змін.

Представники Міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції Головного управління юстиції у Львівській області та Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівське обласне бюро судово-медичної експертизи» в судове засідання не з'явилися, подали суду заяви про розгляд справи у їхній відсутності.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_4 підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Постановляючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції покликався на те, що відповідачем в актовому записі №245 від 10.02.2014 року дату смерті вказано «ІНФОРМАЦІЯ_1 року», смерть ОСОБА_6 наступила ІНФОРМАЦІЯ_2 року, а відтак слід зобов'язати відповідача внести зміни в даний актовий запис. Проте, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних мотивів.

Судом встановлено, що 10 лютого 2014 Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції складено актовий запис про смерть №245, в якому вказано, що ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року у віці 64 років.

На підставі вказаного актового запису Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції видано Свідоцтво про смерть ОСОБА_6 серії НОМЕР_1, в якому дату смерті також зазначено - "ІНФОРМАЦІЯ_1 року".

Як вбачається з актового запису про смерть №245, документом, що підтверджує факт смерті зазначено лікарське свідоцтво про смерть остаточне №128/14 від 07.02.2014, видане Відділом судово-медичної експертизи трупів Львівського обласного бюро судово-медичної експертизи.

В матеріалах справи наявна копія вказаного лікарського свідоцтва про смерть №128/14 від 07.02.2014, на підставі якого відповідачем вносились відомості в актовий запис про смерть, з якого видно, що датою смерті ОСОБА_6 зазначено - "ІНФОРМАЦІЯ_2 року".

Статтею 2 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" визначено, що державній реєстрації відповідно до цього Закону підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть.

Частиною 1 статті 22 цього Закону визначено, що внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Відповідно до п. 1.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 № 96/5 (далі - Правила), внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість скарження його у судовому порядку.

Згідно п.1.14 Правил, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання щодо померлих проводяться за заявами осіб, які входять до кола спадкоємців за законом або заповітом, згідно з чинним законодавством України.

Колегія суддів зазначає, що позивач не надав належних та допустимих доказів, що свідчать про наявність родинних відносин останнього з померлим ОСОБА_6, не надано доказів, що ОСОБА_5 входить до кола спадкоємців за законом або заповітом, згідно з чинним законодавством України.

При цьому, ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 15.09.2014 року позовну заяву ОСОБА_5 до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, Відділу реєстрації прав на нерухоме майно, Першої Львівської державної нотаріальної контори про встановлення юридичного факту, визнання права на спадщину - залишено без розгляду. Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 28.08.2014 року заяву ОСОБА_5 про встановлення факту, що має юридичне значення - повернуто заявнику.

За приписами ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових чи службових осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Виходячи із змісту зазначеної норми процесуального закону, передумовою звернення до суду є суб'єктивне переконання особи (позивача) у порушенні її прав суб'єктом владних повноважень у конкретних публічно - правових відносинах. Тобто переконання у тому, що її суб'єктивне право у певних правовідносинах не може бути реалізованим належним чином, або на неї оскаржуваним рішенням протиправно покладено певний обов'язок. При цьому, у разі відповідного звернення юридичної особи суд при розгляді справи надає оцінку доводам щодо наявності порушення суб'єктивного права заявника у конкретних правовідносинах.

Такий висновок повністю узгоджується із нормами ч. 1 ст. 2 КАС України, в силу яких, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Аналіз положень ч. 1 ст. 2 КАС України свідчить, що завдання адміністративного судочинства визначаються через: мету судочинства - захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, факт порушення повинен мати місце саме у публічно правових відносинах позивача із відповідачем (суб'єктом владних повноважень), при здійсненні останнім владних управлінських функцій.

З цього слідує, що під час розгляду кожної справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав позивача, адже без цього не можна виконати завдання судочинства. Якщо при розгляді справи не встановлено факту порушення прав чи інтересів позивача, то навіть у разі, якщо рішення суб'єкта владних повноважень є протиправними, підстави для задоволення позову та їх скасування відсутні. Тобто, звернення до суду є способом захисту порушених суб'єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах.

Зазначений висновок повністю узгоджується із практикою Верховного Суду України. Так, у постанові від 10.04.2012 року (справа № 21-1115во10) Верховний Суд зазначив, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин.

Колегія суддів звертає увагу на те, що законні права та інтереси позивача діями відповідача жодним чином не порушено, а відтак позивач не є особою, якій належить право звернення до суду з такими вимогами, оскільки в силу вимог ст.2 КАС України правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод та інтересів, тобто захисту підлягають порушені права.

Крім того, колегія суддів вважає, що однією з обов'язкових умов визнання рішень протиправними та їх скасування є порушення у зв'язку з їх прийняттям прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а оскільки під час розгляду справи такого порушення не встановлено, тому немає правових підстав для задоволення позову.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_4 слід задовольнити частково.

Відповідно до ст.195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Оскільки доводи апеляційної скарги про закриття провадження в справі не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки даний спір є адміністративно-правовим, однак під час апеляційного провадження встановлено істотні порушення матеріального права судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи, а саме зобов'язано відповідача внести зміни до актового запису за позовом особи, яка не входить до кола спадкоємців за законом або заповітом, згідно з чинним законодавством України, колегія суддів вважає за можливе вийти за межі доводів апеляційної скарги, скасувавши рішення суду першої інстанції та прийнявши нове рішення - про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст.195,198,202,205,207,254 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 03 березня 2015 року у справі № 813/534/15 - скасувати, та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_5 відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання постанови в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий А.Р.Курилець

Судді М.П.Кушнерик

О.І.Мікула

Постанова в повному обсязі складена 10 червня 2015 року.