Справа № 303/1159/15а,2а/303/64/15
Суддя: Сапіга Віталій Петрович
Дата ухвалення: 2015-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2015 року Справа № 876/5445/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Сапіги В.П.,

суддів: Левицької Н.Г., Обрізка І.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Мукачевому та Мукачівському районі Закарпатської області на постанову Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.03.2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Мукачевому та Мукачівському районі Закарпатської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання до вчинення дій,-

в с т а н о в и в :

27.02.2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Мукачевому та Мукачівському районі Закарпатської області, в якому просив визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови в призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку та зобов'язати його прийняти заяву і документи та призначити пенсію із зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 26.09.2013 року.

Позовну заяву обґрунтовував посиланням на те, що він має право на отримання пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», так як в період з 01.08. по 30.08.1986 року приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС підтверджується відповідним посвідченням, а також довідками ПАТ «Мукачівська автобаза».

Постановою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.03.2015 року позов задоволено. Визнано неправомірними дії відповідача щодо відмови позивачу в призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м. Мукачевому та Мукачівському районі Закарпатської області призначити ОСОБА_1 пенсію зі зниженням пенсійного віку як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році зі зниженням пенсійного віку на 10 років та провести нарахування пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 26.09.2013 року.

Не погоджуючись із зазначеною постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує аналогічно доводам в запереченні на позов, зазначаючи зокрема, що позивачем не були подані первинні документи, в яких зазначені періоди роботи, населений пункт чи об'єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке прийнято у порядку скороченого провадження за результатами розгляду справ, передбачених пунктами 1,2 ч.1 ст.183-2 цього Кодексу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи, правильність їх юридичної оцінки, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних мотивів.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та віднесений до 2 категорії осіб, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи. Даний факт підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1, виданим 24.11.1992 року.

Згідно листа відповідача № 36/06 від 16.01.2015 року позивачу відмовлено в призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи". Причиною відмови вказано те, що не можливо визначити періоди фактичного перебування позивача в зоні відчуження в зв'язку з відсутністю відомостей та первинних документів.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (2 категорія), а також на підставі записів у трудовій книжці, з яких вбачається, що ОСОБА_1 в період з 13.03.1984 року по 30.11.1987 року працював водієм у Мукачівській автотранспортній базі. Факт прийняття участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильскій АЕС в період з 06.08.1986 року по 28.08.1986 року підтверджено рядом довідок, виданих Мукачівською автобазою, а саме: № 160 від 04.10.1992 року, № 139, № 140 від 24.09.2013 року, № 142-144 № від 27.09.2013 року, з яких вбачається, що ОСОБА_1 згідно наказу №233 від 01.08.1986 року та подорожнього листа №043550 по Мукачівській АТБ приймав участь у ліквідації наслідків катастрофи на Чоробильській АЕС, виконуючи автомобільні перевезення вантажів в складі комплексної бригади по будівництву водопроводу в с.Кливини Поліського району Київської області та ним відпрацьовано 22 дні в період з 06.08.1986 року по 28.08.1986 року і за цей період йому виплачувалася заробітна плата у подвійному розмірі.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про право позивача на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» зона відчуження - це територія, з якої проведено евакуацію населення в 1986 році. Офіційне тлумачення положення п. 1 ч. 2 ст. 2 даного Закону дано в Рішенні Конституційного Суду № 12-рп/2000 від 25 жовтня 2000 року, в якому зазначено, що зоною відчуження є територія, що з 26 квітня 1986 року охоплює ту частину радіаційно небезпечних земель, рівень забруднення яких зумовив необхідність евакуації населення у 1986 році на підставі відповідних актів органів державної влади, незалежно від часу прийняття цих актів та проведення евакуації.

Право на пільгове зниження пенсійного віку встановлено статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», згідно з положеннями якої особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку на 10 років, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», зокрема, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 01 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 01.07.1986 року по 31.12.1986 року - не менше 5 календарних днів.

В даній справі спір зводиться до встановлення права позивача на таку пільгу за відсутності первинних документів, які безпосередньо підтверджують його роботу у зоні відчуження.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що право на отримання пенсії зі зниженням віку не може ставитись в залежність від наявності конкретного документу. Збереження таких відомостей не може контролюватись пенсіонером, а відповідно на нього не може покладатись відповідальність за їх відсутність.

Об'єктивна неможливість дослідження будь-яких інших документів, поза тими, що досліджені в суді першої інстанції та перевірені в апеляційній інстанції, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову за обставин, коли право на пільгове зниження пенсійного віку підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів.

У судовому засіданні не спростовано статус позивача як учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а тому відмова відповідача щодо призначення позивачу пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до п.1 ч. 1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як особі, яка працювала в зоні відчуження з 01 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів із зменшенням пенсійного віку на 10 років є неправомірною.

Одночасно колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Позивач просить задовольнити його вимоги з 26.09.2013 року, проте не заявив клопотання про поновлення строку звернення до суду.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом лише 27.02.2015 року. Достатніх поважних причин, які б позбавляли можливості своєчасно звернутися до суду за захистом своїх порушених прав позивач не навів.

З урахуванням наведеного та фактичної дати звернення позивача за захистом своїх порушених прав, виходячи із передбаченого законом строку звернення до адміністративного суду, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що адміністративний позов ОСОБА_1 в частині вимог за період з 26.09.2013 року по 26.08.2014 року слід залишити без розгляду.

Колегія суддів звертає увагу, що призначення пенсії здійснюється за правилами статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади, до яких належать органи державної податкової служби та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до вимог ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. А згідно ст. 86 цього Кодексу суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Судом першої інстанції порушено норми матеріального права та неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, що призвело до ухвалення незаконного рішення, яке підлягає скасуванню з підстав визначених ст. 202 КАС України.

Відповідно до ч. 2 ст. 205 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги може своєю постановою змінити постанову суду першої інстанції або прийняти нову постанову, якими суд апеляційної інстанції задовольняє або не задовольняє позовні вимоги.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, постанова суду першої інстанції скасуванню та прийняття нової постанови про часткове задоволення позову з наведених вище підстав.

Керуючись ст.ст. 160, 99,100, 183-2, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд апеляційної інстанції

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Мукачевому та Мукачівському районі Закарпатської області задовольнити частково.

Постанову Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.03.2015 року у справі №303/1159/15-а скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити частково.

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України в м. Мукачевому та Мукачівському районі Закарпатської області щодо відмови у призначенні пенсії ОСОБА_1 із зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи" неправомірними.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Мукачевому та Мукачівському районі Закарпатської області призначити ОСОБА_1 пенсію зі зниженням пенсійного віку як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з часу звернення за призначенням пенсії.

Адміністративний позов ОСОБА_1 в частині вимог про зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в м. Мукачевому та Мукачівському районі Закарпатської області призначити пенсію зі зниженням пенсійного віку як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році за період з 26.09.2013 року по 26.08.2014 року включно залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В.П.Сапіга

Судді І.М.Обрізко

Н.Г.Левицька