Справа № 2712/10
Суддя: Руденко М.А.
Дата ухвалення: 2010-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" серпня 2010 р. справа № 2а-183/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Руденко М.А.

суддів: Юхименка О.В. Уханенка С.А.

розглянувши у судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційні скарги Головного управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації та ОСОБА_1 на постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області у справі за № 2а-183/2009 за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації про визнання дій неправомірними, стягнення заборгованості по разовій грошовій допомозі,-

в с т а н о в и л а :

В січні 2008 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив суд визнати протиправними дії суб»єкта владних повноважень Головного управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровської обласної адміністрації щодо виплати в 2005-2007 роках разової грошової допомоги в меншому розмірі ніж передбачено ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; стягнути з Головного управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровської обласної адміністрації на його користь 4 705 грн. недоплаченої суми разової допомоги за 2005 2007 роки. В обґрунтування позовних вимог вказав на те, що відповідно до ст.. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»йому як учаснику бойових дій, щорічно, до 5 травня кожного року виплачується разова грошова допомога, яка за законом повинна виплачуватись в розмірі 5 ти мінімальних пенсій за віком. Однак відповідач, в порушення вимог закону, в період з 2005- 2007 роки сплачував допомогу не повному обсязі, чим порушував його права .

В подальшому позивач уточнив свої позовні вимоги просив визнати протиправним дії відповідача щодо не проведення перерахунку та виплати йому недоплаченої суми разової грошової допомоги за 2005 -2009 роки, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої згідно з законами про державний бюджет України на відповідний рік та абзацу першого частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообв»язкове державне пенсійне страхування»від 09 липня 2003 року; зобов»язати відповідача нарахувати та сплатити на його користь суми разової грошової допомоги за 2005-2009 роки за нормами, встановленими частиною 5 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої згідно з законами про державний бюджет України на відповідний рік та абзацу першого частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування »від 09 липня 2003 року.

Постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 листопада 2009 року позовні вимоги позивача задоволено частково, а саме: визнано дії відповідача в частині невиплати ОСОБА_1 щорічної грошової допомоги до 5 травня 2007 року та за 2008 рік у розмірах, визначених нормами Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»- неправомірними; зобов»язати відповідача здійснити перерахунок позивачу щорічної грошової допомоги за 2007 рік та за 2008 рік у розмірах, визначених Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; в іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Додатково постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 грудня 2009 року позивачеві відмовлено в задоволені позовних вимог про визнання дій відповідача неправомірними та стягненню заборгованості по разовій грошовій допомозі за період 2009 року.

Не погодившись з постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 листопада 2009 року відповідач подав апеляційну скаргу, в якій вказав на те, що судом першої інстанції при винесенні рішення було допущено порушення норм матеріального та процесуального права. Не враховано, що виплати одноразової допомоги до 5 травня в період з проводилась відповідно до діючого законодавства

Заперечень на апеляційну скаргу відповідача не надійшло.

Не погодившись з додатковим рішенням суду постановою від 07 грудня 2009 року позивач подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати вищевказану постанову та вказав на те, що Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту передбачена йому як учаснику бойових дій виплата щорічної разової грошової допомоги в розмірі п»яти мінімальних пенсій за віком та підзаконні нормативні акти не можуть змінити дію вищевказаної норми права

Заперечень на апеляційну скаргу позивача не надійшло.

Позивач в судове засідання не з»явився про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином ( про що свідчить поштове повідомлення), поважних причин неявки суду не повідомив.

Відповідач про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, однак поважних причин неявки в судове засідання не повідомив.

Колегія суддів за відсутності сторін вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови, вважає, що апеляційна скарга Головного управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровської державної адміністрації та апеляційна скарга підлягає задоволенню, апеляційна скарга ОСОБА_1 на постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 листопада 2009 року підлягають задоволенню.

Вирішуючи спір та задовольняючи позов в частині визнання за 2007 -2008 роки суд виходив з того, що рішеннями Конституційного суду від 09.07.2007 року № 6-рп / 2007 та від 22.05.2008 року № 10-рп визнано неконституційними положення законів України про Державний бюджет на 2007,2008 роки, якими встановлено виплату щорічної разової допомоги у розмірі меншому, ніж він передбачений Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Відмовляючи в задоволенні позовних вимог за 2009 рік суд першої інстанції виходив з того, що на 2009 рік відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 18 березня 2009 року № 211 «Про розміри разової грошової допомоги що виплачується в 2009 році відповідно до Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» розмір виплат складав 340 грн.

Однак з такими висновками погодитись неможливо.

Суд першої інстанцій встановив, що позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є учасником бойових дій ( посвідчення а.с. 4) та користується пільгами встановленим Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»(а.с.5 Частиною четвертою статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" передбачено, щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі 5 ти мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до виписки з особового рахунку позивача (а.с. 46) позивачеві сплачено щорічну грошову допомогу, як учаснику бойових дій в травні 2004 року в розмірі 120 грн., в квітні 2005 року 250 грн., в квітні 2006 року 250 грн., в квітні 2007 року 280 грн., в квітні 2008 року 310 грн., в квітні 2009 року -340 грн.

Статтею 17-1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"передбачено, що щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення через відділення зв'язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

Судом першої інстанції встановлено, що на період виникнення правовідносин, які є предметом спору в цій справі, були наявні нормативно правові акти ( Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»та Закони України Про Державний бюджет на 2005,2007, 2008 , 2009 роки ), які мають однакову юридичну силу, але по різному встановлювали розмір щорічної допомоги до 5 травня учасникам бойових дій.

Відповідно до рішення Конституційного суду від 03 жовтня 1997 року № 4-зп у справі про набуття чинності Конституцією України зазначено: «Конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована одно предметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим актом, автоматично скасовується одно предметний акт, який діяв у часі раніше».

За змістом частини третьої статті 150 Конституції України рішення Конституційного Суду України є обов»язковим до виконання на території України.

Таким чином, на наявності декількох законів, норми яких по-різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах потрібно застосовувати положення закону з урахуванням дії закону в часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше. Рішеннями Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 та від 22.05.2008 року № 10 рп визнані неконституційними положення законів України про Державний бюджет 2007,2008 роки, якими встановлено виплату щорічної разової допомоги у розмірі меншому, ніж він передбачений Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

На момент виникнення спірних правовідносин, а саме: на дату нарахування і виплати позивачу органами праці та соціального захисту населення відповідних коштів до квітня 2005 року, квітня 2006 року, квітня 2007 року, квітня 2008 року, - положення законів України про Державний бюджет України на 2007, 2008 роки були діючими.

Згідно зі ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов»язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.. 19 Конституції органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов»язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи те, що постанова суду першої інстанції в частині відмови в позові відповідачем не оспорюються та відповідають вимогам закону та обставинам справи. Підстав для скасування рішення суду першої інстанції в цій частині немає.

Таким чином , на час виплати грошової допомоги в 2007, 2008 роках відповідач діяв відповідно до вимог чинного законодавства, підстав для визнання дій суб»єкта владних повноважень протиправними не було. А тому колегія суддів приходить до висновку, що постанову Новомосковського міськрайонного суду від 19 листопада 2009 року по адміністративній справі №2а-183/09 в частині задоволених позовних вимог потрібно скасувати, та відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в частині визнання дії відповідача щодо невиплати ОСОБА_1 щорічної грошової допомоги до 05 травня за 2007 рік та за 2008 рік у розмірах, визначених нормами Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»- неправомірними та зобо»язання Головного управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації здійснити перерахунок ОСОБА_1 щорічної грошової допомоги за 2007 рік та за 2008 рік у розмірах, визначених Законом країни «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Щодо позовних вимог за 2009 рік Постановою Кабінету Міністрів України від 18 березня 2009 року за № 211 «Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується у 2009 році відповідно до Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»визначений розмір виплат учасникам бойових дій до яких належить позивач в розмірі 340 грн.

Проте колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови позивачу в перерахунку одноразової грошової допомоги до 5 травня за 2009 рік, оскільки надання законодавцем Кабінету Міністрів України права визначати порядок виплат учасникам бойових дій, не означає, що останній, вставляючи такий порядок може звужувати змісту та обсягу прав таких осіб, встановлених цим же Законом. Тобто Кабінет Міністрів України повинен був на 2009 рік встановити зазначений порядок, не порушуючи ст..12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Що стосується розміру мінімальної пенсії за віком, з якої має обчислюватись виплати щорічної грошової допомоги колегія суддів вважає зазначити на наступне, що розрахунок необхідно проводити з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», оскільки іншого розміру такої пенсії законодавством не передбачено.

Таким чином , судом першої інстанції невірно були застосовані норми матеріального права, що призвело до невірних висновків та прийняття неправильного рішення. Відповідно до пункту 3 частини 1, ст.. 198 КАС України , за наслідками розгляду апеляційних скарг на постанови суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та прийняти нову.

Керуючись ст. 198, 202,207 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 листопада 2009 року по адміністративній справі № 2а-183/09 в частині задоволених позовних вимог щодо визнання дій Головного управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровської області в частині невиплати ОСОБА_1 щорічної грошової допомоги до 05 травня за 2007 та за 2008 роки в розмірах , визначених нормами Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»- неправомірними та зобов»язання Головного управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації здійснити перерахунок ОСОБА_1 щорічної грошової допомоги за 2007 рік та за 2008 рік, в розмірах, визначених Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»- скасувати, відмовивши в задоволенні позовних вимог.

В решті постанову суду залишити без змін.

Додаткову постанову від 07 грудня 2009 року по адміністративній справі № 2а-183 скасувати.

Визнати протиправними дій Головного управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації в частині невиплати ОСОБА_1 щорічної грошової допомоги до 05 травня за 2009 рік, в розмірах визначених нормами Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»

Зобов»язати Головного управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації здійснити перерахунок ОСОБА_1 щорічної грошової допомоги за 2009 рік, в розмірах, визначених Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного суду України протягом двадцяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови.

Судді: Руденко М.А.

ОСОБА_2

ОСОБА_3