Справа № 342/784/14-а 2-а/342/55/2014
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2015-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2015 року Справа № 876/11314/14

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Костіва М.В. та Бруновської Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м.Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Городенківському районі Івано-Франківської обл. на постанову Городенківського районного суду Івано-Франківської обл. від 06.11.2014р. в адміністративній справі за позовом Управління Пенсійного фонду України в Городенківському районі Івано-Франківської обл. до ОСОБА_2 про стягнення суми пенсії, виплаченої надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера та подання недостовірних даних,-

В С Т А Н О В И Л А:

24.06.2014р. позивач Управління Пенсійного фонду України в Городенківському районі Івано-Франківської обл. звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь грошові кошти в сумі 29999 грн. 52 коп. (а.с.1-4).

Постановою Городенківського районного суду Івано-Франківської обл. від 06.11.2014р. у задоволенні заявленого позову відмовлено (а.с.64-65).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив позивач Управління Пенсійного фонду України в Городенківському районі Івано-Франківської обл., який покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить постанову суду скасувати та прийняти нове рішення, яким заявлений позов задоволити (а.с.67-68, 73-74).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що страхувальником (відповідачем) подані до пенсійного органу недостовірні відомості, через що в порядку ч.1 ст.50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» виплачені суми пенсії належить повернути в судовому порядку, при цьому сама відповідач добровільно їх повернути відмовляється. Підстави щодо заборони прийняття судом рішення про стягнення безпідставно отриманих коштів є відсутніми.

Окрім цього, судом не було з'ясовано питання щодо повідомлення відповідача адміністрацією місця ув'язнення про відбування покарання її чоловіком ОСОБА_3, що передбачено ст.20 Виправно-трудового кодексу України.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явилися, а відтак на підставі п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав.

Як слідує з матеріалів справи, 18.06.2008р. відповідач ОСОБА_2 звернулася до Управління Пенсійного фонду України в Городенківському районі Івано-Франківської обл. із заявою про призначення пенсії по втраті годувальника (а.с.5), а також надала згоду на призначення спірної пенсії без трудової книжки по причині перебування її чоловіка ОСОБА_3 у місцях позбавлення волі та неможливості представлення його трудової книжки (а.с.6).

Згідно протоколу Управління Пенсійного фонду України в Городенківському районі Івано-Франківської обл. № 5238 від 01.07.2008р. відповідачу призначена пенсія по втраті годувальника (дата смерті годувальника - 22.07.2007р., утриманець - син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.), виплату такої припинено з 01.11.2011р. (а.с.7).

За результатами проведеної перевірки правильності призначення пенсії ОСОБА_2 (акт від 05.07.2013р.) з'ясовано, що відомості довідок ТзОВ «Городенківська пекарня» № 202 від 21.05.2008р. про факт роботи ОСОБА_3 з липня 1987 року по вересень 1990 року та № 202 від 22.05.2008р. про заробітну плату ОСОБА_3 з липня 1987 року по вересень 1990 року не підтверджуються документально. Також по причині ліквідації ТзОВ «Сервіс Придністров'я» та невідомого місця знаходження документації зустрічна перевірка достовірності видачі довідок № 202 від 21.08.2007р. про факт роботи ОСОБА_3 з квітня по жовтень 1996 року та № 302 від 21.08.2007р. про його заробітну плату за вказаний період не проводилася (а.с.8-12).

Також у матеріалах справи наявні докази того, що з 03.03.1983р. по 03.03.1987р. та з 15.02.1988р. по 15.11.1993р. ОСОБА_3 відбував покарання в місцях позбавлення волі за вироками судів (а.с.48-54).

При цьому сума переплати обчислена пенсійним органом у розмірі 29999 грн. 52 коп. (а.с.15-17).

Разом з тим, наведений спір розглянутий та вирішений неповноважним судом, що стверджується наступним.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.18 КАС України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин та на час розгляду справи судом першої інстанції) місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Частиною 2 ст.18 КАС України встановлено, що окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, обласна рада, Київська або Севастопольська міська рада, їх посадова чи службова особа, крім випадків, передбачених цим Кодексом, та крім справ з приводу їхніх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки та справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

У розглядуваному випадку спір виник між пенсійним органом та громадянином України, останній стосується стягнення на користь суб'єкта владних повноважень помилково сплачених пенсійних виплат; також за своїм змістом наведений позов не підпадає під передбачену п.4 ч.1 ст.18 КАС України категорію спорів з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, де позивачами виступають фізичні особи.

За таких обставин заявлений позов згідно вимог ч.2 ст.18 КАС України повинен розглядатися окружним адміністративним судом, а не місцевим загальним судом як адміністративним судом.

Відповідно до ст.202 КАС України (в редакції, діючій на момент розгляду справи судом апеляційної інстанції) підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Оскільки справа розглянута неповноважним складом суду (тобто, із порушенням правил предметної підсудності), тому оскаржуване рішення місцевого загального суду як адміністративного суду підлягає скасуванню із прийняттям нового рішення по суті заявлених позовних вимог.

Вирішуючи наведений спір, колегія суддів враховує наступне.

Розглядувані правовідносини регулюються приписами Законів України «Про пенсійне забезпечення» та «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин).

Відповідно до ст.37 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні. При цьому дітям пенсії призначаються незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Згідно положень ст.50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Приписами ст.102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що пенсіонери зобов'язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов'язку і одержання у зв'язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду.

З аналізу вищезазначених норм закону випливає, що підставою для стягнення суми надміру виплаченої пенсії є встановлення факту зловживань з боку пенсіонера, подання страхувальником недостовірних даних, а також невиконання обов'язку щодо повідомлення органу, який призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати.

Під час судового розгляду позивачем не надано переконливих доказів того, що відповідачу достовірно було відомо про перебування її чоловіка впродовж спірного періоду в місцях позбавлення волі, а також не представлено доказів повідомлення відповідача від адміністрації місця попереднього ув'язнення про направлення засудженого ОСОБА_3 до виправно-трудової установи для відбування призначеного покарання.

Також матеріалами справи стверджується, що відповідач у встановленому порядку звернулася до пенсійного органу за призначенням пенсії по втраті годувальника, подавши при цьому згоду на призначення пенсії без трудової книжки, оскільки її чоловік ОСОБА_3 перебував у місцях позбавлення волі, та по причині відсутності у неї його трудової книжки.

Оскільки вказані обставини були відомі пенсійному органу на час призначення пенсії відповідачу, тому останній не був позбавлений можливості провести своєчасну та повну перевірку наданих довідок про роботу і заробітну плату померлого ОСОБА_3

Оцінюючи в сукупності викладене, колегія суддів вважає, що позивачем не доведено факту зловживань з боку пенсіонера, подання страхувальником недостовірних даних, а також невиконання обов'язку щодо повідомлення органу, який призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати, а тому правові підстави для стягнення суми переплати пенсії є відсутніми.

Таким чином, заявлені позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, через що колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення заявленого позову.

Із урахуванням наведеного, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про розгляд справи неповноважним судом, через що постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні заявленого позову, з вищевикладених мотивів.

Керуючись ст.ст.94, 160, 195-197, п.3 ч.1 ст.198, п.4 ч.1 ст.202, ч.2 ст.205, ст.ст.207, 254 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Городенківському районі Івано-Франківської обл. задоволити частково.

Постанову Городенківського районного суду Івано-Франківської обл. від 06.11.2014р. скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову Управління Пенсійного фонду України в Городенківському районі Івано-Франківської обл. до ОСОБА_2 про стягнення суми пенсії, виплаченої надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера та подання недостовірних даних, - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили.

Головуючий суддя: Р.М.Шавель

Судді: Н.В.Бруновська

М.В.Костів