Справа № 22287/10
Суддя: Руденко М.А.
Дата ухвалення: 2011-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" червня 2011 р. справа № 2а-4592/10/0870

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Руденко М.А.

суддів: Мірошниченка М.В. Юхименка О.В.

при секретарі судового засідання: Тепловій Г.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_1 підприємства «Запорізький титано - магнієвий комбінат»

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду

у справі № 2а-4592/10/0970

за позовом ОСОБА_1 підприємства «Запорізький титано-магнієвий комбінат»

до відповідача ОСОБА_2 державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжя

про визнання недійсними податкових повідомлень рішень,_

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2010 року позивач звернувся до адміністративного суду з позовною заявою, в якій просив визнати недійсними податкові повідомлення-рішення № /0 від 03.12.2009 року, № /1 від 02.02.2010 року та № /2 від 12.04.2010 року, № /3 від 24.06.2010 року, прийняті ОСОБА_2 державною податковою інспекцією по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 04 серпня 2010 року (суддя Малиш Н.І.) у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Мотивуючи судове рішення вказав на те, що згідно з абзацом другим пункту 7.2. Інструкції «Про порядок обчислення та сплати збору за забруднення навколишнього природного середовища»визначено, що податкові розрахунки подаються платниками органам державної податкової служби протягом 40 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу за місцем податкової реєстрації платника. Вищевказане свідчить про те, що субєкт господарювання, який має у власності відходи, повинен не пізніше 40 календарних днів наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу подати розрахунок збору за розміщення відходів, де вказати відходи, на які є договори щодо їх утилізації. Відповідно матеріалам перевірки позивачем у базові звітні періоди не були передані відходи, за договором у податковий (звітній) період. Крім того, вимоги укладеного договору між позивачем та ТОВ «НВП «Екосфера»про виконання робіт із збирання та перевезення для подальшої утилізації або видалення відходів відпрацьованої ртуті, приладів, які містять ртуть на 2008-2009 року» від 07.06.2005 року саме передбачалось його виконання до закінчення базового податкового (звітного) періоду.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 04.08.2010 року та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав на те, що зазначене рішення прийнято з порушенням норм матеріального права при неповному зясуванні обставин справи. Суд першої інстанції не прийняв до уваги, що відповідно до Закону України «Про відходи»розміщення відходів це зберігання та захоронення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи обєктах, зберігання відходів це тимчасове розміщення відходів у спеціально відведених місцях чи обєктах (до їх утилізації чи видалення). Комбінат здійснював не розміщення, а саме зберігання відходів до передачі їх спеціалізованому підприємству, тому не повинен сплачувати збір за забруднення навколишнього природного середовища.

Відповідач подав письмові заперечення на апеляційну скаргу, в який просив рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04.08.2010 року залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача без задоволення. Вказали на те, що судом першої інстанції вірно застосовано норми матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представник позивача вимоги апеляційної скарги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Просив допустити процесуальне правонаступництво позивача ОСОБА_1 підприємства «Запорізький титано-магнієвий комбінат» на Державне підприємство «Запорізький титано-магнієвий комбінат», оскільки згідно наказу Міністерства промислової політики № 200 від 17.03.2009 року «Про перетворення шляхом реорганізації ОСОБА_1 підприємства «Запорізький титано-магнієвий комбінат»та п. 1.3 Статуту ДП «ЗТМК»- Державне підприємство «Запорізький титано - магнієвий комбінат» є правонаступником всіх прав та обовязків КП «ЗТМК».

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений, в силу ст. 196 КАС України неявка представника позивача не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Колегія суддів вважає за можливе допустити процесуальне правонаступництво в силу ст. 55 КАС України позивача ОСОБА_1 підприємства «Запорізький титано-магнієвий комбінат» на Державне підприємство «Запорізький титано-магнієвий комбінат»

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженої постанови, знаходить апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи 20.11.2009 року було проведено перевірку казенного підприємства «Запорізький титано-магнієвий комбінат», код за , з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2008 року по 30.06.2009 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2008 року по 30.06.2009 року .

За результатами перевірки складений акт від 20.11.2009 року за № 174/08-08/00194731.

Відповідно до зазначеного акту, на думку податкового органу, зроблено висновок про порушення позивачем абз. 3 п.2 Порядку встановлення нормативів збору за забруднення навколишнього природного середовища і стягнення цього збору, затвердженого постановою КМУ від 01.03.1999 року № 303 (із змінами і доповненнями) та пункту 6.4 «Інструкції про порядок обчислення та сплати збору за забруднення навколишнього природного середовища», затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України, ДПА України № 162/379 від 19.07.1999 року в результаті чого занижено суму збору за період з 01.01.2008 року по 30.06.2009 року у розмірі 19 093,92 грн., в тому числі за 1 квартал 2009 року 6 166,45 грн., за II квартал 2009 року 12 927,46 грн.

Позивач має дозволи на ліміти на розміщення відходів: на 2008 рік дозвіл № 01.85/08сб від 25.09.2007 року, перелік відходів до дозволу №01.85/08сб від 25.09.2007 року; дозвіл № 01.85/08сбДоп від 22.02.2008 року, перелік відходів до дозволу № 01.85/08 сбДоп від 22.02.2008 року; дозвіл № 01.85/08л від 25.09.2007 року, перелік відходів до дозволу № 01.85/08л від 25.09.2007 року, ліміт на утворення та розміщення відходів №01.85. від 25.09.2007 року, на 2009 дозвіл № 01.85/09 від 23.06.2008 року, перелік на кількість дозволених для розміщення відходів до дозволу № 01.85/09 від 23.06.2008 року, ліміт на утворення та розміщення відходів № 01.85 від 15.09.2008 року. Між позивачем та ТОВ «НВП «Екосфера»укладено угоду про виконання робіт із збирання та перевезення для подальшої утилізації або видалення відходів відпрацьованої ртуті, приладів які містять ртуть на 2008-2009 року від 07.06.2005 року.

Однак відповідно до акту перевірки, у перевіряємому періоді позивач здійснював розміщення (зберігання, накопичення) відпрацьованих люмінесцентних ламп, а саме: останній день звітного кварталу 31.03.2008 року 0 шт., останній день звітного 30.06.2008 року 0 штук, останній день звітного кварталу 30.09.2008 року 0 штук, останній день звітного періоду 31.12.2008 року 0 штук, останній день звітного кварталу 31.03.2009 року 363 штуки, останній день звітного періоду 30.06.2009 року 1124 шт.

На підставі зазначеного акту прийнято податкове повідомлення-рішення № /0 від 03.12.2009 року про сплату збору за забруднення навколишнього середовища в сумі 23 539,34 грн., з яких за основним платежем 19 093, 92 грн., а за штрафними (фінансовими ) санкціями 4 435,43 грн.

Зазначене податкове повідомлення - рішення в подальшому було оскаржено позивачем, однак за результатами оскарження залишено без змін, подальшому відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення за спірним питанням № /1 від 02.02.2010 року та № /2 від 12.04.2010 року, котрі також були оскаржені та залишені без змін

24.06.2010 року від відповідачем було прийнято рішення № /3 , яким встановлено порушення п.6.4 Інструкції «Про порядок обчислення та сплати збору за забруднення навколишнього природного середовища», затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України, ДПА України № 162/379 від 19.07.1999 року ( із змінами та доповненнями) абз.3 п.2 «Порядку встановлення нормативів збору за забруднення навколишнього природного середовища та стягнення цього збору»затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.1999 року № 303 ( із змінами та доповненнями), пп.17.1.3 п.17.1 ст. 17 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»від 21.12.2000 року за № 2181-III (зі змінами та доповненнями), яким позивачеві визначено суму податкового зобовязання збір за забруднення навколишнього природного середовища 23 529,34 грн.: за основним платежем 19 093,92 грн., за штрафними фінансовими санкціями 4 435,43 грн.

Визнання недійсним зазначених податкових повідомлень рішення є предметом даного спору.

Вирішуючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що згідно з абзацом другим пункту 7.2. Інструкції «Про порядок обчислення та сплати збору за забруднення навколишнього природного середовища»визначено, що податкові розрахунки подаються платниками органам державної податкової служби протягом 40 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу, за місцем податкової реєстрації платника. Вищевказане свідчить про те, що субєкт господарювання, який має у власності відходи, повинен не пізніше 40 календарних днів наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу подати розрахунок збору за розміщення відходів, де вказати відходи, на які є договори щодо їх утилізації. Відповідно матеріалам перевірки позивачем у базові звітні періоди не були передані відходи, за договором у податковий (звітній) період. Крім того, вимоги укладеного договору між позивачем та ТОВ «НВП «Екосфера»про виконання робіт із збирання та перевезення для подальшої утилізації або видалення відходів відпрацьованої ртуті, приладів, які містять ртуть на 2008-2009 роки»від 07.06.2005 року саме передбачалось його виконання до закінчення базового податкового (звітного) періоду.

Однак колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції зважаючи на наступне.

Відповідно до п.п.2.1 Інструкції про порядок обчислення та сплати збору за забруднення навколишнього природного середовища платниками збору є субєкти господарювання незалежно від форм власності, юридичні особи, що не здійснюють господарської ( підприємницької) діяльності, бюджетні, громадські та інші підприємства, установи та організації, постійні представництва нерезидентів, які зареєстровані в Україні, або нерезиденти, які виконують агентські (представницькі) функції стосовно таких нерезидентів або їх засновників, громадяни, які здійснюють на території України і в межах її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони викиди і скиди забруднюючих речовин у навколишнє природне середовище та розміщення відходів.

Законом України «Про відходи»передбачено, що розміщення відходів це зберігання та захоронення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи обєктах, зберігання відходів це тимчасове розміщення відходів у спеціально відведених місцях чи обєктах (до їх утилізації чи видалення).

Відповідно до укладеного між позивачем та ТОВ «НВП «ЕКОСФЕРА» договору Казенне підприємство «Запорізький титано-магнієвий комбінат»доручило, а ТОВ «НВП «ЕКОСФЕРА», що розташовано в м. Харкові, зобовязалось виконати роботи із збирання та перевезення для подальшої утилізації або видалення відходів: відходи відпрацьованої ртуті, приладів, які містять ртуть. Відповідно до зазначеного вище договору позивачем, що підтверджується актами прийому передачі, було передано за перевіряємий період люмінесцентні лампи в кількості 544 штуки, що підтверджує акт приймання та товарно-транспортна накладна від 26.03.2008 року; в кількості 891 штука, що підтверджує акт приймання - здачі та товарно транспортна накладна від 24.06.2008 року; в кількості 1888 шт., що підтверджує акт приймання здачі та товарно-транспортна накладна від 24.10.2008 року, в кількості 690 штук, що підтверджує акт приймання - здачі та товарно-транспортна накладна від 18.12.2008 року, в кількості 1124 штуки, що підтверджують акт приймання здачі робіт та товарно-транспортна накладна від 14.07.2009 року.

Отже колегія суддів приходить до висновку, що позивач, згідно укладеного договору на утилізацію шкідливих відходів, здійснював зберігання відходів до часу передачі їх спеціалізованому підприємству та не повинен сплачувати збір за забруднення навколишнього природного середовища.

Враховуючи наведене, відповідач правомірність прийнятих ним рішення відповідно до пункту 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України не довів, спірні рішення є такими що не відповідають пунктам 1,3,7 частини 3 статті 2 КАС України.

Колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування постанови суду та прийняття нової постанови про задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись п.3 ч.1 ст. 198, ст. 202, 205, 207 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання Державного підприємства «Запорізький титано - магнієвий комбінат»задовольнити.

Допустити процесуальне правонаступництво ОСОБА_1 підприємства «Запорізький титано - магнієвий комбінат» на Державне підприємство «Запорізький титано - магнієвий комбінат»

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Запорізький титано-магнієвий комбінат»задовольнити.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 04.08.2010 року по адміністративній справі № 2а-4592/10/0870 скасувати .

Позовні вимоги Державного підприємства «Запорізький титано-магнієвий комбінат»задовольнити.

Визнати недійсними податкові повідомлення-рішення № /0 від 03.12.2009 року, № /1 від 02.02.2010 року та № /2 від 12.04.2010 року, № /3 від 24.06.2010 року прийняті у відношенні позивача ОСОБА_2 державною податковою інспекцією по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскарження в порядку, передбаченому ст.. 212 КАС України.

Постанову складено у повному обсязі 13.07.2011 року .

Головуючий: М.А. Руденко

Суддя: М.В. Мірошниченко

Суддя: О.В. Юхименко