Справа № 759/3142/15-а
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2015-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

19 травня 2015 року № 759/3142/15-а

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Аблова Є.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, Головного управління земельних ресурсів КП Київського міського центру земельного кадастру та приватизації землі про зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Святошинського районного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 до Київської міської ради, Головного управління земельних ресурсів КП Київського міського центру земельного кадастру та приватизації землі про зобов'язання вчинити дії, мотивуючи позовні вимоги тим, що Київська міська рада та КП Київський міський центр земельного кадастру та приватизації землі необґрунтовано відмовили в приватизації безгосподарної земельної ділянки під гаражем, який за рішенням суду є власністю позивача.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 18.03.15 р. справу №759/3142/15-а за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, Головного управління земельних ресурсів КП Київського міського центру земельного кадастру та приватизації землі про зобов'язання вчинити дії направлено за підсудністю до Окружного адміністративного суду м. Києва.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 07.04.2015 року справу прийнято до провадження.

В позовній заяві позивач просить суд:

визнати протиправними дії Київської міської ради та КП Київського міського центру земельного кадастру та приватизації землі про відмову у приватизації земельної ділянки під гаражем;

у місячний термін після набуття чинності рішення Святошинського районного суду м. Києва, Київській міській раді вирішити питання про передачу земельної ділянки у приватну власність ОСОБА_1;

зобов'язати відповідача КП Київський міський центр земельного кадастру та приватизації землі у місячний строк з моменту набуття чинності рішення Київської міської ради про передачу земельної ділянки у власність під гараж, вирішити питання про організацію робіт по виготовленню документа, що посвідчує право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 площею 0.01 га.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представники відповідачів в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ч.6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомленні про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи неявку в судове засідання представників відповідачів, суд ухвалив розглядати справу у порядку письмового провадження.

Розглянувши наявні матеріали справи судом встановлено наступне.

Як зазначив позивач, він є власником 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 Починаючи з 2000 р. по 2007 р., ОСОБА_1 збудував об'єкт самочинного будівництва, а саме - автомобільний гараж площею 32,9 кв.м., що знаходиться на земельній ділянці по АДРЕСА_1 та значиться на плані в технічному паспорті під літерою «З».

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 25.10.2007 року у справі №2-4038/07 р. за позовом ОСОБА_1 до Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, визнано за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцем м. Києва, зареєстрованим в АДРЕСА_1, право власності на об'єкт самочинного будівництва, а саме: гараж, зазначений на плані в технічному паспорті під літерою «З» площею 32,9 кв.м., який знаходиться на земельній ділянці по АДРЕСА_1. Як вбачається з відмітки, наявної на копії рішення Святошинського районного суду м. Києва, рішення набрало законної сили 06.11.07 р.

Як повідомив позивач, при розгляді справи Святошинським районним судом м. Києва питання щодо визнання права власності на земельну ділянку під гаражем для користування та його обслуговування не ставилось, а відтак і не вирішувалось в судовому порядку.

Згодом, позивач звернувся до Київської міської ради та КП Київський міський центр земельного кадастру та приватизації землі із заявою про приватизацію земельної ділянки під гаражем, у задоволенні якої було відмовлено з підстав відсутності реєстрації даного гаражу в БТІ.

Незгода позивача з діями відповідача щодо відмови у приватизації земельної ділянки зумовила його звернення до суду з даним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Статтею 40 Земельного кодексу України визначено, що громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Понад норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно-правовими угодами.

Відповідно до ст. 78 Земельного кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Згідно з ч. 1 ст. 80 Земельного кодексу України суб'єктами права власності на землю є: громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності.

Частиною 1 ст. 81 Земельного кодексу України визначено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Статтею 116 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначено ст. 118 Земельного кодексу України.

Так, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Як вбачається з матеріалів справи, Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) складено 21.02.2011 року висновок про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки №05-7127 до справи А-17321, згідно якого, розглянувши подану на розгляд документацію, погоджено зазначений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

При цьому, даним висновком визначено, що ОСОБА_1 зобов'язаний: виконувати обов'язки власника земельної ділянки відповідно до вимог ст. 91 Земельного кодексу України; земельну ділянку використовувати без зміни цільового призначення; у випадку необхідності зміни цільового призначення земельної ділянки отримати дозвіл Київської міської ради відповідно до ст. 20 Земельного кодексу України; у місячний термін з моменту набуття чинності рішення Київської міської ради про передачу земельної ділянки, звернутись до Головного управління земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) із клопотанням щодо організації робіт по виготовленню документа, що посвідчує право власності на земельну ділянку.

З витягу з протоколу №32 засідання постійної комісії Київради з питань земельних відносин, містобудування та архітектури від 16.10.2012 р. вбачається, що предметом розгляду засідання був повторний розгляд проекту рішення «Про передачу громадянину ОСОБА_1 у приватну власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд на АДРЕСА_1» (кадастрова справа А-17321).

В даному протоколі зазначено, що питання було знято для додаткового вивчення робочою групою створеної на засіданні постійної комісії Київради з питань земельних відносин, містобудування та архітектури 11.09.2012. Виноситься на повторний розгляд відповідно до протоколу засідання робочої групи від 04.10.2012 №29/150.

Комісією Київради з питань земельних відносин, містобудування та архітектури вирішено за пропозицією, викладеною у вищевказаному протоколі, повернути матеріали кадастрової справи А-17321 відповідним проектом рішення суб'єкту подання на доопрацювання, оскільки гараж, який розташовано на земельній ділянці, не зареєстровано в БТІ.

Представник позивача в судовому засіданні на запитання суду щодо реєстрації гаража зазначив, що гараж в БТІ на момент прийняття Київською міською радою зазначеного вище рішення був не зареєстрований, не зареєстрований він і станом на момент розгляду та вирішення даної справи.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, рішенням №1211742 від 28.03.2013 р. позивачу відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень, зокрема, реєстрації права власності на гараж, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 з підстав того, що подані документи не відповідають вимогам, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. Зазначене рішення позивачем в судовому порядку не оскаржувалось.

Водночас, ч. 2 ст. 331 Цивільного кодексу України визначено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: право власності на нерухоме майно.

Враховуючи, що судом під час розгляду та вирішення даної справи встановлено, що гараж, що розташований на земельній ділянці, із заявою щодо приватизації якої звернувся позивач, не зареєстрований в БТІ, представником позивача в судовому засіданні дана обставина не заперечувалась та наявними в матеріалах справи доказами не спростована, враховуючи, що саме з підстав відсутності реєстрації гаража в БТІ позивачу було повернуто матеріали кадастрової справи А-17321 на доопрацювання, суд приходить до висновку, що, за таких обставин, Київська міська рада правомірно відмовила в приватизації земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1

При цьому, суд звертає увагу, що у разі усунення недоліків, які слугували підставою для повернення матеріалів кадастрової справи А-17321 на доопрацювання, позивач не позбавлений права повторного звернення та розгляду його заяви про приватизацію земельної ділянки.

З урахуванням наведеного в сукупності, суд приходить до переконання про відсутність підстав для визнання дій відповідачів щодо відмови у приватизації земельної ділянки під гаражем протиправними.

Зважаючи, що решта позовних вимог є похідними від позовної вимоги, підстав для задоволення якої судом не встановлено, суд, перевіривши наявні у справі докази за правилами, встановленими ст.86 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає заявлені позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню повністю.

Частиною 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 94 КАС України визначено, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Зважаючи, що суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог повністю, підстави для присудження на користь позивача здійснених судових витрат, з урахуванням вимог ст. 94 КАС України, відсутні.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 158-163 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя Є.В. Аблов