Справа № 9101/24296/2011
Суддя: Руденко М.А.
Дата ухвалення: 2011-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" травня 2011 р. справа № 2а-1531/10

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Руденко М.А.

суддів: Мірошниченка М.В. Юхименка О.В.

розглянувши у письмовому провадженні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Солонянському районі Діпропетрської області на постанову Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 08 грудня 2010 року по справі №2а-1531/10 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Солонянському районі Дніпропетровської області про зобовязання здійснити перерахунок та виплату щомісячної державної соціальної допомоги «Дітям війни»,-

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2010 року позивач звернувся до Солонянського районного суду Дніпропетровської області з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Солонянському районі Дніпропетровської області, в якому просила: поновити пропущений строк для звернення до суду; визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не вчинення дій стосовно перерахунку та виплати позивачці підвищення до пенсії, передбаченого ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»за період з 01.01.2006 року по 31.12.2009 року та з 01.01.2010 року по 31.10.2010 року в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком; зобовязати відповідача здійснити перерахунок державної соціальної допомоги позивачці за період з 01.01.2006 року по 31.12.2009 року та з 01.01.2010 року по 31.10.2010 року.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що має статус дитини війни, тому користується всіма правами та пільгами, передбаченими Законом України Про соціальний захист дітей війни для цієї категорії осіб, і на підставі ст.6 зазначеного Закону має право на щомісячну доплату до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. При вирішенні питання про нарахування вказаної доплати до пенсії позивачці відповідач керувався положеннями нормативних актів що на підставі Рішень Конституційного Суду України були визнані неконституційними, а тому застосуванню не підлягали.

Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 15.11.2010 року позовні вимоги за період з 01.01.2006 року по квітень 2010 року залишено без розгляду за пропуском строку звернення до адміністративного суду.

Постановою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 24.12.2010 року, винесеною в порядку скороченого провадження, позовні вимоги задоволено.

Визнано неправомірною бездіяльність відповідача щодо не вчинення дій стосовно перерахунку та виплати позивачу підвищення до пенсії, передбаченого ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»починаючи з 01 травня 2010 року по 31.10.2010 року у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком згідно ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Зобовязано відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу підвищення до пенсії, передбаченого ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»починаючи з 01 травня 2010 року по 31.10.2010 року в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, з урахування раніше виплачених сум.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт вказав, що вищезазначена постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, посилаючись на відсутність виділених коштів, можливості та підстав для здійснення зазначеного виду доплати.

Заперечень на апеляційну скаргу не надійшло.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, а також правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до абз.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»№2195 від 18 листопада 2004 року (далі Закон №2195) має статус «дитини війни», а тому згідно зі ст.6 цього Закону має право на підвищення пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком (а.с.6).

Згідно статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»дітям війни, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Отже, позивач є особою, яка має право на отримання підвищення до пенсії, у розмірах, які визначено Законом, а відтак має право на звернення до суду за захистом порушеного такого права.

Відповідно до положень частини 2 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

30 липня 2010 року набрали чинності зміни до Кодексу адміністративного судочинства України. В частину другу статті 99 КАС України внесено зміни, відповідно до яких для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, чинне законодавство, встановленими строками, обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

У відповідності до ст. 100 КАС України, в редакції з 30.07.2010 року, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що виноситься ухвала.

Як вбачається з матеріалів справи адміністративний позов, в якому, в тому числі, заявлені вимоги про перерахунок та виплату підвищення до пенсії за 2006-2010 роки подано до суду 11.11.2010 року, тобто після внесення змін до КАС України, яким встановлено строки звернення до суду.

Відповідно до ч.1 ст.102 КАС України пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений за клопотанням особи, яка бере участь у справі. Як вбачається з заявленого позову, обґрунтованих причин пропуску строку позивачка не надала, а судом таких причин не встановлено.

Колегія суддів вважає, що жодні обставини не позбавляли позивачку можливості звернутися до суду, у визначені законом строки, з відповідним позовом до відповідача, якщо позивачка вважала, що діями чи бездіяльністю відповідача порушуються її права та законні інтереси. Виплати підвищення до пенсії є щомісячними, а відтак позивачка знала розмір цих виплат і в разі не згоди мала право звернутися до суду. Право на звернення до суду не залежить від прийняття рішення Конституційним судом.

За таких обставин, суд першої інстанції, вирішуючи позовні вимоги за 2006-2010 роки дотримався вимог процесуального законодавства та правильно застосував встановлений шестимісячний строк звернення з позовом до суду.

Щодо відмови в задоволенні позовних вимог, позивачка своїм правом оскаржити постанову суду першої інстанції не скористалась, що позбавляє суд процесуальної можливості переглянути постанову в частині відмови в задоволенні позовних вимог.

З огляду на викладене, з урахуванням часу звернення позивачки з позовом до суду (11.11.2010 року) колегія суддів вважає за необхідне постанову Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2010 року по справі №2а-1531/10, залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 198, ст. ст. 200, 205, 206 КАС України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Солонянському районі Дніпропетровської області на постанову Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2010 року по справі №2а-1531/10 залишити без задоволення.

Постанову Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2010 року по справі №2а-1531/10, без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту постановлення та відповідно до ч.10 ст.183-2 КАС України є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.А. Руденко

Суддя: М.В. Мірошниченко

Суддя: О.В. Юхименко