Справа № 14224/10
Суддя: Дадим Ю.М.
Дата ухвалення: 2010-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" листопада 2010 р. справа № 2а-289/10

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Дадим Ю.М.

суддів: Суховарова А.В. Нагорної Л.М.

при секретарі судового засідання: Лозовій О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Ленінської районної у м.Дніпропетровську ради на постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 лютого 2010 р. по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Ленінської районної у м.Дніпропетровську ради про стягнення недоотриманої суми одноразової допомоги на оздоровлення, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1, 02 вересня 2009 р. звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Ленінської районної у м.Дніпропетровську ради про стягнення недоотриманої суми одноразової допомоги на оздоровлення, передбаченої статтею 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та зобовязати відповідача сплатити недоплачену суму за 2005-2009 роки у розмірі 10625 грн. Зазначає, що він є учасником ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи другої 1 категорії.

Відповідач позов не визнав, посилався на те, що позивачем пропущено строк позовної давності щодо стягнення допомоги на оздоровлення. Також вказував, що відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 р та про винесення змін до деяких законодавчих актів України»Кабінету Міністрів України надано право встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами, дії Управління щодо нарахування та виплати щорічної допомоги на оздоровлення за 2005-2009 рр. правомірні та відсутні законодавчі підстави щодо перерахунку виплаченої щорічної допомоги на оздоровлення. У свої запереченнях Управління праці та соціального захисту населення Ленінської районної у м.Дніпропетровську ради наголошувало, що позивачем було пропущено строк позовної давності.

Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 лютого 2010 р. позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, визнано дії Управління щодо нарахування ОСОБА_1 щорічної одноразової допомоги на оздоровлення, згідно ст. 48 ЗУ «Про статус і соціальних захист населення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи»в 2005, 2009 рр. неправомірними, та зобовязано Управління здійснити донарахування ОСОБА_1 недоплачену щорічну допомогу на оздоровлення за 2005, 2009 рр. відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

В апеляційній скарзі Управління праці та соціального захисту населення Ленінської районної у м.Дніпропетровську ради просить скасувати постанову суду першої інстанції та в позові відмовити. Посилається на пропущений позивачем строк звернення з адміністративним позовом. Крім того, вважає, що одноразова допомога на оздоровлення виплачувалась позивачу згідно чинного законодавства .

Перевіривши законність і обгрунтованість постанови суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова частковому скасуванню.

ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи другої категорії, що підтверджується посвідченням (а.с.5).

Позивач звертався до Управління праці та соціального захисту населення Ленінської районної у м.Дніпропетровську ради з проханням виплатити допомогу в повному обсязі. Письмовою відповіддю від 04 серпня 2009 року відповідач повідомив, що разова грошова допомога на оздоровлення виплачена згідно з Постановою КМУ №562 від 12.07.2005 року та законів України про державний бюджет на відповідний рік .

Відповідно ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано не прийняв до уваги посилання відповідача на той факт, що позивач пропустив строк для звернення до адміністративного суду з позовними вимогами щодо визнання дій посадових осіб незаконними та стягнення недоотриманої суми одноразової допомоги на оздоровлення за 2005 рік., оскільки позивач не обґрунтував поважність причин пропуску вказаного строку, а про порушення своїх прав та законних інтересів щодо грошової допомоги на оздоровлення за вказаний період позивач знав щороку при отриманні грошової допомоги та в суд з позовом звернувся лише 02 вересня 2009 року, тобто з пропуском встановленого законодавством строку.

Відповідно до статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, яка визначає наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду, пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Оскільки в своїй апеляційній скарзі відповідача просив відмовити у задоволенні адміністративного позову у звязку з пропущенням позивачем строку звернення до адміністративного суду, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано прийняв рішення відносно визнання дій Управління праці та соціального захисту населення Ленінської районної у м.Дніпропетровську ради щодо нарахування ОСОБА_1 щорічної одноразової допомоги на оздоровлення за 2005 рік неправомірними.

Колегія суддів, погоджується з висновками суду першої інстанції , щодо задоволених позовних вимог за 2009 рік, оскільки статтею 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» надано право Кабінету Міністрів України у 2009 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами.

Кабінетом Міністрів України у 2009 році на виконання ст.71 цього Закону не приймались рішення. Отже, позовні вимоги за 2009 рік підлягають задоволенню.

При таких обставинах колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає за необхідне частково задовольнити апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради, постанову суду скасувати частково .

Керуючись статтями 198, 202 , 205 , 207 КАС України, колегія суддів ,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Ленінської районної у м.Дніпропетровську ради - задовольнити частково.

Постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 лютого 2010 р. в частині задоволених позовних вимог за 2005 рік скасувати, та в задоволенні позовних вимог в цій частині - відмовити.

В іншій частині постанову суду першої інстанції - залишити без змін

Постанова може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Повний текст постанови виготовлено 11 листопада 2010 року.

Головуючий: Ю.М. Дадим

Суддя: А.В. Суховаров

Суддя: Л.М. Нагорна