Справа № 2-а-3664/11
Суддя: Воробйов А. В.
Дата ухвалення: 2011-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу: 19.04.2011
Справа № 2-а-3664/11

19 квітня 2011 року м. Запоріжжя
Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Воробйов А. В. розглянувши у скороченому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя про оскарження бездіяльності субєкта владних повноважень та зобовязання вчинення певних дій, -
22.03.2011 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративнм позовом до пенсійного фонду України у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя, у позові зазначав, що він якучасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесений до 2 категорії, має право на додаткову пенсію, передбачену Законом України № 796-Х11 від 28.02.1991 р. Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Посилаючись на те, що розміри призначеної і виплачуваної йому пенсії не відповідають розмірам передбаченим цим Законом, і на відмову Управління пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя привести їх у відповідність з вимогами Закону, позивач просить суд поновити строк звернення до суду з зазначеним позовом, визнати дії відповідача неправомірними, зобовязати його усунути зазначені порушення, провівши вказані перерахунки та виплати з 22.05.2008 року з розрахунку 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком дорівнюючої прожитковому мінімуму, встановленому відповідно до Закону України Про прожитковий мінімум, з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період, та зобовязати відповідача сплатити заборгованість, а також допустити негайне виконання судового рішення.
Справа розглядається в скороченому провадженні відповідно до вимог ст.. 183-2 КАС України.
Відповідно до ст.. 99 КАС України (в новій редакції) строк для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлений у 6 місяців, а тому, нарахування додаткової пенсії позивачу, як особі, яка постраждала від наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії, повинно здійснюватись у межах даного строку, тобто за 6 місяців.
Приймаючи до уваги те, що позивачем пропущений строк звернення до суду за захистом прав до 28.10.2010 року, судом не встановлено, що зазначений строк пропущено позивачем з поважних причин, а тому ухвалено позовні вимоги, заявлені за період до 28.10.2010 року залишити без розгляду.
Дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам у їх сукупності, суд вважає необхідним задовольнити позов, виходячи із наступних підстав.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Як видно з матеріалів справи, позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС другої категорії осіб, що підтверджується посвідченням учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році.
Відповідно до ст. 49 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофипенсії, особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3 та 4, встановлюються у вигляді державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.
При таких обставинах позивач має право на призначення щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.
Виплата додаткової пенсії відповідно до статті 53 цього Закону здійснюється повністю, незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.
Наявність такого права у позивача є визначальним для вирішення даного спору, крім того, це право гарантується Конституцією України (ч.2 ст.46).
Відповідно до ч.1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з положеннями ч.4 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України в разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.
Отже, виходячи з принципу пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру пенсії позивачеві застосуванню підлягають ст. 51 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не постановами Кабінету Міністрів України №1 від 03.01.2002 року "Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету", від 28.05.2008 року № 530 Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадянта від 16.07.08 року № 654 Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян, на підставі якої була нарахована пенсія позивачу, оскільки остання істотно звужує обсяг встановлених законом прав.
З урахуванням наведеного, після прийняття рішення Конституційним Судом України 22.05.2008 року, вихідним критерієм обчислення пенсії виступає мінімальна пенсія за віком
З огляду на викладене суд не приймає до уваги посилання відповідача на положення ч.3 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, виходячи в розміру мінімальної пенсії за віком, що передбачено ст. 51 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Відповідно до ч.3 ст.67 зазначеного Закону, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорій, та розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.
Частиною першою статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначено, що мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.
Таким чином, новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму.
Оскільки позивачеві слід визначати додаткову пенсію виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то в разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок додаткової пенсії позивачеві повинен проводитись виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком.
Рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22 травня 2008 року визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення статті 67 розділу I, пунктів 2-4, 6-8, 10-18, підпункту 7 пункту 19, пунктів 20-22, 24-34, підпунктів 1-6, 8-12 пункту 35, пунктів 36-100 розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" та пункту 3 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

В рішеннях Конституційного Суду України у справах № 1-21/05 від 11. 10. 2005 р., № 8 від 06. 07. 1999 р., № 5-рп/02 від 20. 03. 2002 р,. № 7 рп/04 від 17. 03. 2004 року, № 20-рп/04 від 01.12.2004 р, № 10 рп/08 від 22.05.2008 року, що стосувались спорів, повязаних з реалізацією права на соціальний захист певних категорій громадян, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави, КСУ зазначив, що пільги, компенсації і гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних, відповідно до ст. 22 Конституції України є неприпустимим.

Статтею 22 Конституції України встановлено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Право позивача на отримання зазначеної додаткової пенсії закріплено у Законі, гарантовано державою та підтверджується відповідними доказами, а обов'язок здійснення перерахунку пенсії позивача покладено саме на Пенсійний фонд України у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя.

Згідно до п.1 ч.1 ст.256 КАС України, зазначено, що присудження виплати пенсії, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних фондів допускається у межах суми стягнення за один місяць.

П.1ч.1 ст. 256 КАС України, передбачає, що суд, який прийняв постанову, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи може звернутися до негайного виконання постанови: у разі стягнення всієї суми боргу при присудження платежів, визначених пунктами 1 і 2 частини першої ст. 256 КАС.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів осіб, про захист яких вони просять.

Оскільки Управління Пенсійного фонду України у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя проявило бездіяльність щодо законодавчо визначеного обов'язку вчинити дії, пов'язані з перерахунком належної додаткової пенсії, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії, суд не може здійснювати розрахунок суми пенсії позивача, оскільки це відноситься до повноважень відповідача, а лише має право зобов'язати його вчинити дії щодо її перерахунку у відповідності з вимогами, встановленими ст. 51, ч. 3 ст. 67 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи№ 796 та ч. 3 ст. 19 Закону України Про пенсійне забезпеченнята виплатити недоотримані кошти в період з 28.10.2010 року з розрахунку додаткової пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

Керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя про оскарження бездіяльності субєкта владних повноважень задовольнити.

Визнати дії Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя щодо не призначення додаткової пенсії ОСОБА_1 у відповідності з вимогами, встановленими ст. 51, ч. 3 ст. 67 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофипротиправними з 28.10.2010 року.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя, призначити ОСОБА_2 додаткову пенсію, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, 2 категорії, щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю з розрахунку 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком дорівнюючої прожитковому мінімуму, встановленому відповідно до Закону України Про прожитковий мінімум, та здійснити перерахунок додаткової пенсії та виплату з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період.

Допустити негайне виконання постанови суду.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду протягом 10 днів з дня отримання її копії.

Суддя: А.В. Воробйов