Справа № 6861/10
Суддя: Дадим Ю.М.
Дата ухвалення: 2010-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" жовтня 2010 р. справа № 2а-330/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Дадим Ю.М.

суддів: Божко Л.А. Семененка Я.В.

при секретарі судового засідання: Мациборко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційні скарги Управління праці та соціального захисту населення виконкому Інгулецької районної у м. Кривому Розі та ОСОБА_1 на постанову Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 17 грудня 2009 р. у справі № 2а-330/09 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Інгулецької районної у м. Кривому Розі про визнання протиправними дій та стягнення недоплаченої суми одноразової допомоги на оздоровлення і щорічної разової допомоги до дня 5-го травня,-

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2009 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду, в якому просив визнати дії відповідача стосовно відмови виплатити одноразову допомогу на оздоровлення за 2007, 2008, 2009 роки і щорічну разову допомогу до дня 5 травня за 2007 , 2008, 2009 роки . Просив стягнути з відповідача на його користь недоплачену суму щорічної одноразової допомоги на оздоровлення за 2007, 2008 , 2009 року у розмірі 5930 грн., і щорічну допомогу за 2007, 2008 , 2009 роки у розмірі 9015, 42 грн..

Постановою Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 17 грудня 2009 р. у справі № 2а-330/09 у справі позовні вимоги позивача задоволені частково,а саме: визнано поважною причину пропуску строку звернення до суду з вимогами за 2008 рік. Визнано протиправними дії відповідача стосовно відмови у виплаті одноразової допомоги на оздоровлення за 2008 і 2009 рік . Зобовязано відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу недоплачену суму щорічної одноразової допомоги на оздоровлення за 2008 рік та за 2009 рік. В іншій частині позову було відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення , яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач, не погодившись з постановою суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій посилався на порушення судом норм матеріального та процесуально права, та просив скасувати постанову, та постановити нову, якою відмовити повністю у задоволенні позовних вимог.

Сторони в судове засідання не зявились, були належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду справи, тому у відповідності до положень ст..41 КАС України фіксування судового процесу не здійснюється.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню , з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 має статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується посвідченням серії А № 064580 (а.с.11) і користується пільгами, встановленими ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»від 22.10.1993 року N 3551-XII, та отримує допомогу на оздоровлення згідно ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови позивачу у задоволенні позовних вимог стосовно виплат одноразової допомоги на оздоровлення та допомоги до 5 травня за 2007 рік, оскільки відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік», яким в 2007 році зупинено дію ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», рішенням Конституційного суду України від 09 липня 2007 року вказані обмеження визнані неконституційними. Колегія суддів вважає вірними висновки суду першої інстанції стосовно незадоволених позовних вимог за 2007 рік, оскільки одноразова допомога ОСОБА_1 за 2007 рік виплачена у травні 2007 року , тобто до прийняття рішення Конституційного Суду України №6-рп від 09 липня 2007року. Стосовно допомоги до 5 травня , то вона виплачена у квітні 2007 року тобто також , до прийняття рішення Конституційним Судом України 09.07.2007 року №6-рп/2007р., так відповідач неправомірних дій щодо позивача не вчиняв, оскільки іншого розміру допомоги на час її виплати не було, а рішення Конституційного Суду України не має зворотної дії.

Також, колегія судів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо задоволених позовних вимог стосовно виплати одноразової допомоги на оздоровлення за 2008 рік, оскільки щорічна допомога на оздоровлення ОСОБА_1 за 2008 рік була перерахована відповідачем у червні 2008 року (після прийняття рішення Конституційного суду України).

Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік»було внесено зміни до ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», але рішенням Конституційного суду України від 22 травня 2008 року такі зміни визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Правильні висновки суд першої інстанції зробив , щодо задоволених позовних вимог за 2009 рік, оскільки статтею 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» надано право Кабінету Міністрів України у 2009 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами.

Кабінетом Міністрів України у 2009 році на виконання ст.71 цього Закону не приймались рішення. Отже, позовні вимоги за 2009 рік підлягають задоволенню.

Висновки суду першої інстанції, щодо не задоволених позовних вимог за 2008 рік є вірними, оскільки у відповідності до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»учасникам бойових дій виплачується щорічна грошова допомога до 5 травня у розмірі семи мінімальних пенсій за віком.

Дію частини п'ятої статті 13 вказаного закону зупинено на 2008 рік в частині визначення розміру виплат щорічної разової грошової допомоги згідно з Законом України від 19.12.2006 р. N 489-V.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. N 10-рп/2008 зупинення дії ч. 5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»на 2008 рік, передбачене Законом України «Про державний бюджет на 2008 рік», визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) та втратили чинність з 22.05.2008 року.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно не задоволених позовних вимог 2008 р. оскільки, допомога позивачу виплачена до 5 травня в квітні 2008 року, тобто до прийняття рішення Конституційним Судом України 09.07.2007 року №6-рп/2007р. та 22.05.2008 р. N 10-рп/2008.

Що стосується незадоволених позовних вимог за 2009 рік, то колегія суддів не погоджується з такими висновками, оскільки Законом України «Про Державний бюджет України на 2009 рік»обмежень цих виплат, встановлених законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та "Про жертви нацистських переслідувань»не встановлювалось. Оскільки, виплати вказаної допомоги визначаються відповідно до розмірів мінімальної пенсії за віком, то положення ст.71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік», яке надає право Кабінету Міністрів України у 2009 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами на правовідносини щодо виплати щорічної разової грошової допомоги, передбаченої законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та "Про жертви нацистських переслідувань»не розповсюджуються.

Отже, за викладених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню . Постанова Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 17 грудня 2009 р. у справі № 2а-330/09 підлягає частковому скасуванню.

Керуючись статтями 198, 202 , 205 , 206 КАС України, колегія суддів ,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконкому Інгулецької районної у м. Кривому Розі залишити без задоволення.

Постанову Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 17 грудня 2009 р. у справі № 2а-330/09 в частині не задоволених позовних вимог стосовно виплат щорічної разової допомоги до дня 5 травня за 2009 рік скасувати та прийняти в цій частині нову постанову.

Визнати дії Управління праці та соціального захисту населення виконкому Інгулецької районної у м. Кривому Розі стосовно відмови виплатити щорічну разову допомогу до дня 5 травня за 2009 рік - неправомірними.

Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення виконкому Інгулецької районної у м. Кривому Розі здійснити перерахунок та виплату позивачу недоплачену суму щорічної разової допомогу до дня 5 травня за 2009 рік.

В іншій частині постанову суду першої інстанції - залишити без змін

Постанова набирає законної сили через пять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

.

Головуючий: Ю.М. Дадим

Суддя: Л.А. Божко

Суддя: Я.В. Семененко