Справа № 162/2207/14-а
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2015-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2015 року Справа № 876/2861/15
Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Гуляка В.В.,

суддів: Коваля Р.Й., Судової-Хомюк Н.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області на постанову Любешівського районного суду Волинської області від 06 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області про визнання протиправними дій, зобов'язання до вчинення певних дій ,-

встановив :

У грудні 2014 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача УПФ України в Любешівському районі Волинської області, в якому просив : 1) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування і виплати позивачу пенсії у розмірах відповідно до ст.ст. 39, 51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; 2) зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу, відповідно до ст.ст. 39, 51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» - щомісячне підвищення до пенсії у розмірі 2 мінімальних заробітних плат та додаткову пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю у розмірі 25% , в межах позовної давності по 02.08.2014 р. включно, з урахуванням виплачених коштів.

Постановою Любешівського районного суду Волинської області від 06.01.2015 року позов задоволено повністю. Визнано неправомірними дії відповідача щодо невиплати позивачу підвищення до пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до ст.ст. 39, 51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зобов'язано відповідача здійснити донарахування та виплату позивачу, як непрацюючому пенсіонеру, яка проживає в зоні гарантованого добровільного відселення підвищення до пенсії у розмірі 2 мінімальних заробітних плат, передбаченого ч. 1 та ч. 2 ст. 39 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та як особі, яка віднесена до 3 категорії, додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю у розмірі 25% мінімальної пенсії за віком, передбачену ст. 51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з визначеного ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» мінімального розміру пенсії за віком, з 16.06.2014 р. по 02.08.2014 р. з урахуванням проведених виплат.

З цією постанову суду не погодився відповідач УПФУ в Любешівському районі Волинської області та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального права і процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених в апеляційній скарзі.

Зокрема, в обґрунтування апеляційних вимог апелянт посилається на те, що згідно п. 6-7 Прикінцевих положень Закону України «Про державний бюджет України на 2014 р.», норми і положення ст.ст. 39, 51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених КМУ, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету ПФУ та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 р.. Таким чином, спірні виплати проводились позивачу вірно, згідно постанови КМУ від 23.11.2011 року № 1210 із врахуванням змін внесених постановою КМУ від 25.03.2014 р. № 112. Крім того, звертає увагу, що Пенсійний фонд не є розпорядником державних коштів.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржувану постанову суду від 06.01.2015 р. та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави та межі апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач перебуває на обліку у відповідача УПФУ в Любешівському районі Волинської області як непрацюючий пенсіонер, отримує пенсію по віку, є потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 3, та постійно проживає на території зони гарантованого добровільного відселення (а.с. 6, 7).

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 39 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, підвищуються у таких розмірах: у зоні гарантованого добровільного відселення - дві мінімальні заробітні плати.

Відповідно до ст. 51 цього Закону особам, віднесеним до категорії 3, додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначається у розмірі 25 процентів мінімальної пенсії за віком.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якою затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, з врахуванням змін внесених постановою Кабінет Міністрів України від 25.03.2014р. № 112, встановлено розрахункові величини, з яких проводиться розрахунок пенсій.

Пунктом 13 постанови Кабінету Міністрів України №1210 встановлено, що щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, що належать до категорії 3 виплачується у розмірі - 113,88 гривні.

Відповідно до п.15 цієї Постанови підвищення пенсій непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, передбачене статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», здійснюється в таких розмірах: тим, що проживають у зоні гарантованого добровільного відселення - 10,50 грн..

При цьому, керуючись пріорітетністю законів над підзаконними актами, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що при визначенні розміру підвищення до пенсії та додаткової пенсій застосуванню підлягають ст.39 та ст.51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не постанова Кабінету Міністрів України, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Також судом першої інстанції вірно враховано, що Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» Прикінцеві положення Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» доповнено п.67 яким встановлено, зокрема, що норми і положення статей 39 та 51 цього Закону застосовуються у порядку та розмірах, встановлених КМ України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік. Вказаний Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» набирав чинності з 03.08.2014 р.

Таким чином, в період з 01.01.2014 р. по 02.08.2014 р. при нарахуванні та виплаті підвищення до пенсії та додаткової пенсії у відповідності до ст. ст. 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосуванню підлягають положення вказаних статей, а не підзаконні нормативно-правові акти, якими керувався відповідач.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції вважає вірним висновок суду першої інстанції щодо обов'язку відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову пенсію, підвищення до пенсії як особі, постраждалій внаслідок Чорнобильської катастрофи 3 категорії, яка проживає у зоні гарантованого добровільного відселення, відповідно до ст.ст. 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», за період з 16.06.2014 р. по 02.08.2014 р..

Судом також вірно враховано, що відповідно до положень ст. 39 цього Закону вихідним критерієм розрахунку для визначення підвищення до пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення є мінімальна заробітна плата, розмір якої у 2014 році встановлено ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет на 2014 рік».

Вихідним критерієм розрахунку державної та додаткової пенсій виступає мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно з ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлюється в розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому немає підстав для скасування постанови суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд -

ухвалив:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області - залишити без задоволення.

Постанову Любешівського районного суду Волинської області від 06 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити дії - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту постановлення.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Головуючий: В.В. Гуляк

Судді: Р.Й. Коваль

Н.М. Судова-Хомюк