Справа № 2-а-708/11
Суддя: Свистунова О. В.
Дата ухвалення: 2011-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-708/11
ПОСТАНОВА

іменем України

11 квітня 2011 року Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу у складі:

головуючого - судді Свистунової О.В.

при секретарі Каплуновій В.В.

розглянувши в порядку вимог передбачених ст.. 41 КАС України без фіксування судового процесу технічними засобами у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до посадової особи: інспектора ДПС Софіївського взводу ВДАІ при УДАІ ГУ МВС України в Дніпропетровській області старшини міліції ОСОБА_2 про скасування постанови по справі про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду із вищеназваним позовом, позивач ОСОБА_1 посилається на ті обставини, що 10 лютого 2011 року відносно нього, посадовою особою - інспектором ДПС Софіївського взводу ВДАІ при УДАІ ГУ МВС України в Дніпропетровській області старшиною міліції ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії АЕ1 № 362145 за порушення п. 12.4 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год. та винесено постанову АЕ1 № 297985 від 10.02.2011 року, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпроАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 260 гривень.

Швидкість вимірювалась за допомогою технічного приладу «Іскра»№ 30111д.

Зазначені протокол та постанову позивач вважає такими, що винесені незаконно, з порушенням застосування норм діючого законодавства України, та підлягають скасуванню з наступних підстав.

Так, позивачем було зазначено, що він дійсно, керуючи транспортним засобом «Ауді А-6»д.н. НОМЕР_1 рухався на 116 км автодороги «Дніпопетровськ-Миколаїв», в с. Новоюлівка, однак без перевищення швидкості, що підтверджено показниками приладів його автомобіля і пор що зазначено в протоколі. Вважає,що в його діях відсутні порушення п.12.4 ПДР України, оскільки, прилад, яким проводився нагляд за дорожнім рухом з метою фіксації порушень ПДР, керувався працівником ДАІ в ручному режимі, а не в автоматичному. Тому вважає, що така фіксація не відповідає вимогам закону. Крім того, обставини викладені в протоколі та постанові не підтверджені належними доказами.

Позивач вважає, що з урахуванням вищевикладеного необхідно скасувати постанову АЕ1 № 297985 від 10.02.2011 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпроАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 260 гривень та закрити провадження у справі.

11 квітня 2011 року, у судове засідання позивач, повідомлений належним чином не з»явився. Згідно до заяви, позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, просив розглянути справу за його відсутності.

Відповідач по справі, посадова особа, у судове засідання не з»явився, про день та час розгляду справи сповіщений належно, що підтверджено письмовими матеріалами справи.

На підставі ч.4 ст. 128 КАС України, у разі не прибуття відповідача - субєкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Згідно до вимог ст.. 18 ч.1 п.1 КАС України місцевим загальним судам, як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Постанова про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії (п.3 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06.03.2008 року).

З урахуванням пояснень, які були надані позивачем та відповідачем в ході попереднього розгляду справи, вивчивши та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

В ході судового розгляду справи встановлено, що відносно позивача, посадовою особою інспектором ДПС Софіївського взводу ВДАІ при УДАІ ГУ МВС України в Дніпропетровській області старшиною міліції ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії АЕ1 № 362145 за порушення п. 12.4 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год. та винесено постанову АЕ1 № 297985 від 10.02.2011 року, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпроАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 260 гривень.

Швидкість вимірювалась за допомогою технічного приладу «Іскра»№ 30111Д.

Відповідачем при складені протоколу та винесені постанови було встановлено, що: «10 лютого 2011 року о 20.50, на 116 км автодороги «Дніпопетровськ-Миколаїв», в с. Новоюлівка водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем НОМЕР_2 рухався зі швидкістю 91 км/годину, чим перевищив встановлену швидкість на 31 км/год. Швидкість вимірювалась приладом «Іскра»№ 30111Д. Порушив вимоги п. 12.4 ПДР України».

Зазначені протокол та постанова перевірялись судом на предмет дотримання субєктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме: чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо.

Відповідно до ст. 256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище, імя, по-батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Згідно ст. 33 Кодексу про адміністративні правопорушення при накладенні стягнення обовязковим є врахування особи порушника.

Суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення від 10.02.2011 року не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, та містить інформацію, яка не відповідає дійсності, а саме: в протоколі не зазначені свідки правопорушення. Крім того, позивачем було зазначено в протоколі, що він не здійснював порушення.

Маючи перед прийняттям постанови протокол про адміністративне правопорушення, в якому позивач ОСОБА_1 зазначив, що він, не вчиняв вказане правопорушення, субєкт владних повноважень мав би, використовуючи свої повноваження, зібрати докази, які б спростовували свідчення позивача, але таких доказів ні протокол, ні постанова не містить. Згідно ст. 71 ч. 2 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач по справі, який не з»явився у судове засідання, на виконання вимог ст. 71 КАС України не надав суду доказів у підтвердження правомірності своїх дій.

Як вбачається із дослідженої судом постанови, позивачем вчинено правопорушення, передбачене частиною 1 статті 122 КУпАП у зв'язку зі здійсненням порушення п.12.4 ПДР України.

Згідно зі ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог державних стандартів України відео-та фотозйомку працівники ДАІ здійснюють приладами, які сертифіковані в Україні. Згідно до протоколу, фіксація вищевказаного правопорушення проводилась за допомогою приладу «Іскра»№ 30111Д. Однак, суду не надано доказів на підтвердження правомірності застосування саме цього технічного засобу при фіксації вказаного у протоколі правопорушення.

Стаття 7 Кодексу України про адміністративне правопорушення передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Підтвердженням вчинення адміністративного Проступку є докази.

Відповідно до вимог процесуального закону, докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, компетентними органами та в установленому порядку, а належними - якщо вони підтверджують факт даного адміністративного проступку.

Суду не надано було в якості доказу результати фіксації вказаного у протоколі та постанові від 10.02.2011 року правопорушення вчиненого позивачем ОСОБА_1.

У відповідності до ст. 10-15 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», на вимірювання у сфері, у якій їх результат можуть бути використані у якості доказу по справі, розповсюджується державний метрологічний нагляд. За таких умов кожен засіб вимірювальної техніки має бути укомплектований документами про допуск даного типу засобів вимірювальної техніки для використання в Україні та про перевірку даного примірника засобу вимірювальної техніки.

У спірній постанові відсутні вказівки на те, хто саме проводив фото фіксацію за допомогою приладу «Іскра»№ 30111Д. Крім того, що у відповідності до п.13.2 Інструкції з діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС України (затверджено Наказом МВС 13.11.2006 №1111), до використання спеціальних засобів нагляду за дорожнім рухом допускаються лише співробітники, які вивчили інструкції та склали заліки з використання цих приладів. Тому при оцінці як законності, так і достовірності фіксації порушень ПДР необхідно мати відомості про цих співробітників. Відповідно до пп..12.2, 12.3 зазначеної Інструкції, визначено виключний перелік способів та тактичних прийомів нагляду за дорожнім рухом. При цьому нагляд за рухом з автомобіля без спеціального пофарбування та спеціальних сигналів допускається виключно у випадках руху у потоку транспорту. А використання приватних транспортних засобів не допускається взагалі. Між тим, з оспорюваних протоколу та постанови, не можна зрозуміти, як проводилась зйомка, з якого транспортного засобу, чи був він припаркований чи перебував у русі. Це також говорить про порушення нормативних актів МВС при фіксації порушень, та перешкоджає застосуванню її результатів для притягнення осіб до адміністративної відповідальності.

У підтвердження зазначеного, відповідачем не було надано в якості доказів документів, які підтверджують правомірність застосування вищевказаного технічного засобу - вимірювача швидкості «Іскра»№ 30111Д.

Отже, для винесення оскаржуваної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у відповідача не було підстав.

З огляду на обставини, викладені вище, суд визнає, що постанова від 10.02.2011 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності винесена незаконно та підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 289 Кодексу про адміністративні правопорушення постанова по справі про адміністративне правопорушення підлягає оскарженню протягом 10 днів з моменту її винесення.

Як вбачається з матеріалів, що додаються до адміністративного позову, позивачем було вчасно реалізоване право на звернення для вирішення спірного питання до суду 21.02.2011 року.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Матеріали, додані до позовної заяви свідчать про те, що дії Відповідача чинились поза межами наданих йому повноважень та з численними порушеннями діючого в Україні законодавства.

За зазначених обставин справи постанова про адміністративне правопорушення, у звязку з недотриманням зазначених принципів правомірної адміністративної поведінки, підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11, 71, 86, 99, 100, 158-163 КАС України, ст.. ст.. 247, 288, 289, 293 КУпАП суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до посадової особи: інспектора ДПС Софіївського взводу ВДАІ при УДАІ ГУ МВС України в Дніпропетровській області старшини міліції ОСОБА_2 про скасування постанови по справі про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати Постанову серії АЕ1 № 297985 від 10.02.2011 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, винесену посадовою особою - інспектором Софіївського взводу ВДАІ при УДАІ ГУ МВС України в Дніпропетровській області старшиною міліції ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Провадження по справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення -

закрити.

Рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб»єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним і оскарженню не підлягає.

Суддя:ОСОБА_3