Справа № 6063/09
Суддя: Туркіна Л.П.
Дата ухвалення: 2010-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" вересня 2010 р.справа № 23/405/08-АП

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Туркіної Л.П.

суддів: Кожана М.П. Проценко О.А.

при секретарі судового засідання: Ганноченку А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Фізичної особи підприємця ОСОБА_1, смт. Кирилівка, Якимівський район, Запорізька область

на постанову господарського суду Запорізької області від 18 листопада 2008 р.

у справі № 23/405/08-АП

за позовом: Фізичної особи підприємця ОСОБА_1, смт. Кирилівка, Якимівський район, Запорізька область

до: Державної податкової інспекції у Якимівському районі Запорізької області, смт. Якимівка, Запорізька область

про скасування акту перевірки від 21.06.2008р. № 003611 та рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 24.06.2008р. №,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2008 р. фізична особа підприємець ОСОБА_1, смт. Кирилівка, Якимівський район, Запорізька область (далі ФОП ОСОБА_1А.) звернувся із позовом до господарського суду Запорізької області, в якому просив скасувати рішення ДПІ у Якимівськомиу Запорізької області про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 24.06.2008р. № та акт перевірки №003611 від 21.06.2008р.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що проведення позапланової перевірки ПП ОСОБА_2 було незаконним, застосування штрафних (фінансових) санкцій неправомірне, оскільки не мало місце порушення норм чинного законодавства. Зазначає, що позапланова виїзна перевірка може здійснюватися лише на підставі рішення суду.

Позивач зазначив, що у рішенні ДПІ Якимівського району та у акті перевірки вказано, що розрахункова операція була проведена без застосування РРО. Однак, позивач вважає, що ним не було допущено порушення діючого законодавства, виходячи з наступного.

Згідно з п. п. 4.4. Порядку реєстрації, опломбування та застосування реєстраторів розрахункових операцій за товари (послуги), затвердженого наказом ДПА України від 01.12.2000 р. № 614, зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 05.02.2001 р. № 107/5298 реєстрація продажу товарів (оплати послуг) через РРО проводиться одночасно з розрахунковою операцією. У даному випадку ні ПП ОСОБА_1, ні ПП ОСОБА_3 не було здійснено продаж товарів, була прийнята попередня плата на проведення банкету. Іншими словами оплата товару (розрахункова операція) передувала отпуску товару.

Постановою господарського суду Запорізької області від 18 листопада 2008 року в задоволені позовних вимог відмовлено.

Суд першої інстанції дійшов зазначив, що Суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування і послуг, зобов'язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані в установленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи РРО з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, і видавати такий розрахунковий документ на повну суму проведеної операції особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї (пункти 1, 2 статті 3 Закону № 265/95-ВР); забезпечувати відповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті РРО, а у випадку використання розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня (пункт 13 статті 3 Закону № 265/95-ВР).

Відповідальність за невиконання зазначеного обов'язку передбачена пунктом 1 статті 17 та статтею 22 Закону № 265/95-ВР у вигляді фінансової санкції у розмірі п'ятикратного розміру вартості проданих товарів (наданих послуг) та у п'ятикратному розмірі суми, на яку виявлено невідповідність.

Із прийняттям працівником позивача авансу за організацію та обслуговування банкету між підприємцем і замовником фактично було укладено угоду щодо надання послуги та здійснено розрахункову операцію щодо оплати останньої, тому отримані кошти мали бути проведені через РРО з роздрукуванням фіскального касового чека на цю суму і з видачею його замовнику.

Крім того, постанова КМУ "Про затвердження провадження торговельної діяльності та правила торговельного обслуговування населення" від 15.06.06р. № 833 забороняє зберігання на місці проведення розрахунку (в касі, грошовому ящику, сейфі) готівки, що не належать суб'єкту господарювання, а також особистих речей касира чи інших працівників підприємства.

Тому, відповідачем правомірно були застосовані до позивача фінансові санкції у сумі 2500 грн.

Суд також дійшов висновку, що перевірку здійснено в межах повноважень органів державної податкової служби.

Крім того, господарський суд зазначив, що не можуть оспорюватися в суді акти ревізій, документальних перевірок, тощо, оскільки ці акти не мають обов'язкового характеру. Таким чином, в частині позовних вимог щодо скасування акту перевірки суд також відмовив.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, позивач звернувся із апеляційною скаргою, у якій, посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить постанову господарського суду скасувати та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги.

Апелянт зазначає, що перевірку у сфері контролю за здійсненням розрахункових операцій проведено всупереч Указу Президента України «Про деякі заходи з перегулювання підприємницької діяльності»від 23.07.1998 р. № 817/98.

Позивач також вказує, що оскільки норми ст. 11-1 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» допускають неоднозначне (множинне) трактування прав контролюючого органу - у першому випадку позапланова перевірка здійснюється на підставі рішення суду, у другому випадку здійснюється за рішенням керівника податкового органу., при прийнятті рішення слід керуватися нормами ст. 4 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників перед бюджетами та державними цільовими фондами»(далі Закон 2181).

У апеляційній скарзі апелянт вказує наступне.

«Як зазначено у акті та у рішенні ДПІ Якимівського району працівниками податкової служби був замовлений банкет. Тобто 21.06.2008 р. двома громадянами було зроблено замовлення на банкет на 20 год. 00 хв. та надано попередню плату. Через приблизно 10 хвилин, ці особи прийшли з працівниками податкової служби з направленнями на перевірку.

Таким чином все це дає можливість зробити висновок, що працівниками податкової служби було застосовано по відношенню до ПП ОСОБА_2 контрольну закупку.

У відповідності з нормами Закону України «Про оперативно-розшукувану діяльність»контрольну закупку мають право здійснювати тільки оперативні підрозділи, які здійснюють оперативно-розшукувану діяльність при наявності заведення оперативно-розшукуваної справи. Без такої справи у відповідності до ч. З ст. 9 Закону України «Про оперативно-розшукувану діяльність»проведення контрольної закупки забороняється.

Акт перевірки складається працівником податкової служби у двох примірниках, екземпляр для платника податків вручається написаний під «копірку». Як видно з акту перевірки № 003611 - в ньому присутні записи й від руки, без помітки, що вказану інформацію слід вважати вірною. Апелянт вважає, що складання акту перевірки у такому вигляді є незаконним.

В апеляційній скарзі зазначено, що невідповідність коштів на місці проведення розрахунків зв'язано з тим, що працівниками податкової служби при проведенні перевірки були грубо порушені права приватного підприємця ОСОБА_4 У приміщенні перевіряємого кафе працюють два приватних підприємця - ПП ОСОБА_4, який є платником єдиного податку та ОСОБА_2, який працює на загальній системі оподаткування. Згідно норм Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва»від 03.07.98 р. № 727/98 (зі змінами та доповненнями) суб'єкт малого підприємництва-фізична особа, платник єдиного податку, не веде касу розрахунків та звітує на момент перевірки контролюючими органами. Працівниками податкової служби були вилучені грошові кошти, які належали ПП ОСОБА_4, а звідси й наявність невідповідності. Також у момент перевірки ПП ОСОБА_4 не було залучено до участі та не були взяті з неї ніяких роз'яснень.

Згідно з п. 4.4 Порядку реєстрації, опломбування та застосування реєстраторів розрахункових операцій за товари (послуги), затвердженого наказом ДПА України від 01.12.2000 р. № 614, зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 05.02.2001 р. № 107/5298 реєстрація продажу товару оплати послуги) через РРО проводиться одночасно з розрахунковою операцією. У даному випадку ні 1111 ОСОБА_2, ні 1111 ОСОБА_4 не було здійснено продаж товарів, була прийнята попередня плата на проведення банкету. Іншими словами оплата товару (розрахункова операція) передувала отпуску товару. Тобто передача товару від продавця до покупця та його оплата останнім не співпадають у часі. Таким чином у даному випадку РРО не застосовується. Цієї ж думки дотримується й Вищий адміністративний суд України - ухвала від 06.03.2007р. по справі № 11/161.

Відповідач надав до суду заперечення на апеляційну скаргу, в яких просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В запереченнях відповідач зазначає наступне.

Акт оформлення результатів перевірки не є рішенням податкового органу. Тому спір з приводу скасування акта перевірки не містить ознак публічно-правового спору і не може бути предметом судового розгляду.

Посилання позивача на порушення посадовими особами податкової служби вимог Закону України «Про державну податкову службу в Україні»та Указу Президента України «Про деякі заходи з перегулювання підприємницької діяльності», не стосується спірних питань, оскільки регулює правовідносини, пов'язані зі сплатою податків та зборів, і не стосується функцій контролю податкової у сфері дотримання суб'єктом підприємницької діяльності правил ведення господарської діяльності.

Для перевірок суб'єктів, які застосовують РРО, КОРО з розрахунковими книжками, Закон України «Про застосування РРО...»(на відміну від осіб, перелічених у пунктах 5 -9 статті 9) не встановлює порядку проведення планових та позапланових перевірок, а визначає, що планові та позапланові перевірки таких осіб проводяться в порядку, передбаченому чинним законодавством.

У питаннях застосування реєстраторів розрахункових операцій Закон України № 265/98-ВР є спеціальним. Отже, інші акти законодавства, у тому числі й вищезазначені закони, застосовуються тільки в частині, не врегульованій Законом про РРО.

Посилання позивача на норми Закону України № 2181, а саме п.п.4.4.1 п.4.4 ст.4 є помилковим, тому що цей Закон не регулює не податкові платежі. Закон України «Про застосування РРО...»є спеціальним законом з питань його застосування.

Представник позивача в судове засідання не прибув, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином.

Представник відповідача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечив, зазначив, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

Заслухавши представника відповідача, проаналізувавши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з такого.

Я встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, на підставі наказу №251 від 18.06.2008 та направлень ДПІ у Якиміському районі Запорізької області від 17.06.2008 №59, №60 головним державним податковим ревізором -інспектором відділу контролю за розрахунковими операціями ОСОБА_5 та старшим державним податковим ревізором - інспектором сектору контрою за розрахунковими операціями ОСОБА_6, на підставі вимог ст. 11 Закону України від 04.12.1990р. № 509-XII "Про державну податкову службу в Україні" (із змінами та доповненнями), проведена перевірка щодо контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу суб'єктами підприємницької діяльності, а саме господарської одиниці -кафе "Вікторія", яка розташована за адресою: смт. Кирилівка Якимівського району Запорізької області, вул. Калініна, 74, та належить приватному підприємцю ОСОБА_2

Бармен-стажер кафе "Вікторія" ОСОБА_7 отримала зазначені документи, про що зробила 21.06.2008 відмітку у розписках до направлення на перевірку.

За результатами перевірки складений акт перевірки від 21.06.2008 №003611/08210436/2303.

В ході проведення перевірки встановлено, що при прийнятті замовлення на проведення банкету (рахунок офіціанта від 21.06.2008, стіл № 37) на загальну суму 472грн., не було проведено через реєстратор розрахункових операцій вартість замовлених алкогольних напоїв на суму 157грн. Зазначене є порушенням ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995р. № 265/95 (в редакції Закону України від 01.06.2000 №1776-111 із змінами та доповненнями). На місці проведення розрахунків сума готівкових коштів склала 540грн. (опис наявної готівки на місці проведення розрахунків складено барменом-стажером кафе "Вікторія" ОСОБА_7 власноруч.). Сума готівкових коштів, яка зазначена в денному "X" .звіті РРО складала 40,00грн. (денний звіт від 21 червня 2008р.). Невідповідність суми готівкових коштів за отримане замовлення на місці проведення розрахунків сумі готівкових коштів, яка зазначена в денному звіті РРО, становить 343грн. (540грн.-40грн.- 157грн.)

В акті перевірки вчинено запис про порушення п.п.1, 2, 13 ст.З Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995р. № 265/95 (в редакції Закону України від 01.06.2000 №1776-111 (із змінами та доповненнями), а саме: невідповідність суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків загальній сумі, зазначеній у денному звіті РРО на 343 грн.; проведення розрахункової операції без застосування РРО на суму 157 грн.

З актом ознайомлена бармен-стажер кафе "Вікторія" ОСОБА_7, яка підтвердила відсутність зауважень до акту перевірки та морального та фізичного тиску з боку перевіряючи та отримала 21.06.208 один примірник акту перевірки. З актом перевірки 24.06.2008 ознайомлений приватний підприємець ОСОБА_2

За результатами розгляду матеріалів перевірки ДПІ у Якимівському районі Запорізької області прийняте рішення від 24 червня 2008 року № НОМЕР_1, відповідно до якого до приватного підприємця застосовані штрафні (фінансові) санкції у сумі 2500 грн.

Вищевказане рішення було оскаржене позивачем до ДПА у Запорізької області та ДПА України.

За результатами розгляду скарги були залишені без задоволення, а рішення - без змін.

Позивач з висновками перевіряючих не погодився та зазначив, що невідповідність коштів на місці проведення розрахунку мала місце внаслідок того, що перевіряючі залучили кошти, які належали ПП ОСОБА_4, що здійснює підприємницьку діяльність в одному приміщенні із позивачем.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що доводи позивача спростовуються наявними у справі доказами.

Як свідчать матеріали справи, в день проведення перевірки на місці знаходилась ОСОБА_7, яка займала посаду бармена стажера у ПП ОСОБА_1

ОСОБА_7 була повідомлена про проведення перевірки господарської одиниці, яка належала СПД ОСОБА_1, а не ПП ОСОБА_3, про що свідчить запис в направлені та наказі на перевірку.

Згідно трудової угоди № 1 від 01.06.2008 р. громадянка ОСОБА_7 є «працівником»«роботодавця»ОСОБА_1

В поясненнях, наданих барменом ОСОБА_7, зазначено, що чек не пробивався, гроші по замовленню № 37 не розділялися. В описі готівкових коштів від 21.06.2008 р., складеного барменом стажером кафе «Вікторія»власноруч, зазначено, що на місці проведення розрахунків знаходилось 540 грн. При підписанні акту перевірки робітником позивача не було зазначено про наявність на місці проведення розрахунків готівкових коштів субєкта малого підприємництва платника єдиного податку ОСОБА_8

Акт перевірки підписаний власноручно барменом ОСОБА_7 21.06.2008р. і ПП ОСОБА_1 24.06.2008 р. без зауважень. Морального та фізичного тиску з боку перевіряючих не здійснювалось, про що свідчить підпис ОСОБА_7 в акті перевірки.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що позивачем було допущено порушення норм п. 2 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Посилання апелянта на те, що ним не було допущено порушень норм п. 1 ст. 3 названого Закону, оскільки у даному випадку «не було здійснено продаж товарів, була прийнята попередня плата на проведення банкету. Іншими словами оплата товару (розрахункова операція) передувала отпуску товару», не приймається колегією суддів, виходячи з наступного.

У відповідності до абзацу 4 ст. 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»розрахункова операція - це приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу). Передбачена законодавцем можливість повернення грошових коштів у разі відмови покупця від товару чи послуги означає, що здійснення розрахункової операції при реалізації товарів (послуг) не вимагає збігу в часі цієї операції, зокрема, з фактичним наданням послуг. Необхідною умовою здійснення такої операції є реалізація товарів (послуг), тобто їх продаж у результаті вчиненого продавцем і покупцем правочину (постанова ВСУ від 25.09.2007р. справа № 21-64).

Із прийняттям працівником позивача авансу за організацію та обслуговування банкету між підприємцем і замовником фактично було укладено угоду щодо надання послуги та здійснено реалізацію останньої, тому отримані кошти мали бути проведені через РРО з роздрукуванням фіскального касового чека на цю суму і з видачею його замовнику.

Отже, факт порушення норм ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»є такими, що підтверджені матеріалами справи.

Відповідальність за невиконання зазначених норм передбачена п. 1 ст. 17 та ст. 22 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»у вигляді фінансової санкції у розмірі пятикратного розміру вартості проданих товарів (наданих послуг) та у пятикратному розмірі суми, на яку виявлено невідповідність.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно наявності правопорушень, зафіксованих у акті перевірки, та необґрунтованості застосування до позивача штрафних санкцій.

Посилання позивача на протиправність проведеної перевірки не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки перевірку проведено у відповідності до норм ст. ст. 11, 11-1, 11-2 Закону України «Про державну податкову службу в Україні», який є останнім за часом законом, що регулює підстави та порядок здійснення перевірок податковими органами.

Отже, рішення господарського суду в частині, що стосується вимог про скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій, є законним та обґрунтованим.

Що стосується акту перевірки слід зазначити наступне.

Акт перевірки, не є нормативно-правовим актом чи актом індивідуальної дії. Зазначений документ може розглядатися лише як форма фіксації певних фактів (подій, обставин), а, отже, у судовому процесі відноситься до засобів доказування ( письмових доказів, відповідно до ч.1 ст.79 КАС України).

Оцінка акту може здійснюватися судом виключно, як оцінка доказу відповідно до норм глави VI КАС України, що виключає можливість віднесення акту перевірки до рішень, які підлягають оскарженню в адміністративних судах відповідно до ч.1 ст.17 КАС України.

Рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Кампус ОСОБА_9»щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 124 Конституції України (справа про досудове врегулювання спорів) визначено: «Із змісту частини другої статті 124 Конституції України щодо поширення юрисдикції на всі правовідносини, що випливають у державі, випливає, що кожен із субєктів правовідносин у разі виникнення спору може звернутися до суду за його вирішенням. Субєктами таких правовідносин можуть бути громадяни, іноземці, особи без громадянства, юридичні особи та інші субєкти цих правовідносин.»

Згідно ч. 1 ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі:

1) якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства;

2) якщо позивач відмовився від адміністративного позову і відмову прийнято судом;

3) якщо сторони досягли примирення;

4) якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду з того самого спору і між тими самими сторонами;

5) у разі смерті або оголошення в установленому законом порядку померлої особи, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва, або ліквідації підприємства, установи, організації, які були стороною у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 157 КАС України якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен розяснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Оскільки у даному випадку спір є публічним, підстави припинення провадження у справі, зазначені у ч.1 ст. 157 КАС України, відсутні, як і підстави, зазначені у п.п.2-5 названої статті. Отже, наслідком невідповідності вимог позивача діючому законодавству може бути лише відмова у задоволенні позову.

Таким чином, судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення.

Виходячи з викладеного, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, постанову господарського суду Запорізької області - без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206

Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Фізичної особи підприємця ОСОБА_1, смт. Кирилівка, Якимівський район, Запорізька область залишити без задоволення.

Постанову господарського суду Запорізької області від 18 листопада 2008 р. - без змін.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України.

Ухвала може бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС України.

Ухвалу виготовлено у повному обсязі 25.10.2010 р.

Головуючий: Л.П. Туркіна

Суддя: М.П. Кожан

Суддя: О.А. Проценко