Справа № 2-а-8569/11/1470
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2015-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2015 р.м.ОдесаСправа № 2-а-8569/11/1470

Категорія: 11.1 Головуючий в 1 інстанції: Лісовська Н. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого - судді Скрипченка В.О.,

суддів Золотнікова О.С., Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Територіального управління державної судової адміністрації України в Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 січня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Територіального управління державної судової адміністрації України в Миколаївській області, Державної судової адміністрації України про стягнення коштів у сумі 85554,93 грн. та моральної шкоди в сумі 20000,00 грн.,-

В С Т А Н О В И В:

17 листопада 2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Територіального управління державної судової адміністрації України в Миколаївській області (далі по тексту ТУ ДСА), Державної судової адміністрації України про стягнення недоотриманої суми щомісячного довічного грошового утримання працюючого судді (далі по тексту ЩДГУ) за період з 26.03.2005 р. по 25.05.2006 р. у розмірі 85554,93 грн. та моральної шкоди по 10000,00 грн. з кожного відповідача.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідно до рішення Центрального районного суду м. Миколаєва № ц-12-3258/10 (яке набрало законної сили 17.10.2011 р.) ТУ ДСА було зобов'язано зарахувати до стажу роботи судді, який надає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання працюючому судді, стаж роботи стажистом на вакантній посаді слідчого прокуратури в період з 22.03.1982 р. по 03.01.1983 р. (дев'ять місяців і дванадцять днів) та чотири місяці і дев'ятнадцять днів пільгового стажу на посаді слідчого військової прокуратури. Таким чином, позивач зазначає, що право на отримання ЩДГУ у нього виникло з 26.03.2005 р., тобто на один рік та два місяці раніше, ніж йому нарахували відповідачі (з 26.05.2006 р.) Позивач просив суд стягнути з відповідачів ЩДГУ у розмірі 85554,93 грн. (де 40115,32 грн. - сума заборгованості не отриманого ЩДГУ, 45440,61 грн. - сума інфляційних збільшень за час, що сплив), Також позивач просив суд стягнути з кожного з відповідачів моральну шкоду в сумі 10000,00 грн., обумовлюючи це тим, що він тривалий час з вини відповідачів не отримував належні йому по Закону виплати ЩДГУ, а відтак, поніс моральні страждання.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 січня 2015 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволений частково. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 40078,82 грн. щомісячного довічного грошового утримання працюючого судді за період з 26.03.2005 р. по 25.05.2006 р. шляхом списання з відкритого у Державній казначейській службі України рахунку за бюджетною програмою «Виконання рішень судів на користь суддів». У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із постановленим у справі судовим рішенням Територіальне управління державної судової адміністрації України у Миколаївській області подало апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та неповне з'ясування обставин справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Позивач постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 січня 2015 року в частині відмови у задоволенні позову в апеляційному порядку не оскаржував.

Справа розглянута апеляційним судом в порядку письмового провадження в зв'язку з неприбуттям жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, згідно п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, з грудня 1993 р. по березень 2010 р. позивач працював суддею Заводського районного суду м. Миколаєва та з жовтня 1994 року по 1.06.2009 року обіймав посаду заступника голови суду.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 13.07.2010 р. по справі №ц-12-3258/10 ТУ ДСА зобов'язано включити позивачу до стажу роботи судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, 9 місяців 12 днів роботи стажиста на посаді слідчого прокуратури та 4 місяці 19 днів пільгового стажу на посаді слідчого військової прокуратури. Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 17.10.2011 р. зазначене рішення залишено без змін.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 10.11.2010 р. по справі №2а-4483/10/1470 ТУ ДСА зобов'язано провести позивачу перерахунок довічного утримання. Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 05.10.2011 р. рішення суду першої інстанції у вказаній частині залишено без змін.

Колегія суддів погоджується з тим, що суд першої інстанції взяв до уваги розрахунок, поданий відповідачами, оскільки він є обґрунтованим та складеним на підставі первинних бухгалтерських документів, використаних при нарахуванні заробітної плати позивачеві у зазначений період.

Приймаючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що відповідачами в судовому засіданні не заперечується факт виникнення права у позивача на отримання ЩДГУ з 26.03.2005 р.. Окрім того, цей факт встановлений судовими рішеннями, які набрали законної сили, але належні виплати ЩДГУ відповідачами не здійснювалися, тому заявлені позовні вимоги про стягнення не нарахованих та не виплачених сум ЩДГУ працюючому судді за період з 26.03.2005 р. по 25.05.2006 р. підлягають задоволенню.

Колегія суддів частково погоджується з судом першої інстанції, та, надаючи правову оцінку його висновкам та встановленим обставинам справи, виходить з наступного.

Фінансування програми «Виконання рішень судів на користь суддів» здійснюється за рахунок бюджетних коштів, які передбачаються у Законі України «Про Державний бюджет України».

Порядок виконання рішень судів про стягнення коштів з державних органів регулюється Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 р. №845 «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників».

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється Державною казначейською службою України в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Підпунктом 2 п. 25 Порядку передбачено, що у разі наявності у боржника окремої бюджетної програми для забезпечення виконання рішень суду безспірне списання коштів з боржника (виконання рішень суду про стягнення коштів з боржника) здійснюється лише за цією бюджетною програмою. При цьому п. 24-34 цього Порядку застосовуються лише щодо зазначеною бюджетної програми.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову ОСОБА_1

Разом з тим, ч. 4 ст. 43 Закону України «Про статус суддів», що діяв у 2005-2006 роках, передбачалося, що судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді.

З оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції стягнув з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання працюючого судді за період з 26.03.2005 р. по 25.05.2006 р. у розмірі 40078,82 грн.

Однак, з розрахунку щомісячного грошового утримання працюючого судді ОСОБА_1. за період з 26.03.2005 р. по 25.05.2006 р., наданого відповідачем, вбачається, що 40078,82 грн. - це сума заробітної плати судді за відповідний період, з якої розраховано 80% щомісячного грошового утримання судді, розмір якого, у свою чергу, складає 32063,05 грн., що помилково не було враховано судом першої інстанції (а.с. 206).

Як вже зазначалося вище, позивач постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 січня 2015 року в частині відмови у задоволенні позову в апеляційному порядку не оскаржував, тому справа розглядається апеляційним судом в межах апеляційної скарги відповідача у відповідності до ст. 195 КАС України.

Відповідно до ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Суд першої інстанції не допустив порушень норм матеріального і процесуального права, однак не правильно встановив обставини справи при вирішенні справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи частково спростовують правильність рішення суду.

Відтак, апеляційна скарга Територіального управління державної судової адміністрації України у Миколаївській області підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 184, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Територіального управління державної судової адміністрації України у Миколаївській області задовольнити частково.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 січня 2015 року - скасувати та прийняти нову постанову суду.

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 32063 (тридцять дві тисячі шістдесят три), 05 грн. щомісячного довічного грошового утримання працюючого судді за період з 26 березня 2005 року по 25 травня 2006 року шляхом списання з відкритого у Державній казначейській службі України рахунку за бюджетною програмою «Виконання рішень судів на користь суддів».

У задоволенні іншої частини адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий В.О.Скрипченко

Суддя О.С.Золотніков

Суддя Ю.В.Осіпов