Справа № 23876/09
Суддя: Туркіна Л.П.
Дата ухвалення: 2010-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" грудня 2010 р.справа № 2а-5531/09/1170

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Туркіної Л.П.

суддів: Католікяна М.О. Проценко О.А.

при секретарі судового засідання: Ганноченку А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Сільбудмеханізація"

на постанову : Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21 травня 2009 р. у справі № 2а-5531/09/1170 (категорія статобліку- 2.19.8)

за позовом: Відкритого акціонерного товариства "Сільбудмеханізація"

до відповідача 1: Управління Пенсійного Фонду України в Кіровоградському районі

відповідача 2: Начальника Управління Пенсійного Фонду України в Кіровоградському районі ОСОБА_1

про: скасування рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

08.04.2009р. Відкрите акціонерне товариство «Сільбудмеханізація»звернулось до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовною заявою, у якій просить скасувати рішення начальника Управління Пенсійного фонду України в Кіровоградському районі Кіровоградської ОСОБА_1 про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом пенсійного фонду від 27.03.2009 року № 177.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21.05.2009р. у адміністративному позові відмовлено повністю.

Не погодившись із постановою суду, позивач подав апеляційну скаргу відповідно до якої просить скасувати постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21.05.2009 року по справі № 2-а-5531/09/1170 та прийняти постанову суду, якою задовольнити позов повністю.

Апелянт посилається на невірне застосування судом норм матеріального права вказує, згідно з п.1 ст.238 ГК України за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб'єкта господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно - господарські санкції, тобто заходи організаційно правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб'єкту господарювання та ліквідації його наслідків."

Відповідно до ч.12, ч.ІЗ ст.106 Закону України нарахування пені, передбаченої ч.ч. 9, 10 цієї статті, починається з першого календарного дня, що настає за днем настання строку відповідного платежу, до дня, що настає за днем закінчення строку перерахування (зарахування) відповідних сум, до дня їх фактичного перерахування (зарахування) банками та організаціями, які здійснюють виплату і доставку пенсій.

Оскарження рішення виконавчого органу Пенсійного фонду про нарахування пені накладання штрафів зупиняє строки їх сплати до винесення вищим органом Пенсійного фонду або рішення у справі. Строки сплати фінансових санкцій також призупиняються до винесення судом рішення в разі оскарження страхувальником вимоги про сплату недоїмки, якщо накладення фінансових санкцій пов'язано з її виникненням або не своєчасною сплатою.

Позивач зазначив, що Рішення № 177 від 27.03.2009 р. одержав 06.04.2009 року.

Тобто, починаючи з 06.04.2009 року відповідач застосовував до позивача адміністративно - господарську санкцію у формі штрафу та пені.

Відповідно до ст. 250 ГК України адміністративно - господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкту господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніше як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених норм законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Отже, застосування до позивача 06.04.2009р. адміністративно - господарської санкції за період з 20.02.2004 року по 23.03.2009 року (після спливу 6 місяців) є незаконним.

Позивач звернувся 08.04. 2009 р. до суду з адміністративним позовом про скасування Рішення № 177 від 27.03.2009 року. Тобто, починаючи з 08. 04. 2009 року строк нарахування та строк оплати пені та штрафу зупиняється.

Відповідач подав заперечення на апеляційну скаргу, у якій просив залишити апеляційну скаргу ВАТ «Сільбудмеханізація»без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідач зазначив, що згідно до п.4 ст.18 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" страхові внески не включаються до складу податків, інших обов'язкових платежів, що складають систему оподаткування. На ці внески не поширюється податкове законодавство. Статтею 1 Закону 1058 визначено, що страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування та збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, сплачені згідно із законодавством, що діяло раніше, та кошти, сплачені на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування відповідно до цього Закону.

На підставі ст.ст. 18, 19, 20, пп. 1п.8 Розділу XV Закону - 1058 страхові внески, що перераховуються до солідарної системи, сплачуються страхувальниками та страховиками особами на умовах і в порядку, визначеним цим Законом, а саме страхові внески нараховані за відповідний базовий звітний період (календарний місяць), не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду, страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

П.п. З п.12 ст.20 Закону 1058 визначено, що при наявності в платника страхових внесків одночасно із зобов'язаннями зі сплати страхових внесків зобов'язань по сплаті податків, інших обов'язкових платежів, сплата страхових внесків виконується першочергово і має пріоритет перед усіма іншими зобов'язаннями, крім виплати заробітної плати.

Відповідно до п.2 ст.106 Закону 1058 суми страхових внесків своєчасно не нараховані та або не сплачені страхувальником у визначенні строки вважаються простроченою заборгованість із сплати страхових внесків і сплачується з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій.

Згідно п.15 ст.106 Закону 1058 строк давності щодо стягнення недоїмки, пені та штрафів не застосовується.

У судовому засіданні представник позивача вимоги та доводи апеляційної скарги підтримав.

Представник відповідача до суду не прибув.

Відповідачем заявлено клопотання про розгляд справи за відсутністю представника УПФУ в Кіровоградській області з урахуванням надісланих заперечень на апеляційну скаргу. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши доводи апеляційної скарги, заперечень на неї, матеріалів справи, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, начальник Управління Пенсійного фонду України в Кіровоградському районі ОСОБА_1 виніс оскаржуване рішення, на підставі якого до позивача за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом пенсійного фонду за період з 20.02.2004 р. по 23.03.2009 р. були застосовані штрафні санкції в розмірі 28749,03 грн. та нарахована пеня в розмірі 7207,15 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених частиною третьою статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі - недоїмка) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій.

Згідно з ч. 8 ст. 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», на недоїмку нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

На підставі п. 2 ч. 9 ст. 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Виконавчі органи Пенсійного фонду застосовують до страхувальників фінансові санкції, зокрема, за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або територіальними органами Пенсійного фонду, накладається штраф залежно від строку затримки платежу в розмірі: 10 відсотків своєчасно не сплачених зазначених сум - у разі затримки їх сплати у строк до 30 календарних днів включно; 20 відсотків зазначених сум - у разі затримки їх сплати у строк до 90 календарних днів включно; 50 відсотків зазначених сум - у разі затримки їх сплати понад 90 календарних днів. Одночасно на суми своєчасно не сплачених (не перерахованих) страхових внесків і фінансових санкцій нараховується пеня в розмірі 0,1 відсотка зазначених сум коштів, розрахована за кожний день прострочення платежу;

Відповідно до ч. 12 ст. 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», нарахування пені, передбаченої частинами дев'ятою і десятою цієї статті, починається з першого календарного дня, що настає за днем настання строку відповідного платежу, до дня його фактичної сплати страхувальником, або з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку перерахування (зарахування) відповідних сум, до дня їх фактичного перерахування (зарахування) банками та організаціями, які здійснюють виплату і доставку пенсій. У разі оскарження страхувальниками, банками та організаціями, які здійснюють виплату і доставку пенсій, вимоги про сплату недоїмки або рішення про накладення штрафу нарахування пені зупиняється з дня подання скарги до органу Пенсійного фонду або позову до суду.

Згідно з ч. 13 ст. 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», про нарахування пені та накладення штрафів, передбачених частинами дев'ятою і десятою цієї статті, посадові особи виконавчих органів Пенсійного фонду в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду, виносять рішення, які протягом трьох робочих днів із дня їх винесення надсилаються страхувальнику, банку чи організації, яка здійснює виплату і доставку пенсій. Суми пені та штрафів, передбачених частинами дев'ятою і десятою цієї статті, підлягають сплаті страхувальником, банком чи організацією, яка здійснює виплату і доставку пенсій, протягом десяти робочих днів з дня одержання відповідного рішення. При цьому в цей же строк страхувальник, банк чи організація, яка здійснює виплату і доставку пенсій, має право оскаржити зазначене рішення до вищого органу Пенсійного фонду або в судовому порядку з одночасним обов'язковим письмовим повідомленням про це відповідного виконавчого органу Пенсійного фонду, яким прийнято це рішення. Оскарження рішення виконавчого органу Пенсійного фонду про нарахування пені та накладання штрафів зупиняє строки їх сплати до винесення вищим органом Пенсійного фонду або судом рішення у справі. Строки сплати фінансових санкцій також призупиняються до винесення судом рішення в разі оскарження страхувальником вимоги про сплату недоїмки, якщо накладення фінансових санкцій пов'язано з її виникненням або несвоєчасною сплатою.

На підставі абз. З ч. 14 ст. 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», суми пені та фінансових санкцій, застосованих за порушення порядку та строків обчислення, нарахування та сплати страхових внесків стягуються в тому ж порядку, що й недоїмка із сплати страхових внесків.

Відповідно до ч. 15 ст. 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», строк давності щодо стягнення недоїмки, пені та штрафів не застосовується.

Згідно з ч. 17 ст. 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», від імені виконавчих органів Пенсійного фонду розглядати справи про правопорушення і накладати фінансові санкції та адміністративні стягнення мають право директор виконавчої дирекції Пенсійного фонду, його заступники, начальники головних управлінь Пенсійного фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі та їх заступники, начальники управлінь Пенсійного фонду в районах, містах, районах у містах, а в разі їх відсутності - заступники начальників цих управлінь, на підставі документів, що свідчать про вчинення правопорушення.

На підставі ст. 238 Господарського кодексу України від 16.01.2003 р. №436-ГУ, за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб'єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб'єкта господарювання та ліквідацію його наслідків. Види адміністративно-господарських санкцій, умови та порядок їх застосування визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами. Адміністративно-господарські санкції можуть бути встановлені виключно законами.

Відповідно, до ст. 241 Господарського кодексу України, адміністративно-господарський штраф - це грошова сума, що сплачується суб'єктом господарювання до відповідного бюджету у разі порушення ним встановлених правил здійснення господарської діяльності. Перелік порушень, за які з суб'єкта господарювання стягується штраф, розмір і порядок його стягнення визначаються законами, що регулюють податкові та інші відносини, в яких допущено правопорушення. Адміністративно-господарський штраф може застосовуватися у визначених законом випадках одночасно з іншими адміністративно-господарськими санкціями, передбаченими статтею 239 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 242 Господарського кодексу України, у разі порушення суб'єктом господарювання встановлених правил обліку або звітності щодо сплати зборів (обов'язкових платежів) або їх несплати чи неповної сплати сума, яку належить сплатити, стягується до відповідного бюджету. Крім того, з суб'єкта господарювання у визначених законом випадках може бути стягнуто штраф у розмірі до п'ятдесяти відсотків належної до сплати суми збору (обов'язкового платежу).

Посилання позивача на ту обставину, що відповідно до ст. 250 Господарського кодексу України порушено строк застосування адміністративно - господарських санкцій, не приймаються колегією суддів, виходячи з такого.

Відповідно до ст. 250 ГК адміністративно господарські санкції можуть бути застосовані до субєкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим субєктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Частиною 15 ст. 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»визначено, що строк давності щодо стягнення недоїмки, пені та штрафів не застосовується, колегія суддів вважає, що винесення оскаржуваного рішення не може бути обмежено будь-яким строком, у зв'язку з тим, що зазначений закон є спеціальним щодо даних правовідносин.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Сільбудмеханізація»залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2009 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України.

Ухвала може бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС України

Головуючий: Л.П. Туркіна

Суддя: М.О. Католікян

Суддя: О.А. Проценко