Справа № 826/16061/13-а
Суддя: Вербицька О.В.
Дата ухвалення: 2015-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2015 року м. Київ К/800/27574/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
Головуючий суддя:Вербицька О.В.
Судді: Веденяпін О.А.
Муравйов О.В.
розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві

на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 13.05.2014 р.

у справі № 826/16061/13-а

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Автомотів Юроп Корпорейшн»

до Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Автомотів Юроп Корпорейшн» (далі - позивач, ТОВ «Автомотів Юроп Корпорейшн») звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві (далі - відповідач, ДПІ у Святошинському районі) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 15.11.2013 р. у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 13.05.2014 р. постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 15.11.2013 р. скасовано. Прийнято нову постанову, якою позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення ДПІ у Святошинському районі від 24.09.2013 р. №, №, №, № та №.

У касаційній скарзі ДПІ у Святошинському районі, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 13.05.2014 р. і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Позивач письмових заперечень на касаційну скаргу відповідача не надав.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі касаційної скарги, дійшла висновку про наступне.

ДПІ у Святошинському районі проведено перевірку ТОВ «Автомотів Юроп Корпорейшн» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 07.06.2011 р. по 31.12.2012 р., валютного та іншого законодавства за період з 07.06.2011 р. по 31.12.2012 р., за результатами якої складено акт від 02.09.2013 р. №138/26-57-22-03-07/37770495.

В акті перевірки зазначено порушення: п.п. 138.10.3 п. 138.10 статті 138, п. 138.2, 138.4, 138.11 статті 138, п.п. 139.1.1, 139.1.9 п. 139.1 статті 139, п. 150.1 статті 150 ПК України, що призвело до заниження податку на прибуток у розмірі 243 320 грн. та завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за 2 - 4 квартал 2011 року у розмірі 376901 грн.; п. 198.2, 198.6 статті 198, п. 200.1, 200.3, 200.4 статті 200, п. 201.6 статті 201 ПК України, що призвело до заниження ПДВ за серпень 2012 року в розмірі 79855 грн. та завищення податку, що підлягає бюджетному відшкодуванню, на суму 756695 грн.

На підставі акта перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення - рішення від 24.09.2013 р.: №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток в розмірі 304 150 грн., в тому числі основний платіж - 243 32 грн. та штрафні санкції - 60 830 грн.; №, яким позивачу зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 376 901 грн.; №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ в розмірі 99 818,75 грн., в тому числі основний платіж - 79 855 грн. та штрафні санкції - 19 963,75 грн.; №, яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми ПДВ в розмірі 49 021 грн.; №, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ в розмірі 756 695 грн., в тому числі застосовані штрафні санкції в розмірі 189 173,75 грн.

Пунктом 138.1 ст. 138 ПК України встановлено, що витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті, інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу, крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

У відповідності до пункту 138.2 ст. 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

У відповідності до пункту 198.1 статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг, дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3 статті 198 ПК України передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

За змістом частини 2 статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» податкова звітність ґрунтується на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Отже, відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватись відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачем на умовах тендеру укладено, зокрема, договори про надання послуг № РА-1102 від 20.09.2011 року та № 27.04.2012/1 від 27.04.2012 року із ТОВ «Пріоритет Плюс».

Виконання зазначеного договору підтверджено належним чином складеними первинними документами: актами здачі-прийняття виконаних робіт, податковими накладними, BTL-програмою бренду BYD на Міжнародному Автосалоні SIA'2012, кошторисом, макетом виставкового стенду, фотозвітами, відгуками у ЗМІ, розробленим дизайном листівок тощо.

Крім того, між позивачем та ТОВ «Діджитал реклама сервіс» було укладено договір про надання рекламних послуг №AUK-24.11.11 від 24.11.2011 року. Відповідно до пункту 2 зазначеного договору ТОВ «Діджитал реклама сервіс» зобов'язується здійснювати рекламне та інформаційне обслуговування клієнта на умовах, визначених чинним договором, додатками і доповненнями до нього.

Виконання зазначеного договору підтверджено належним чином складеними первинними документами: актами здачі-прийняття виконаних робіт, податковими накладними, роздруківками з мережі Інтернет, звітами ТОВ «Діджитал реклама сервіс» з розміщення реклами тощо.

Також між позивачем та ПП «Імідж Сервіс» було укладено договір про надання послуг № 10 від 29.06.2012 року. Відповідно до пункту1.1 зазначеного договору ПП «Імідж Сервіс» зобов'язується надати послуги з організації та проведення заходів.

Виконання зазначеного договору підтверджено належним чином складеними первинними документами: актами здачі-прийняття виконаних робіт, податковими накладними, звітом по рахунку, фотоматеріалами автомобіля G6, програмою заходу.

Отже, позивачем реально здійснені та фактично виконані господарські операції по взаємовідносинах з ТОВ «Пріоритет Плюс», ТОВ «Діджитал реклама сервіс», ПП «Імідж Сервіс», що підтверджено належним чином складеними первинними документами.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що позивачем виконані всі умови, передбачені податковим законодавством, які надають йому правові підстави для формування витрат та податкового кредиту.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що саме за вищевказаних обставин справи, суд апеляційної інстанції вірно застосував норми матеріального права, отже, прийняті податковим органом спірні податкові повідомлення-рішення є неправомірними.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що в межах касаційної скарги порушень судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено, правова оцінка обставин у справі дана вірно.

За таких обставин, касаційна скарга відповідача підлягає відхиленню, а постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 13.05.2014 р. залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 210, 214 - 215, 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1.Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві відхилити.

2.Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 13.05.2014 р. залишити без змін.

3.Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеному статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О.В. Вербицька

Судді О.А. Веденяпін

О.В. Муравйов