Справа № 826/2242/15
Суддя: Ключкович В.Ю.
Дата ухвалення: 2015-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/2242/15 Головуючий у 1-й інстанції: Шулежко В.П. Суддя-доповідач: Ключкович В.Ю.
У Х В А Л А

Іменем України

03 червня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Борисюк Л.П.,

Собківа Я.М.,

при секретарі Шевчук К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 квітня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Залізничного відділу Державної виконавчої служби Сімферопольського міського управління юстиції Автономної республіки Крим, Державної виконавчої служби України, ДП "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України про зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Залізничного відділу Державної виконавчої служби Сімферопольського міського управління юстиції Автономної республіки Крим (далі-відповідач-1), Державної виконавчої служби України (далі - відповідач-2), ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України (далі - відповідач-3), в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просила зобов'язати Державну виконавчу службу України звернутись до Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України з заявою про припинення обтяження, а саме зняття арешту з рухомого майна, що належить ОСОБА_3 та зобов'язати Державне підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України внести запис до реєстру обтяжень рухомого майна про припинення обтяження рухомого майна, що належить ОСОБА_3

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва 07 квітня 2015 року відмовлено повністю у задоволенні адміністративного позову.

Не погоджуючись з постановленим рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також на неповне з'ясування обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою адміністративний позов задовольнити повністю.

Заслухавши в судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінивши їх в сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає залишенню без задоволення, а постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 квітня 2015 року - без змін з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 та ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, Державною виконавчою службою України листом від 03.02.2015 №Б-10001/3.1 повідомлено позивача, що відсутня можливість витребувати у посадових осіб органів державної виконавчої служби Автономної Республіки Крим інформацію щодо стану виконання рішень суду, інших органів (посадових осіб), що перебувають на виконанні в даних органах державної виконавчої служби та вжити відповідних заходів реагування до вказаних осіб. Також, відповідачем-2 вказано, що на даний час на законодавчому рівні не врегульовано питання щодо порядку виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, в зв'язку з чим надати роз'яснення норм чинного законодавства з даного приводу не виявляється можливим.

Також, листом від 20.02.2015 №Д-1705/4.2 відповідач-2 вказав, що ними на адресу Міністерства юстиції України направлено пропозицію стосовно вирішення питань, пов'язаних з діяльністю органів державної виконавчої служби на тимчасово окупованій території, зокрема щодо визначення органу, поза межами тимчасово окупованої території, що буде здійснювати примусове виконання рішень судів та інших органів, підвідомчих органам державної виконавчої служби на території Автономної Республіки Крим, в тому числі вирішуватиме питання, пов'язані з арештами, накладеними органами державної виконавчої служби на тимчасово окупованій території. Після врегулювання порушених питань відповідна інформація буде розміщена на офіційному веб-сайті Державної виконавчої служби України.

Даючи правову оцінку обставинам справи та діям відповідача в межах апеляційної скарги, колегія суддів зважає на наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999р. № 606-XIV (далі по тексту - Закон України від 21.04.1999 р. № 606-XIV).

Згідно зі статтею 32 Закону України від 21.04.1999 р. № 606-XIV заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Відповідно до частини 1 статті 52 названого Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті (опису), вилученні та примусовій реалізації.

У разі відсутності у боржника коштів та цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається на належне боржникові інше майно, за винятком майна, на яке згідно з законом не може бути накладено стягнення.

Порядок накладення арешту врегульований положеннями статті 57 Закону України від 21.04.1999 р. № 606-XIV, частиною 1 якою закріплено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Частиною 2 названої правової норми передбачено, що арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

З вищевикладених норм вбачається, що у разі завершення виконавчого провадження арешт із майна боржника повинен бути знятий, про що повинно бути повідомлено орган, якому направлялась для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Також скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження.

Арешт з майна боржника може бути знятий за рішенням суду у разі незавершеного виконавчого провадження.

Відповідно до п.п.1, 2, 4 Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05 липня 2004 року № 830, державна реєстрація обтяжень рухомого майна проводиться з метою забезпечення виконання зобов'язань і захисту прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна та надання в інтересах цих осіб інформації про наявність чи відсутність обтяжень рухомого майна.

Державний реєстр обтяжень рухомого майна (далі - Реєстр) - єдина комп'ютерна база даних про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також про звернення стягнення на предмет обтяження.

Державна реєстрація відомостей про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також про звернення стягнення на предмет обтяження проводиться шляхом внесення до Реєстру запису, а також змін і додаткових відомостей до запису.

Матеріалами справи підтверджено, що станом на час розгляду справи відомості про обтяження рухового майна, а саме легкового автомобіля марки Peugeot 206, № кузова НОМЕР_2, державний номер НОМЕР_1, власник ОСОБА_3, відсутні в реєстрі, який ведеться Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України.

Крім того, судом апеляційної інстанції з листа Департаменту ДАЇ МВС України від 16.05.2015 №Л-1382, який подано представником позивача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, встановлено, що відомості про розшук транспортного засобу Peugeot 206, державний номер НОМЕР_1, внесено 19.03.2014 до автоматизованої інформаційно-пошукової системи «ВІДЕОКОНТРОЛЬ -Рубіж» (на підставі постанови Залізничного ВДВС Сімферопольського МУЮ. від 18.02.2014, серії ВП №40719677) та 20.03.2014 - до Національної автоматизованої інформаційно-пошукової системи ДДАІ працівниками УДАІ ГУМВС України в АР Крим.

Згідно із ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, колегія суддів, оцінюючи спірні дії відповідачів, виходить з критеріїв оцінки рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, встановлених ч. 3 ст. 2 КАС України, до яких, зокрема, відносяться вчинення дій на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для вчинення дії.

З огляду на зазначене, враховуючи позивачем вимог про визнання протиправними дій чи бездіяльності відповідачів, як суб'єктів владних повноважень, перед судом не ставилися, колегія суддів дійшла висновку, що у спірних правовідносинах відповідачі діяли на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження йому надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено), добросовісно та розсудливо, а тому позовні вимоги ОСОБА_3 задоволенню не підлягають.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, який відповідачами в даній справі виконано.

Згідно зі ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, що на думку колегії апеляційного адміністративного суду, дотримано судом першої інстанції.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального та матеріального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, у зв'язку з чим підстав для скасування постанови суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 160,198,200, 205,206, 212, 254 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 квітня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали складено та підписано 08.06.2015

Головуючий суддя: В.Ю. Ключкович

Судді: Л.П. Борисюк

Я.М. Собків

.

Головуючий суддя Ключкович В.Ю.

Судді: Борисюк Л.П.

Собків Я.М.