Справа № 6363/10
Суддя: Дадим Ю.М.
Дата ухвалення: 2010-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" червня 2010 р. справа № 2а-246/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Дадим Ю.М.

суддів: Божко Л.А. Семененка Я.В.

розглянувши у письмовому провадженні в місті Дніпропетровську апеляційні скарги Управління Пенсійного фонду України м. Синельникове Дніпропетровської області, ОСОБА_1 на постанову Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 грудня 2009 року у справі № 2а-246/09 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України м. Синельникове Дніпропетровської області про зобовязання здійснити перерахунок підвищення до пенсії «Дітям війни»,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2009 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України м. Синельникове Дніпропетровської області та просила визнати за нею право на отримання пенсії з надбавками, передбаченими для дітей війни, у розмірах, встановлених, або визначених законодавством України, зобовязати відповідача в подальшому вчиняти усі дії щодо призначення та виплати їй щомісячної пенсії з надбавкою в розмірі, визначеному підвищенням на 30 % мінімальної пенсії за віком, а також з надбавками у відповідних розмірах, які законодавчо можуть бути збільшені в майбутньому, довічно, зобовязати відповідача виплатити їй недоплачену частину надбавки до пенсії в розмірі 20 % мінімальної пенсії за віком за попередні 18 місяців дії ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», присудити здійснену нею документально підтверджену судову витрату (на правову допомогу) з Державного бюджету України 120 грн.

Постановою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 грудня 2009 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково: визнано незаконною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України м. Синельникове Дніпропетровської області щодо нездійснення перерахунку та виплати позивачу підвищення пенсії згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»за період з 16 листопада 2008 року по 31 грудня 2008 року в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, зобовязано Управління Пенсійного фонду України м. Синельникове Дніпропетровської області здійснити перерахунок та виплату позивачу щомісячної доплати до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»за період з 16 листопада 2008 року по 31 грудня 2008 року. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач - Управління Пенсійного фонду України м. Синельникове Дніпропетровської області та позивач ОСОБА_1 звернулися з апеляційними скаргами.

Управління Пенсійного фонду України м. Синельникове Дніпропетровської області в своїй апеляційні скарзі просить скасувати оскаржувану постанову в частині задоволених позовних вимог, залишивши в іншій частині постанову без змін. Апелянт наголошує на тому, що питання величини мінімальної пенсії за віком, що застосовується для обчислення підвищення пенсії особам, яким встановлено статус «дитини війни», у самому Законі України «Про соціальний захист дітей війни»не визначено. Управління Пенсійного фонду України м. Синельникове Дніпропетровської області звертає увагу суду на те, що відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»надбавки та підвищення до пенсій виплачуються за рахунок коштів Державного бюджету України. Відносно задоволення позовних вимог за 2008 рік, то на думку відповідача, нарахування та виплата підвищення до пенсії «дітям війни»повинна здійснюватися відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян».

ОСОБА_1 в своїй апеляційні скарзі просить змінити оскаржувану постанову, задовольнивши позовні вимоги у повному обсязі. Вважає, що застосування судом першої інстанції строку звернення до суду є необґрунтованим. Також, на думку позивача, міськрайонним судом проігнорована вимога ч. 3 ст. 94 КАС України щодо розподілу судових витрат.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга Управління Пенсійного фонду України м. Синельникове Дніпропетровської області задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 має статус дитини війни, що підтверджується посвідченням (а.с. 4).

У відповідності до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Дію статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» було зупинено на 2006 рік згідно з Законом України від 20.12.2005 р. N 3235-IV (пункт 17 ст. 77). Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік»п. 17 ст. 77 виключений, встановлено поетапне запровадження пільг дітям війни, передбачених статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету.

Однак, такий порядок у 2006 році не був визначений.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для зобовязання відповідача здійснити перерахунок позивачу надбавки до пенсії за 2006 рік.

Пунктом 12 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України за 2007 рік»дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»було зупинено на 2007 рік.

Рішенням Конституційного суду України від 09.07.2007 року N 6-рп/2007 визнана такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), та втратила чинність з 09.07.2007 року ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», якою зупинено дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»на 2007 рік.

Підпунктом 2 пункту 41 розділу ІІ Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" статтю 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" викладено в новій редакції, відповідно до якої дітям війни до пенсії виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.

Частиною четвертою статті 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено, що учасникам війни, нагородженим орденами і медалями колишнього Союзу РСР за самовіддану працю і бездоганну військову службу в тилу в роки Великої Вітчизняної війни, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 15 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, іншим учасникам війни - на 10 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Оскільки з 01.01.2008 року прожитковий мінімум для непрацездатних осіб складав 470 грн., то відповідач з січня 2008 року правильно виплачував надбавку позивачам в розмірі 47 грн.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 положення пункту 41 розділу ІІ Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" визнані неконституційними з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

До набрання законної сили рішеннями Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року підстави для перерахунку підвищення до пенсії позивачам як дітям війни за період з 01 січня 2008 року по 22 травня 2008 року відсутні, оскільки зазначене рішення не має зворотної дії.

Рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 року N 6-рп/2007 було опубліковано в «Офіційному віснику України»27.07.2007 року № 52, а Рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року N 10-рп/2008 було опубліковано в «Офіційному віснику України»06.06.2008 року № 38 і саме з цих дат позивач дізналася, або повинна була дізнатися про порушення своїх прав та мала можливість звернутися до суду з адміністративним позовом.

Судом першої інстанції відмовлено позивачу у поновленні пропущеного строку звернення до суду, так як згідно з ч.1 ст. 100 КАС України, пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін, і як видно з матеріалів справи, Управління Пенсійного фонду України м. Синельникове Дніпропетровської області наполягало на цьому.

Враховуючи вищезазначене, суд першої інстанції правомірно відмовив позивачу у перерахунку пенсії за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 15 листопада 2008 року.

Враховуючи пріоритет закону над підзаконним нормативно-правовим актом, суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги постанову Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530, якою встановлені менші розміри підвищення до пенсії дітям війни, ніж передбачені ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

З урахуванням наведених обставин, міськрайонний суд обґрунтовано зобовязав відповідача зробити перерахунок та виплати позивачу підвищення до пенсії, згідно статті 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни»з 16 листопада 2008 року по 31 грудня 2008 року в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період.

Зміст ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у 2009 році не змінювався та розмір підвищення не корегувався.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 з 01 січня 2009 року по 28 грудня 2009 року (дата розгляду справи у суді першої інстанції) підлягають задоволенню.

Згідно з частиною 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003, №1058-IV мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Положення ч. 3 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) до обрахування інших пенсій чи доплат пов'язаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною першою статті, мінімального розміру пенсії за віком.

З приводу вимоги позивача стосовно визначення розміру недоплаченого підвищення, то суд першої інстанції не повинен визначати розмір недоплаченого підвищення до пенсії, так як цей обовязок входить до компетенції Управління Пенсійного фонду України.

Вимога позивача про зобовязання здійснювати перерахунок підвищення до пенсії «дітям війни»відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни»надалі при нарахуванні пенсії, не підлягають задоволенню, оскільки захисту підлягає вже порушене право, а не те, яке може бути порушено у майбутньому.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з думкою суду першої інстанції стосовно вирішеного питання про відшкодування позивачу судових витрат по справі.

Частиною першою ст. 90 КАС України встановлено, що витрати, повязані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Відповідно до договору про правову допомогу (а.с. 44) вартість надання правової допомоги юриста становить 120 грн. Однак ні позивачем, ні її представником не надано доказів у повному обсязі для підтвердження вартості послуг юриста, тому судові витрати у сумі 120 грн. не підлягають поверненню.

Стосовно повернення 37 грн., які були сплачені позивачем на інформаційно-технічне забезпечення, то думка суду першої інстанції є вірною.

Посилання відповідача на відсутність бюджетних коштів не може бути взято до уваги з огляду на статтю 69 Закону України «Про Конституційний Суд України», згідно з якою рішення і висновки Конституційного Суду України є обовязковими до виконання.

За таких обставин колегія суддів вважає, що постанову Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 грудня 2009 року в частині відмовлених позовних вимог слід скасувати та прийняти нову постанову.

Керуючись п.3 ч.1 ст. 198, ст. 202, 205,207 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України м. Синельникове Дніпропетровської області залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 грудня 2009 року у справі № 2а-246/09 в частині відмовлених позовних вимог скасувати та прийняти нову постанову.

Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України м. Синельникове Дніпропетровської області щодо нездійснення перерахунку та виплати ОСОБА_1 підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни», зобовязати Управління Пенсійного фонду України м. Синельникове Дніпропетровської області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком з 01 січня 2009 року по 28 грудня 2009 року з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період. В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її винесення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців згідно ст. 325 ЦПК України.

Головуючий: Ю.М. Дадим

Суддя: Л.А. Божко

Суддя: Я.В. Семененко