Справа № 804/16830/13-а
Суддя: Проценко О.А.
Дата ухвалення: 2015-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

28 січня 2015 рокусправа № 804/16830/13-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Проценко О.А.

суддів: Дурасової Ю.В. Туркіної Л.П.

за участю секретаря судового засідання: Комар Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції в Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.02.2014р. у справі № 804/16830/13-а

за позовом Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області

до Товариства з додатковою відповідальністю "Феріт"

про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю),

ВСТАНОВИВ:

Державна екологічна на інспекція у Дніпропетровській області (далі по тексту - позивач) звернулась до суду з позовом про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю), в якому просила:

-тимчасово заборонити (зупинити) діяльність Товариства з додатковою відповідальністю "Феріт" (далі - відповідач) щодо експлуатації стаціонарних джерел викидів в атмосферне повітря без дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, про що видати виконавчий лист та направити його на адресу Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області;

-тимчасово заборонити (зупинити) діяльність відповідаа щодо утворення та розміщення відходів без ліміту на утворення та розміщення відходів, про що видати виконавчий лист та направити його на адресу Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області.

На обґрунтування вимог позивач зазначав, що Товариством з додатковою відповідальністю "Феріт" у порушення приписів ст.ст.17, 32, 33 Закону України "Про відходи", ст.55 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", вимог ст.ст.10.11 Закону України "Про охорону атмосферного повітря" здійснюється господарська діяльність без одержання відповідного дозволу на викиди забруднюючих речовин та ліміту на утворення та розміщення відходів.

Постановою суду першої інстанції від 13.02.2014 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено. Суд зазначив про відсутність правових підстав для застосування до відповідача обраних позивачем заходів реагування.

Не погодившись з висновками суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу. Просить скасувати постанову суду та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. На обґрунтування апеляційних вимог зазначається, що суд невірно застосував норми матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів зазначає наступне.

Як свідчать матеріали справи, у період з 07.11.2013 р. по 27.11.2013 р. державними інспекторами з охорони навколишнього природного середовища Дніпропетровської області на підставі Наказу від 07.10.2013 року №1599-П "Про проведення планової перевірки", направлення на планову перевірку від 07.10.2013 року №4-9739-11-3, повідомлення від 07.10.2013 року №4-9740-11-3 у присутності директора Товариства з додатковою відповідальністю "Феріт" Ніколаєнко О.С., проведено планову перевірку з питань дотримання відповідачем вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами.

За наслідками перевірки Державною екологічною інспекцією у Дніпропетровській області складено Акт, в якому вказується про порушення Товариством з додатковою відповідальністю "Феріт" приписів ст.ст.17, 32, 33 Закону України "Про відходи", ст.55 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", ст.ст.10, 11 Закону України "Про охорону атмосферного повітря", а сааме: здійснюється господарська діяльність без одержання дозволу на викиди забруднюючих речовин та ліміту на утворення та розміщення відходів на 2013 рік, на який відповідачем надано заперечення.

Аналіз матеріалів справи та норм права, які регулюють спірні правовідносини, показав наступне.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 22 липня 2014 року №1600-VII, що набрав чинності 17 серпня 2014 року (далі - Закон №1600-VII), державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Згідно із частинами першою, четвертою статті 4 Закону №1600-VІІ, державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб'єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом. Виключно законами встановлюються: органи, уповноважені здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності; види господарської діяльності, які є предметом державного нагляду (контролю); повноваження органів державного нагляду (контролю) щодо зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг; вичерпний перелік підстав для зупинення господарської діяльності; спосіб здійснення державного нагляду (контролю); санкції за порушення вимог законодавства і перелік порушень, які є підставою для видачі органом державного нагляду (контролю) припису, розпорядження або іншого розпорядчого документа. Орган державного нагляду (контролю) не може здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, якщо закон прямо не уповноважує такий орган на здійснення державного нагляду (контролю) у певній сфері господарської діяльності та не визначає повноваження такого органу під час здійснення державного нагляду (контролю).

За ст. 2 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" від 25 червня 1991 року №1264-XII (надалі - Закон №1264) відносини у галузі охорони навколишнього природного середовища в Україні регулюються цим Законом, а також земельним, водним, лісовим законодавством, законодавством про надра, про охорону атмосферного повітря, про охорону і використання рослинного і тваринного світу та іншим спеціальним законодавством.

Згідно зі ст. 34 завдання контролю у галузі охорони навколишнього природного середовища полягають у забезпеченні додержання вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища всіма державними органами, підприємствами, установами та організаціями, незалежно від форм власності і підпорядкування, а також громадянами.

Відповідно до статті ст.35 Закону №1264 державний контроль у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. Державному контролю підлягають використання і охорона земель, надр, поверхневих і підземних вод, атмосферного повітря, лісів та іншої рослинності, тваринного світу, морського середовища та природних ресурсів територіальних вод, континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони України, природних територій та об'єктів, що підлягають особливій охороні, стан навколишнього природного середовища, а також дотримання заходів біологічної і генетичної безпеки щодо біологічних об'єктів навколишнього природного середовища при створенні, дослідженні та практичному використанні генетично модифікованих організмів у відкритій системі. Порядок здійснення державного контролю за охороною навколишнього природного середовища та використанням природних ресурсів визначається цим Законом та іншими законами України.

Згідно із статтею 202 вищезазначеного Закону, до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища належить, серед іншого, організація і здійснення у межах компетенції державного нагляду (контролю) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами-нерезидентами вимог законодавства: про екологічну та радіаційну безпеку; про використання та охорону земель; про поводження з відходами; обмеження чи зупинення (тимчасове) діяльності підприємств і об'єктів незалежно від їх підпорядкування та форми власності, якщо їх експлуатація здійснюється з порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, вимог дозволів на використання природних ресурсів, з перевищенням нормативів гранично допустимих викидів впливу фізичних та біологічних факторів і лімітів скидів забруднюючих речовин; надання обов'язкових до виконання приписів щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства з питань, що належать до його компетенції, та здійснення контролю за їх виконанням; вживати в установленому порядку заходів досудового врегулювання спорів, виступати позивачем та відповідачем у судах.

Відповідно до п.п.1, 3, пп.4.2 п.4 Положення про державну екологічну інспекцію в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Міністерства екології та природних ресурсів України 4 листопада 2011 року №429, Державна екологічна інспекція в областях є територіальним органом Державної екологічної інспекції України, основними завданнями якого є реалізація повноважень Держекоінспекції України у межах відповідної території. Держекоінспекція відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням територіальними органами центральних органів виконавчої влади, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог, серед іншого, законодавства про поводження з відходами щодо дотримання вимог виданих дозволів на здійснення операцій у сфері поводження з відходами; дотримання вимог виданих лімітів на утворення та розміщення відходів; складання і ведення реєстру об'єктів утворення відходів та реєстру місць видалення відходів; перевезення небезпечних відходів територією України та транскордонних перевезень відходів; збирання, перевезення, зберігання, оброблення, утилізації, знешкодження, видалення, захоронення відходів; ведення первинного обліку кількості, типу і складу відходів, що утворюються, збираються, перевозяться, зберігаються, обробляються, утилізуються, знешкоджуються та видаляються, подання відповідної статистичної звітності в установленому порядку та паспортизації таких відходів; виконання вимог нормативно-технічної та технологічної документації, погодженої в установленому порядку, при виробництві продукції (крім дослідних зразків) з відходів чи з їх використанням; недопущення змішування та захоронення відходів, для утилізації яких в Україні існує відповідна технологія; дотримання правил і режиму експлуатації установок, виробництв з оброблення та утилізації відходів; своєчасності й повноти виконання заходів щодо захисту земель від засмічення відходами.

Щодо тимчасової заборони (зупинення) діяльності відповідача, пов'язаної з утворення та розміщенням відходів, слід зазначати наступне.

Нормами ст. 55 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" встановлено, що суб'єкти права власності на відходи повинні вживати ефективних заходів для зменшення обсягів утворення відходів, а також для їх утилізації, знешкодження або розміщення. Розміщення відходів дозволяється лише за наявності спеціального дозволу на визначених місцевими радами територіях у межах установлених лімітів з додержанням санітарних і екологічних норм способом, що забезпечує можливість їх подальшого використання як вторинної сировини і безпеку для навколишнього природного середовища та здоров'я людей.

Статтею 1 Закону України "Про відходи" визначено терміни:

- відходи - будь-які речовини, матеріали і предмети, що утворилися у процесі виробництва чи споживання, а також товари (продукція), що повністю або частково втратили свої споживчі властивості і не мають подальшого використання за місцем їх утворення чи виявлення і від яких їх власник позбувається, має намір або повинен позбутися шляхом утилізації чи видалення;

- виробник відходів - фізична або юридична особа, діяльність якої призводить до утворення відходів;

- розміщення відходів - зберігання та захоронення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи об'єктах;

- зберігання відходів - тимчасове розміщення відходів у спеціально відведених місцях чи об'єктах (до їх утилізації чи видалення);

- відведені місця чи об'єкти - місця чи об'єкти (місця розміщення відходів, сховища, полігони, комплекси, споруди, ділянки надр тощо), на використання яких отримано дозвіл уповноважених органів на видалення відходів чи здійснення інших операцій з відходами.

Відповідно до ст. 32 Закону України "Про відходи", з метою обмеження та запобігання негативному впливу відходів на навколишнє природне середовище та здоров'я людини забороняється вести будь-яку господарську діяльність, пов'язану з утворенням відходів, без одержання від уповноважених органів виконавчої влади у сфері поводження з відходами лімітів на обсяги утворення та розміщення відходів.

З матеріалів справи вбачається, що 15.04.2013 року та 03.06.2013 року Товариством з додатковою відповідальністю "Феріт" отримано дозволи №№793, 4644 на розміщення відходів у 2013 році, строком дії до 31.12.2013 року, за підписом заступника начальника державного управління охорони навколишнього природного середовища у Дніпропетровській області Стрілець Р.О. та заступника директора Департаменту екологічної безпеки та дозвільної системи Гірман Ю.В..

Згідно пояснень представника відповідача, товариством було розроблено проект лімітів, згідно дозволів та подані на затвердження і погодження Держуправління охорони навколишнього природного середовища, та отримало відмову щодо узгодження у зв'язку із зауваженнями в оформленні, що підтверджується листом від 24.04.2013 року (реєстрація в Центрі дозвільних процедур від 07.05.2013 року), де повідомлялось, що відповідачу надається місячний термін для повторної подачі документів, при цьому у Центрі дозвільних процедур було повідомлено про реорганізацію та припинення прийому документів Держуправлінням охорони навколишнього природного середовища.

Відповідачем був направлений лист від 18.10.2013 року за №92 (вх.№1182/0/260-13 від 22.10.2013 року) в Департамент екології та природних ресурсів Дніпропетровської облдержадміністрації. Листом від 18.11.2013 року Департамент екології та природних ресурсів Дніпропетровської облдержадміністрації надано Товариству з додатковою відповідальністю "Феріт" відповідь "Щодо дозволів та лімітів на утворення та розміщення відходів", що з метою належної організації роботи з видачі документів дозвільного характеру, департаментом підготовлено проекти відповідних розпорядчих та інших необхідних документів, однак станом на 18.11.2013 року вони знаходяться на узгодженні згідно із регламентом обласної державної адміністрації. Таким чином, прийом документів на отримання дозволу на розміщення відходів і лімітів на утворення та розміщення відходів буде розпочато після узгодження.

Крім цього, з урахуванням наявних в матеріалах справи доказів, суд вважає, що підстави для застосування до відповідача заходів реагування шляхом тимчасової заборони (зупинення) діяльності позивача щодо утворення та розміщення відходів без ліміту на утворення та розміщення відходів - відсутні.

Так, згідно п. 8 Постанови Кабінету Міністрів України від 03.08.1998 р. №1218 "Про затвердження Порядку розроблення, затвердження перегляду лімітів на утворення та розміщення відходів" до категорій власників, які звільняються від одержання лімітів на утворення та розміщення відходів, належать:

- власники відходів як вторинної сировини, які провадять статутну діяльність із збирання і заготівлі таких відходів;

- власники відходів, які не підлягають включенню до реєстру об'єктів утворення, оброблення та утилізації відходів відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 31 серпня 1998 р. №1360 "Про затвердження Порядку ведення реєстру об'єктів утворення, оброблення та утилізації відходів".

При цьому, власники відходів, зазначені в абзаці третьому цього пункту, подають щороку через дозвільні центри, центри надання адміністративних послуг декларацію про відходи (додаток 3). Реєстрація декларацій про відходи здійснюється на безоплатній основі. Декларації про відходи передаються до Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій.

Відповідно до п. 8 Постанови Кабінету Міністрів України від 31 серпня 1998 р. № 1360 "Про затвердження Порядку ведення реєстру об'єктів утворення, оброблення та утилізації відходів" критерієм включення об'єкта утворення відходів в Реєстр є показник загального утворення відходів. До реєстру включаються об'єкти, для яких показник загального утворення відходів перевищує граничне значення (Пгз), що дорівнює 1000 умовних одиниць на рік.

Проте, як свідчить наявний у справі розрахунок відходів Товариства з додатковою відповідальністю "Феріт", показник загального утворення відходів підприємства є меншим за 1000 умовних одиниць, а тому Товариство з додатковою відповідальністю "Феріт" відноситься до категорії власників, які звільняються від одержання лімітів на утворення та розміщення відходів.

Крім того, 24 січня 2014 року відповідачем була подана Декларація про утворення відходів у 2013 році для реєстрації відповідно до статті 7 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності".

Щодо тимчасової заборони (зупинення) діяльності відповідача, пов'язаної з експлуатацією джерел утворення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, слід зазначити:

Згідно із ст. 11 Закону України "Про охорону атмосферного повітря" викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання дозволу, виданого суб'єкту господарювання, об'єкт якого належить до другої або третьої групи, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення. Викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися на підставі дозволу, виданого суб'єкту господарювання, об'єкт якого належить до першої групи, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення. До першої групи належать об'єкти, які взяті на державний облік і мають виробництва або технологічне устаткування, на яких повинні впроваджуватися екологічно безпечні технології та методи керування. До другої групи належать об'єкти, які взяті на державний облік і не мають виробництв або технологічного устаткування, на яких повинні впроваджуватися екологічно безпечні технології та методи керування. До третьої групи належать об'єкти, які не належать до першої і другої груп. Строк дії дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, виданого суб'єкту господарювання, об'єкт якого належить до першої групи, - сім років, об'єкт якого належить до другої групи, - десять років, об'єкт якого належить до третьої групи, - необмежений.

Дозволи на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря видаються за умови: неперевищення протягом строку їх дії встановлених нормативів екологічної безпеки; неперевищення нормативів допустимих викидів забруднюючих речовин стаціонарних джерел; дотримання вимог до технологічних процесів у частині обмеження викидів забруднюючих речовин.

Пунктом 2 Порядку проведення та оплати робіт, пов'язаних з видачею дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, обліку підприємств, установ, організацій та громадян-підприємців, які отримали такі дозволи, затвердженого постановою Кабінету міністрів від 13 березня 2002 року № 302, визначено, що дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами - це офіційний документ, який дає право підприємствам, установам, організаціям та громадянам-підприємцям (далі - суб'єкт господарювання) експлуатувати об'єкти, з яких надходять в атмосферне повітря забруднюючі речовини або їх суміші, за умови дотримання встановлених відповідних нормативів граничнодопустимих викидів та вимог до технологічних процесів у частині обмеження викидів забруднюючих речовин протягом визначеного в дозволі терміну.

Таким чином підприємство набуває право на експлуатацію обладнання, з якого в атмосферне повітря надходять забруднюючі речовини, лише після отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами.

Експлуатація такого обладнання без отримання дозволу є правопорушенням та підставою для застосування встановлених законодавством заходів реагування.

Статтею 12 Закону України "Про охорону атмосферного повітря" визначено, що господарська чи інші види діяльності, пов'язані з порушенням умов і вимог до викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря і рівнів впливу фізичних та біологічних факторів на його стан, передбачених дозволами, може бути обмежена, тимчасово заборонена (зупинена) або припинена відповідно до законодавства.

Як встановлено судом, 17.04.2012 року Товариством з додатковою відповідальністю "Феріт" отримано дозвіл №-1159 на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, строком дії до 17.04.2017 року, за підписом першого заступника начальника державного управління охорони навколишнього природного середовища Івахно А.Ю..

При цьому позивач зазначає, що в ході візуального обстеження виробничих приміщень встановлено, що на підприємстві експлуатується наступне технологічне обладнання та устаткування, яке є джерелом утворення викидів та яке не враховане в матеріалах інвентаризації джерел викидів, у документах, в яких обґрунтовуються обсяги викидів та, відповідно, в дозволі на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, а саме: бетонозмішувач; металообробні верстати: токарно-гвинторізний (5 од.), токарний, фрезерний, строгальний, плоскошліфувальний, свердлильний, радіально-свердлильний, карусельний (2 од.) тощо.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що відповідач в господарській діяльності не використовує дане обладнання та відповідно не має підстав для отримання такого дозволу, що підтверджується запереченнями відповідача на акт перевірки, наказом №24 СТ від 11.03.2013 року, актом №1 станом на 30.01.2014 року.

Таким чином, з урахуванням встановленого доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду. Суд прийняв законне та обґрунтоване рішення, підстав для його скасування не вбачається. Апеляційна скарга задоволенню не підлягає. Судове рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 195,196,198,200,205,206 Кодексу адміністративного судочинства України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції в Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.02.2014р. у справі №804/16830/13-а залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.02.2014р. у справі №804/16830/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили у відповідності до ст.254 КАС України та може бути оскаржена згідно зі ст.212 КАС України.

Головуючий: О.А. Проценко

Суддя: Ю.В. Дурасова

Суддя: Л.П. Туркіна