Справа № 314/6629/14-а(2-а/314/73/2014)
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2015-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"24" квітня 2015 р.справа № 314/6629/14-а(2-а/314/73/2014)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дурасової Ю.В.

суддів: Туркіної Л.П. Проценко О.А.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області

на постанову Вільнянського районного суду Запорізької області від 01 грудня 2014 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії ,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Вільнянського районного суду Запорізької області від 01 грудня 2014 року, прийнятої за результатами скороченого провадження адміністративний позов задоволено частково. Позовні вимоги за 2013 рік - залишено без розгляду. Зобов'язано відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу щорічної допомоги на оздоровлення за 2014 рік відповідно до вимог ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в розмірі 5-ти мінімальних заробітних плат, встановлених на момент виплати, з урахуванням фактично виплачених сум.

Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував тим, що позивач ОСОБА_1 згідно ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" має право на перерахунок та виплату щорічної разової допомоги на оздоровлення в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат за 2014 рік.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати і відмовити позивачу в частині задоволених вимог. Посилається на те, що Управлінням соціального захисту населення не надані повноваження щодо здійснення розрахунку розміру щорічної допомоги на оздоровлення громадянам, постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Вільнянської районної державної адміністрації, віднесений до другої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та одержує компенсаційні виплати згідно Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (а.с. 5).

Відповідно до довідки про виплату допомоги на оздоровлення від 03.11.2014 № 05/2624, позивачу, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії, протягом 2013-2014 років відповідачем нарахована щорічна допомога на оздоровлення в розмірі 100,00 грн., відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка, однак, у вказаний період не виплачувалась (а.с. 7).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин суд першої інстанції правильно застосував норми ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно з частиною 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796 учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС мають право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення, яка виплачується в таких розмірах: інвалідам I і II групи - п'ять мінімальних заробітних плат; інвалідам III групи, дітям-інвалідам - чотири мінімальні заробітні плати; учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; 2 категорії - п'ять мінімальних заробітних плат; учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; 3 категорії - три мінімальні заробітні плати. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Згідно, ст.70 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» надано право Кабінету Міністрів України у 2014 році встановлювати розмір соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами.

Рішенням Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № З-рп/2012 дано тлумачення, що нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України під час вирішення справ про соціальний захист підлягають застосуванню тоді, коли вони видані у межах його компетенції на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Ураховуючи особливість дії в часі закону про Державний бюджет України на відповідний рік, нормативно-правовий акт Кабінету Міністрів України, виданий на його виконання, також діє у межах бюджетного року.

Проте, в 2013-2014 роках нормативні акти Кабінетом Міністрів України з приводу встановлення розмірів виплат одноразової допомоги на оздоровлення особам, визначеним ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», не приймалися.

Отже, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що у 2013-2014 роках нарахування та виплата одноразової допомоги на оздоровлення повинні здійснюватися відповідно до ст. 48 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції від 06.06.1996).

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують зроблений судом першої інстанції висновок.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 197, п.1 ч.1. ст. 198, ст.200, 205, 206 КАС України суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області - залишити без задоволення.

Постанову Вільнянського районного суду Запорізької області від 01 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - залишити без змін .

Ухвала суду відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий: Ю.В. Дурасова

Суддя: Л.П. Туркіна

Суддя: О.А. Проценко