Справа № П/805/185/14
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2015-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2015 року м. Київ К/800/17789/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Конюшка К.В.,

Шведа Е.Ю.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою Горлівської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 10 лютого 2014 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2014 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Горлівської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області про визнання протиправною та скасування вимоги, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Горлівської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області про визнання протиправною та скасування вимоги від 16.12.2013 №Ф-857-17.

Позовні вимоги мотивовано протиправністю оскаржуваної вимоги як такої, що винесена відповідачем всупереч положенням частини четвертої статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 10 лютого 2014 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2014 року, позов задоволено: визнано протиправною та скасовано вимогу Горлівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області від 16.12.2013 №Ф-857-17.

У поданій касаційній скарзі Горлівська об'єднана Державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Донецькій області з посиланням на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та постановити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець, перебуває на спрощеній системі оподаткування та є платником єдиного податку, отримує пенсію за віком, призначену на підставі статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зі зниженням пенсійного віку.

Горлівською об'єднаною Державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Донецькій області на підставі статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» сформовано вимогу про сплату боргу від 16.12.2013 №Ф-857-17, відповідно до якої позивачу визначено суму недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірі 8154,51 грн.

Вказуючи на протиправність зазначеної вимоги, ОСОБА_2 звернувся до суду із даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з протиправності оскаржуваної вимоги як такої, що прийнята без урахування положень частини четвертої статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», відповідно до яких звільняються від сплати за себе єдиного внеску особи, які обрали спрощену систему оподаткування, якщо вони є пенсіонерами за віком.

Колегія суддів, виходячи з меж касаційного перегляду, встановлених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, погоджується з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Особи, зазначені у пункті 4 частини першої цієї статті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування (частина четверта статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування»).

Таким чином, за змістом цієї норми фізичні особи-підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати єдиного внеску за себе, за умови, якщо такі особи є пенсіонерами за віком (незалежно від того чи досягли вони загального пенсійного віку чи така пенсія оформлена на пільгових умовах - зі зменшенням віку) та отримують відповідно до закону пенсію.

Згідно із абзацами першим та другим пункту 16 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються, зокрема в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах.

Статтею 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено виключний перелік трудових пенсій, які призначаються за цим Законом (за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років). Загальні умови призначення пенсій за віком визначені статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та частиною першою статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». При цьому, статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», на підставі якої, як установили суди, позивач отримує пенсію, передбачена можливість призначення пенсії за віком на пільгових умовах - із зменшенням віку, зазначеного у статті 12 цього Закону, та за наявності відповідного трудового стажу.

Проаналізувавши наведені норми матеріального права, ураховуючи закріплені Конституцією України гарантії громадян на соціальний захист, колегія суддів дійшла висновку, що особи, яким пенсія за віком призначена відповідно до статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», не є платниками єдиного внеску за себе згідно з частиною четвертою статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», так як і особи, які є пенсіонерами за віком на загальних умовах, оскільки згадана норма не містить будь-яких винятків щодо пенсіонерів за віком.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 03 червня 2014 року у справі № 21-152а14.

За вказаних обставин, позиція судів попередніх інстанцій щодо протиправності оскаржуваної вимоги є обґрунтованою.

Доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують.

Правова оцінка встановлених обставин справи судами першої та апеляційної інстанцій дана вірно, порушень норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень судами першої та апеляційної інстанцій не допущено.

Відповідно до частини третьої статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 220-1, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Горлівської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області у відхилити, а постанову Донецького окружного адміністративного суду від 10 лютого 2014 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута в порядку статей 235-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: