Справа № 826/3192/15
Суддя: Файдюк В.В.
Дата ухвалення: 2015-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/3192/15 Головуючий у 1-й інстанції: Іщук І.О. Суддя-доповідач: Файдюк В.В.
У Х В А Л А

Іменем України

09 червня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Мєзєнцева Є.І.

Чаку Є.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління державної фіскальної служби у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 квітня 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Металева Покрівля" до Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2015 року до Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Металева Покрівля" до Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 14 лютого 2015 року, оскільки воно є необґрунтованим, бо позивач вимог чинного законодавства не порушував, відповідачем безпідставно під час здійснення перевірки не враховано первинні документи, що підтверджують правомірність формування позивачем податкового кредиту згідно договору поставки з ТОВ "Еско Трейн".

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 квітня 2015 року вказаний адміністративний позов задоволено.

Податкове повідомлення-рішення від 14 лютого 2015 року Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві визнано протиправним та скасовано.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, відповідачем було проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість по взаємовідносинах з ТОВ "Еско Трейн" за період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року.

За результатами проведеної перевірки ДПІ у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві складено акт від 04 лютого 2015 року №60/26-57-22-01/36264990, яким зафіксовані порушення позивачем норм податкового законодавства України, а саме: п 44.1 статті 44, п.185.1 статті 185, п.198.3, п. 198.6 статті 198, п. 201.1 , п. 201.6, п. 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, що призвело до заниження суми з податку на додану вартість за серпень 2014 року у сумі 133 328,00 грн.

На підставі складеного акту перевірки відповідачем прийнято оскаржуване податкові повідомлення-рішення від 14 лютого 2015 року №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 133 328,00 грн. та застосовано штрафні санкції у розмірі 66 664,00 грн.

Не погоджуючись з винесеним податковим повідомленням-рішенням позивач оскаржив його в адміністративному порядку.

З матеріалів справи вбачається, що в періоді, який перевірявся податковим органом, позивач мав господарські правовідносини з ТОВ "Еско Трейн".

Так, між позивачем та TOB "Еско Трейн" було укладено договір поставки № 1/09 від 18 серпня 2014 року, відповідно до п. 1.1 якого TOB "Еско Трейн" - постачальник зобов'язується передати(доставити) у власність покупця - позивача будівельні матеріали, визначені у додатках до цього договору, а позивач зобов'язується прийняти та оплатити товар.

Згідно даного договору найменування, одиниці виміру та загальна кількість товару, що підлягає поставці за цим договором, визначаються специфікаціями, що є додатками до договору.

Також, цим договором визначено, що загальна вартість товару визначається в додатках до цього договору та включає в себе ПДВ у розмірі 20 % від бази оподаткування. Перехід права власності на товар від постачальника до покупця оформлюється видатковою накладною або актом приймання-передачі матеріальних цінностей.

Суми податку на додану вартість, сплачені позивачем по взаємовідносинах з зазначеними контрагентами, були включені ним до сум податкового кредиту за відповідні звітні періоди.

Згідно зі статтею 200 ПК України - сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 статті 200 Кодексу, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені розділом V Кодексу (пункт 200.2 статті 200 Кодексу).

Згідно п. 138.1 статті 138 ПК України - витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті, інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу, крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

У відповідності до п. 138.2 статті 138 ПК України - витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до пп. 139.1.9 п. 139.1 статті 139 ПК України - не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Підпунктом 14.1.181 п. 14.1 статті 14 ПК України встановлено, що податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктом 198.1 статті 198 ПК України встановлено право суб'єкта підприємницької діяльності на віднесення сум сплаченого податку на додану вартість до податкового кредиту у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Виходячи з системного аналізу наведених норм права та обставин справи, колегія суддів приходить до висновку, що необхідними підставами для включення позивачем до складу податкового кредиту відповідних сум податку на додану вартість є: придбання ним товарів, робіт та послуг з метою його подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності; сплата чи нарахування сум податку на додану вартість у зв'язку з таким придбанням, з врахуванням рівня звичайних цін.

ПК України визначає лише окремі випадки, за яких неможливе включення витрат по сплаті податку на додану вартість до податкового кредиту звітного періоду.

Відповідно до п. 198.6 статті 198 ПК України - не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Згідно з п. 201.1 ст. 201 ПК України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну.

Згідно пункту 201.8 статті 201 ПК України - право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, ТОВ «Металева покрівля» зареєстроване як юридична особа 10 грудня 2008 року, що підтверджується копією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та перебуває на податковому обліку в державній податковій інспекції у Святошинському районі міста Києва.

Підставою для нарахування податкового кредиту, відповідно до п. 201.10 статті 201 ПК України є податкова накладна, яка видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» - підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Частиною 2 статті 9 зазначеного Закону передбачено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

За змістом наведених правових норм податковий кредит для визначення об'єкта оподаткування ПДВ має бути сформований за наявності фактично здійснених і підтверджених належним чином господарських операцій разом із складеними при їх проведенні первинними документами, які відображають реальність тієї операції, яка є підставою для обліку платника податків.

З матеріалів справи вбачається, що позивач сформував податковий кредит на підставі первинних документів: договору поставки, податкових накладних; видаткових накладних.

Докази оплати позивачем вказаного товару у справі відсутні. Оплати за вказаний товар позивачем не здійснено, в акті перевірки відображено, що у позивача наявна кредиторська заборгованість у сумі 799 966,44 грн., тобто вся сума поставленого товару за договором № 1/09 від 18 серпня 2014 року. Даний факт сторонами не заперечується.

Транспортування придбаного у TOB "Еско Трейн" товару згідно договору № 1/09 здійснювалося позивачем шляхом використання власного та орендованих автомобілів.

Наявність у позивача автотранспорту, за допомогою якого він транспортував придбаний у TOB "Еско Трейн" товар підтверджується договором № 06-925 від 02 липня 2013 року, відповідно до якого позивач придбав у Іноземного підприємства "АІС-Столиця" автомобіль ГАЗ-330202-206 рік випуску 2013.

Крім того, відповідно договору №04/14 від 02 березня 2014 року позивач прийняв від фізичної особи підприємця ОСОБА_3 у строкове користування - оренду автомобіль: ГАЗ 330202-414 вантажний бортовий, номерний знак НОМЕР_2, рік випуску 2008, право власності орендодавця на автомобіль підтверджується свідоцтвом про реєстрацію ТЗ НОМЕР_3, виданим ВРЕВ-11 УДАІ в м. Києві. Факт прийняття автомобіля підтверджується актом прийому-передачі ГАЗ 330202-414.

Відповідно до договору №06/14 від 02 березня 2014 року позивач прийняв від фізичної особи підприємця ОСОБА_3 у строкове користування - оренду автомобіль: MERSEDES-BENZ 1823 бортовий-С з гідоманіпулятором, номерний знак НОМЕР_3, рік випуску 2006, право власності орендодавця на автомобіль підтверджується свідоцтвом про реєстрацію ТЗ НОМЕР_4, виданим ВРЕР-1 УДАІ в м. Києві. Факт прийняття автомобіля підтверджується актом прийому-передачі MERSEDES-BENZ 1823.

Використанні позивачем товару, придбаного у контрагента TOB "Еско Трейн" у власній господарській діяльності підтверджується, зокрема, договором будівельного підряду №3143 від 14 квітня 2014 року, укладеним між ТОВ «Металева покрівля» та ТОВ "Канбуд".

Так, з метою виконання будівельно-монтажних робіт з улаштування покрівлі по вул. Регенераторній, 4 у м. Києві позивач згідно договору № 1/09 від 18 серпня 2014 року придбав у TOB "Еско Трейн" необхідні для цього матеріали (труби, оцинковані листи, полоси), які частково були використані позивачем під час монтажу каркасу покрівлі за договором №3143 від 14 квітня 2014 року. Зокрема, використання позивачем придбаного у TOB "Еско Трейн" товару підтверджується актом №МП-0000102 від 30 вересня 2014 року приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2014 року до договору будівельного підряду №3143 та актом №МП-0000103 від 30 вересня 2014 року приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2014 року до договору будівельного підряду №3143.

Крім того, судом першої інстанції вірно встановлено наявність у позивача складських приміщень, необхідних для зберігання придбаного товару, що підтверджується договором № 3УАР від 02 січня 2014 року, згідно якого позивач орендує у ТОВ "Катех-Енерго" складське приміщення, розташоване за адресою: смт Коцюбинське, провулок Будівельний, 9/11, склад літер "І2" загальною площею 214,8 м кв.

Під час огляду та дослідження первинних документів, поданих позивачем на підтвердження його взаємовідносин з контрагентами, судом не встановлено їх невідповідності вимогам чинного податкового законодавства.

Отже позивачем правомірно було сформовано податковий кредит, оскільки наведена вище первинна документація чітко відображає операції які були здійсненні між позивачем та його контрагентами.

Як вбачається з матеріалів справи, на момент укладення договору між позивачем та його контрагентом, останній був зареєстрований як платник податку на додану вартість та мав свідоцтво платника податків на додану вартість у встановленому законом порядку.

Також необхідно зазначити, що невиконання контрагентом зобов'язання по сплаті податку до бюджету не являється підставою для позбавлення платника податку права на отримання податкового кредиту та відшкодування податку на додану вартість.

Крім цього, невиконання контрагентом позивача власних податкових зобов'язань перед бюджетом, тягне відповідну відповідальність саме для нього, і не може вважатися підставою для відповідальності позивача.

Судом на момент прийняття рішення у справі не встановлено наявність постановлених у судовому порядку обвинувальних вироків стосовно посадових осіб контрагентів за фактом фіктивного підприємництва, а тому посилання відповідача на кримінального провадження №0000249, згідно якого TOB "Еско Трейн" є фіктивним підприємством, є безпідставними.

Враховуючи зазначене, та оскільки судом не було встановлено ознак фіктивності укладених між позивачем та його контрагентами правочинів, необґрунтованими є висновки викладені відповідачем в акті перевірки про порушення позивачем податкового законодавства

А як наслідок, колегія суддів приходить до висновку про неправомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення відповідача.

Таким чином, правомірним є висновок суду першої інстанції про задоволення даного адміністративного позову.

Отже при ухваленні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

Відповідно до статті 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 207, 212, 254 КАС України суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління державної фіскальної служби у м. Києві - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 квітня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтею 212 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Файдюк В.В.

Судді: Чаку Є.В.

Мєзєнцев Є.І.