Справа № 2а-108/10/0614
Суддя: Збицька К.Д.
Дата ухвалення: 2010-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-108/10/0614
Провадження № без н/п
П О С Т А Н ОВ А

І м е н е м У к р а ї н и

22 грудня 2010 року Малинський районний суд Житомирської області в складі головуючої судді Збицької К.Д.,

з участю секретаря Даниленко Л.Г.,

представників відповідача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Малині адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до управління праці та соціального захисту населення виконкому Малннської міської ради та Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про стягнення невиплачених коштів, передбачених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», -

встановив:

07 грудня 2009 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом. Просить визнати дії відповідачів незаконними та зобовязати:

- управління праці та соціального захисту населення виконкому Малайської міської ради донарахувати та виплатити грошову допомогу у звязку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва у розмірі 30% мінімальної заробітної плати відповідно до ст.37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закону) за період з . 1 грудня 2008 року по 30 листопада 2009 року в сумі 2254грн.50коп.;

- Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, яке визнане належним відповідачем, донарахувати та виплатити доплату до пенсії в розмірі однієї мінімальної заробітної плати за період з 1 грудня 2008 року по ЗО листопада 2009 року відповідно до ст.39 Закону в сумі 7636грн.60коп. та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, відповідно до ст.51 Закону в сумі 907грн.65коп.

Під час розгляду справи 03 грудня 2010 року позивач збільшив позовні вимоги: просить зобовязати відповідачів провести зазначені в позові донарахування згідно ст.ст.37,39,51 Закону з дати звернення до суду по час подання заяви про збільшення позовних вимог та в подальшому проводити їх нарахування та виплату в розмірі, визначеному ст.ст.37,39,51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Посилається на те, що йому, як особі, яка постійно проживає на території посиленого радіоекологічного контролю, за зазначений період проводись виплати не у розмірах, визначених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а в твердих грошових сумах, визначених постановою Кабінету Міністрів України №836 від 26.07.1996 року.

У судовому засіданні позивач підтримав позов з підстав, зазначених у заяві.

Представник відповідача 1 - Управління праці та соціального захисту населення виконкому Малинської міської ради - позов не визнала. Пояснила, що видатки на виплату коштів, передбачених статтею 37 Закону № 796 здійснюються у розмірах, передбачених Постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Постанова № 836), відповідно до бюджетних надходжень. На 2009 рік ця постанова неконституційною визнана не була. Просить застосувати положення ст.ст.99-100 Кодексу адміністративного судочинства України та в задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача 2 - Головного управління Пенсійного Фонду України в Житомирській області - також позов не визнала, посилаючись на те, що фінансування витрат, ввязаних з реалізацією Закону, здійснюється за рахунок Державного бюджету України відповідними розпорядниками бюджетних коштів відповідно до частин 1,2 ст. 21 Бюджетного кодексу України, а Пенсійний фонд України не включається до Державного бюджету України згідно положень, закріплених в частині другій статті 8 Закону України від 05.11.1991 року «Про пенсійне забезпечення» і не є розпорядником бюджетних коштів. Також зазначив, що позивачеві були проведені нарахування та виплати додаткової пенсії у розмірі 5% від прожиткового мінімуму за зазначений ним період; позивачем помилково ототожнюються поняття «мінімальна пенсія за віком» та «прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність»; позивач є працюючим пенсіонером і виплати, передбачені ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», проводить не управління Пенсійного фонду, а роботодавець.

З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що позивач є потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи 4-ї категорії та в спірний період часу проживав у ІНФОРМАЦІЯ_1, яке віднесено до зони посиленого радіоекологічного контролю та відповідно до положень статей 37,39,51 Закону № 796 має право на відповідні компенсації, доплати та допомоги.

Згідно ст.37 цього Закону громадянам, які проживають у зоні посиленого радіоекологічного контролю, виплачується щомісячна грошова допомога у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства в розмірі 30 процентів від мінімальної заробітної плати.

Ця допомога виплачується щомісячно органами праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації.

Перелік населених пунктів, жителям яких виплачується щомісячна грошова допомога, затверджується Кабінетом Міністрів України.

Частиною першою статті 39 названого Закону встановлено, що громадянам, які працюють у зоні посиленого радіоекологічного контролю, провадиться доплата у розмірі однієї мінімальної заробітної плати.

В частині другій даної статті зазначено, що пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на цих територіях, і стипендії студентам, які там навчаються, підвищуються у розмірах, встановлених частиною першою цієї статті.

Проте позивач працює, доплата до його заробітної плати здійснюється за місцем його роботи, а не управлінням Пенсійного фонду, яким зазначена компенсація припинена з 01.01.2007 року в звязку з працевлаштуванням пенсіонера, тому вимоги позивача до відповідача 2 в частині проведення донарахування та виплати доплат, передбачених ст.39 Закону, є безпідставними.

Стаття 51 цього Закону визначає, що особам, віднесеним до категорії 4, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначається в розмірі 15 процентів мінімальної пенсії за віком.

Судом встановлено, що на виконання вимог ст.ст.37. 51 Закону №796-ХІІ відповідачі щомісяця виплачували позивачеві передбачені цими статтями виплати в розмірах, визначених постановами Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року №836 та від 25 травня 2008 року №530.

З огляду на загальні засади пріоритету законів над підзаконними актами при визначенні розміру згаданих виплат застосуванню підлягають саме статті 37,51 Закону України №796-ХІІ, а не зазначені постанови, які істотно звужують обсяг установлених законом прав позивача.

У частині 2 статті 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пенсійний фонд України діє у відповідності до Положення «Про Пенсійний фонд України» і здійснює свої повноваження на підставі п.15 зазначеного положення через створені в установленому порядку його територіальні управління.

Відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» рішення про призначення та перерахунок пенсій приймаються районними управліннями Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України виключно законами| визначаються, зокрема, основи соціального захисту, а її статтею 75 встановлено, що єдиним органом

законодавчої влади в Україні є парламент - Верховна Рада України. Конституція України не надавала права парламенту делегувати свої повноваження іншим державним органам, а останнім - своїми нормативно-правовими актами змінювати положення законів.

Стаття 71 Закону України « Про державний бюджет України на 2009 рік » від 26.12.2008 року надає право Кабінету Міністрів України у 2009 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбаченими за відповідними бюджетними програмами .

Дію абзацу другого частини першої статті 37 та абзацу четвертого частини першої статті 39 Закону зупинено на 2008 рік згідно із Законом «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України». Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 його дію відновлено. Це рішення діяло з моменту його прийняття та до закінчення бюджетного року, тобто, до 31 грудня 2008 року.

Таким чином вимоги позивача про визнання неправомірними дій відповідачів та виплату недоплачених сум згідно ст.ст.37,51 Закону підлягають задоволенню з урахуванням звернення до суду 07 грудня 2009 року за період з 07 грудня 2008 року по 03 грудня 2010 року.

При цьому проведення розрахунків управлінням праці та соціального захисту населення виконкому Малинської міської ради відповідно до ст.37 Закону підлягає з розміру встановленої на час їх проведення мінімальної заробітної плати, а Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» в розмірі 15 процентів мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Вимоги про зобовязання відповідачів на майбутнє задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 11,69,71,158 -163,167,99-100 Кодексу адміністративного судочинства України, Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали

внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», -

постановив:

позов задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії управління праці та соціального захисту населення виконкому Малинської міської ради щодо нарахування та проведення ОСОБА_3 виплат, передбачених ст.37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», за період з 07 грудня 2008 року по 03 грудня 2010 року у меншому розмірі, ніж це визначено Законом.

Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення виконкому Малинської міської ради донарахувати та виплатити ОСОБА_3 відповідно до ст.37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 07 грудня 2008 року по 03 грудня 2010 року щомісячну грошову допомогу у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства у розмірі 30% мінімальної заробітної плати із врахуванням проведених за цей період виплат.

Визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного Фонду України в Житомирській області щодо нарахування та проведення ОСОБА_3 виплат, передбачених ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», за період з 07 грудня 2008 року по 03 грудня 2010 року у меншому розмірі, ніж це визначено Законом.

Зобовязати Головне управління Пенсійного Фонду України в Житомирській області провести нарахування та виплату ОСОБА_3 додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до ст. 51 Закону У країни « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», за період з 07 грудня 2008 року по 03 грудня 2010 року у розмірі 15 процентів мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, із врахуванням проведених за цей період виплат.

В решті позову відмовити за безпідставністю .

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Малинський районний суд протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до апеляційного суду.

Суддя:

ОСОБА_4