Справа № 9101/4338/2011
Суддя: Руденко М.А.
Дата ухвалення: 2011-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

9101/4338/2011

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" серпня 2011 р.

справа № 2а-9219/10/0870

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Руденко М.А.

суддів: Мірошниченка М.В. Юхименка О.В.

при секретарі судового засідання: Федоровій Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ресурс-Ойл»на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 26 листопада 2010 року у справі № 2а-9219/10/0870 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ресурс-Ойл»до Державної податкової інспекції у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя про зобов’язання вчинення певних дій, -

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2010 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Ресурс-Ойл»звернулося до суду з позовом, в якому просило зобов’язати ДПІ у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя визнати Податкову декларацію з податку на додану вартість за серпень 2010 року як податкову звітність.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 26 листопада 2010 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідач, який, відповідно до приписів пп.4.1.2 п.4.1 ст.4 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», встановивши, що податкова звітність надана позивачем з порушенням заповнення обов’язкових реквізитів, а саме: відсутній обов’язковий реквізит –місцезнаходження платника податку, повідомив ТОВ «Ресурс-Ойл»про виявлені порушення та запропонував доопрацювати та надати декларацію з податку на прибуток оформлену належним чином, чого позивачем зроблено не було, тим самим, відповідач, у межах наданої йому компетенції та у спосіб, передбачений законом, прийняв рішення про невизнання декларації з податку на прибуток як податкову звітність.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ТОВ «Ресурс-Ойл»подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права просило скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою зобов’язати ДПІ у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя визнати податкову декларацію з податку на додану вартість за серпень 2010 року як податкову звітність. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що при отриманні представником відповідача документів, доставлених кур’єрською службою з описом внутрішнього складу поштового відправлення, у п.1 якого зазначено, що «Декларація надається з усіма реквізитами», було перевірено вміст поштового відправлення та його відповідність наданим на адресу відповідача документам, проставлено підпис про прийняття та печатка, що свідчить про відсутність будь-яких зауважень до поштового відправлення, а також про те, що Декларація була надана з усіма необхідними реквізитами, в тому числі з юридичною адресою позивача. Тим самим, судом першої інстанції незаконно було не прийнято до уваги зазначений факт при постанові рішення.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 20 вересня 2010 року ТОВ «Ресурс-Ойл»кур’єрською службою доставки на адресу ДПІ в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя відправлено декларацію з податку на додану вартість за серпень 2010 року з Описом № 3105854 внутрішнього складу поштового відправлення, складеного кур’єрською службою доставки при пакуванні конверту поштового відправлення.

Вирішуючи спірні правовідносини між сторонами та відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що податкова декларація може бути не визнана податковим органом як податкова декларація тільки у випадках, які прямо передбачені пп. 4.2.1 п.4.1 ст. 4 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»та, прийнятому у відповідності до зазначених норм законодавства, Наказом ДПА України від 31.12.2008 року № 827 «Про затвердження методичних рекомендацій щодо централізованого приймання та комп’ютерної обробки податкової звітності платників податків в ОДПС України».

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується з наступних підстав.

За змістом пп. 4.2.1 п.4.1 ст. 4 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», який діяв на час виникнення спірних правовідносин між сторонами, прийняття податкової декларації є обов’язком контролюючого органу. Податкова декларація приймається без попередньої перевірки зазначених у ній показників через канцелярію, чий статус визначається відповідним нормативно-правовим актом. Відмова службової (посадової) особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин або висування нею будь-яких передумов щодо такого прийняття забороняється та розцінюється як перевищення службових повноважень такою особою, що тягне за собою відповідальність у порядку, визначеному законом.

Податкова звітність, отримана контролюючим органом від платника податків як податкова декларація, що заповнена ним всупереч правилам, зазначеним у затвердженому порядку її заповнення, може бути не визнана таким контролюючим органом як податкова декларація, якщо в ній не зазначено обов’язкових реквізитів. У цьому випадку контролюючий орган звертається до платника податків з письмовою пропозицією надати нову податкову декларацію з випаленими показниками (із зазначенням підстав неприйняття попередньої).

Отже, вказаною нормою матеріального права визначено як обов’язок податкового органу щодо прийняття податкової звітності так і підстави для невизнання податковим органом декларації і однією з таких підстав є відсутність обов’язкових реквізитів, в даному випадку обов’язковий реквізит –місцезнаходження платника податку.

Аналогічні приписи містить в собі Наказ ДПА України від 31.12.2008 року № 827 «Про затвердження методичних рекомендацій щодо централізованого приймання та комп’ютерної обробки податкової звітності платників податків в ОДПС України»та Порядок заповнення та подання декларації з податку на додану вартість, який затверджено наказом Державної податкової адміністрації України від 30 травня 1997 року № 166.

Завірена копія декларації, яка подана позивачем через кур’єрську службу доставки до ДПІ у Орджонікідзевського району м. Запоріжжя, долучена до матеріалів справи (а.с. 22-24). Як вбачається з вказаної копії декларації, в ній відсутній обов’язковий реквізит –місцезнаходження платника податку.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідач, вирішуючи питання про прийняття податкової звітності, діяв на підставі та у спосіб, що передбачені Законом України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та держаними цільовими фондами».

Колегія суддів не приймає до уваги посилання в апеляційній скарзі на те, що відповідачем на адресу суду надано копію податкової декларації з ПДВ позивача, з видаленим рядком про місцезнаходження позивача, оскільки доказів того, що відповідачем було зроблено будь-які видалення з даного документу –не надано. А також, посилання відповідача на наявність печатки відповідача на Описі № 3105854 внутрішнього складу поштового відправлення, складеного Кур’єрською службою доставки при пакуванні конверту поштового відправлення з зазначеною декларацією, що, на думку позивача, є свідченням того, що Декларація була надана з усіма реквізитами, оскільки проставляння печатки відповідача на вказаному Описі не засвідчує наявність всіх необхідних реквізитів в самій Декларації, а лише підтверджує відповідність вмісту та кількості документів, які знаходяться в поштовому відправленні, переліку та кількості документів, зазначених в самому Описі внутрішнього вмісту поштового відправлення.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржене судове рішення ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, тому передбачених статтею 202 Кодексу адміністративного судочинства України підстав для його скасування і ухвалення нового судового рішення не вбачається.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст.ст. 200, 206 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ресурс-Ойл»залишити без задоволення, а постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 26 листопада 2010 року у справі № 2а-9219/10/0870 –без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, встановлені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

(Повний текст ухвали виготовлено 16.09.2011 року)

Головуючий: М.А. Руденко

Суддя: М.В. Мірошниченко

Суддя: О.В. Юхименко