Справа № 591/1892/15-а
Суддя: Бондар В.О.
Дата ухвалення: 2015-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2015 р.Справа № 591/1892/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бондара В.О.

Суддів: Кононенко З.О. , Калитки О. М.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в м.Сумах на постанову Зарічного районного суду м. Суми від 23.04.2015р. по справі № 591/1892/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в м.Сумах

про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 ( далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Суми ( далі- выдповідач) про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії.

Постановою Зарічного районного суду м. Суми від 23.04.2015 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправним рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах, викладене в листі від 17.03.2015р. за№ 111/К "Про розгляд заяви", про відмову ОСОБА_1 здійснити перерахунок та виплату пенсії державного службовця згідно довідок ДПІ у м. Сумах ГУ ДФС у Сумській області від 17 лютого 2015 року № 1029/К/05-020, № 1031/К/05- 020 та 1036/К/05-020 у розмірі 86 відсотків, із врахуванням винагороди за вислугу років у розмірі 30%, матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах починаючи з Оіберезня 2015 року здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії державного службовця, призначеної на підставі ст. 37 Закону України "Про державну службу" (у редакції, що діяла на момент призначення пенсії) із врахуванням винагороди за вислугу років у розмірі 30%, матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, зазначених у довідках ДПІ у м. Сумах ГУ ДФС у Сумській області від 17 лютого 2015 року № 1029/К/05-020, № 1031/К/05-020 та 1036/К/05-020, у розмірі 86 відсотків.

Стягнено з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 40004, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) витрати по сплаті судового збору в сумі 73,08 грн.

Відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просять скасувати постанову та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що вважає постанову суду першої інстанції незаконною та необґрунтованою у зв»язку з неповним з»ясуванням судом, обставин, що мали значення для справи та невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Сторони в судове засідання не з'явились, були повідомлені належним чином.

Суд апеляційної інстанції розглядає справу згідно ч.4 ст. 196 КАС України та п.2 ч.1 ст. 197 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, вивчивши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги судом зроблено висновок, що позивачу мають бути зараховані суми індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення при обчисленні розміру пенсії, а відмова відповідача в реалізації цього права, грубо порушує передбачене ст. 46 Конституції України право позивача на соціальний захист та суперечить вимогам ст. 19 Конституції України, яка передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що з 23 вересня 2011 року ОСОБА_1 була призначена пенсія державного службовця, відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у розмірі 86 відсотків, але при обчисленні пенсії не були враховані винагорода за вислугу років у розмірі 30% у сумі 390,60 грн. (врахована надбавка за вислугу років у розмірі 25% у сумі 325,50 грн.), матеріальна допомога на оздоровлення та матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань на загальну суму 25234,68 грн.

Позивач отримала довідки ДШ у м. Сумах ГУ ДФС у Сумській області від 17 лютого 2015 року № 1029/К/05-020, № 1031/К/05-020 та 1036/К/05-020, що дають право на здійснення перерахунку раніше призначеної пенсії.

13 березня 2015 року позивачка звернулася до Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах із заявою про перерахунок пенсії, у якій просила здійснити перерахунок та виплату пенсії державного службовця згідно довідок ДШ у м. Сумах ГУ ДФС у Сумській області від 17 лютого 2015 року № 1029/К/05-020. № 1031/К/05-020 та 1036/К/05-020 у розмірі 86 відсотків, врахувавши винагороду за вислугу років у розмірі 30% (390,60 грн.), матеріальну допомогу на оздоровлення та матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань та загальну суму 25234,68 грн.

Відповідачем був наданий лист від 17.03.2015р. за № 111/К "Про розгляд заяви", яким відмовлено у задоволенні заяви та здійсненні перерахунку пенсії.

Вважаючи, що дії відповідача неправомірні, позивач звернувся до суду з позовом.

Перевіряючи обґрунтованість заявлених позовних вимог, колегія суддів зазначає, що принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам визначає Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Згідно до преамбули Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні», цей закон гарантує ветеранам праці та громадянам похилого віку рівні з іншими громадянами можливості в економічній, соціальній, політичній сферах, сприятливі умови для повноцінного способу життя, а також у зв'язку з тим, що зазначений закон не встановлює обмежень для громадян похилого віку в залежності від посад, які вони займали до виходу на пенсію, суд дійшов висновку, що норма, викладена у статті 21 зазначеного закону, повинна застосовуватися також у разі призначення пенсій відповідно доЗакону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХП.

Згідно зі ст. 37 Закону України «Про державну службу» пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Крім того, оскільки пенсія позивачу була призначена за приписами Закону України «Про державну службу» в редакції, що діяла до 01 жовтня 2011 року, і згідно норм цього Закону, пенсія державним службовцям призначалась в розмірі 80 % від суми заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а за кожний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на 1 % заробітку, але не більше 90 % заробітної плати, тому обґрунтованим є твердження позивача, що пенсія повинна бути перерахована в розмірі 86 %.

Відповідно до частини другої статті 33 цього ж Закону, заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Згідно частини сьомої статті 33 Закону № 3723-ХІІ. державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, умови оплати праці державних службовців, розміри к посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Системний аналіз положень статті 33 Закону України «Про державну службу» дозволяє зробити висновок про те, що законодавець у тексті статті відокремив поняття «надбавки та доплати» від поняття «матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань».

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про державну службу» державним службовцям надається щорічна відпустка тривалістю 30 календарних днів, якщо законодавством не передбачено більш тривалої відпустки, з виплатою допомоги для оздоровлення у розмірі посадового окладу.

Однако, за визначенням статті 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються: суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески. Також, за визначенням статті 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Закон України від 09.07.2003 № 1058-ІУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-ІУ) не містить визначення заробітної плати, на підставі якої здійснюється розрахунок пенсії.

Із змісту статті 40 вказаного Закону видно, що з середньої заробітної плати (доходу) повинні бути сплачені страхові внески.

Отже, чинне законодавство як загальне, так і спеціальне відносить до складу заробітної плати також інші виплати. При цьому слід врахувати, що надбавки, запроваджені нормативно-правовими актами, матеріальна допомога належать до додаткових видів грошового забезпечення й приймаються в розрахунок при нарахуванні пенсії лише особам, які отримували такі надбавки під час перебування на державній службі та були звільнені зі служби після їх запровадження.

Відповідно до вказаних нормативних актів пенсія позивача повинна обчислюватись із заробітної плати, яку вона фактично отримувала на день звільнення в тому числі з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати, на яку нараховувалися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Згідно частини першої статті 244-2 КАС України (цією статтею Кодекс доповнено Законом України від 06.07.2010р № 2747-ІУ) рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Відповідно до рішення Верховного Суду України від 20 лютого 2012 року № 21-430/11 та висновках Верховного Суду України від 1 лютого 2013 року, викладених у рішеннях. зокрема у зазначеному рішенню, отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов»язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення відповідача про те, що матеріальна допомога та винагорода за вислугу років не повинні враховуватись при призначенні пенсії позивача, є помилковим, а тому вважати прийняте відповідачем рішення законним у суду немає підстав, оскільки на думку суду, відмова відповідача у врахуванні до призначеної пенсії матеріальної допомоги та надбавок (винагород) суперечить діючому законодавству, а саме ст.ст. 33, 37 Закону України «Про державну службу», ст.ст. 1, 2 Закону України «Про оплату праці», ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст.ст. 41, 45, 48 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки зазначені норми беззаперечно встановлюють необхідність обрахунку пенсії з урахуванням матеріальної допомоги та надбавок (винагород за вислугу років) як невід'ємних складових заробітної плати.

Згідно частини першої статті 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із частини першої статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню у повному обсязі, а порушене право позивача відновленню.

Доводи апеляційної скарги є необґрунтованими з вище зазначених підстав і висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Таким чином, колегія суддів, вважає, що при прийнятті рішення суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів, дійшла до висновку, що постанова суду першої інстанції не підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - задоволенню.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Сумах залишити без задоволення.

Постанову Зарічного районного суду м. Суми від 23.04.2015р. по справі № 591/1892/15-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Бондар В.О.
Судді(підпис) (підпис) Кононенко З.О. Калитка О.М.