Справа № 4171/09
Суддя: Туркіна Л.П.
Дата ухвалення: 2010-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"27" січня 2010 р.справа № 2а-461/08 Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Туркіної Л.П.
суддів: Проценко О.А. Кожан М.П.
при секретарі судового засідання: Ганноченку А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Фізичної особи підприємця ОСОБА_1
у справі № 2а-461/08
за позовом: Жовтоводської обєднаної державної податкової інспекції у Дніпропетровській області
до Фізичної особи підприємця ОСОБА_1
про стягнення 1580,00 грн., -
У лютому 2008 Жовтоводська обєднана державна податкова інспекція у Дніпропетровській області (далі Жовтоводська ОДПІ) подала до Дніпропетровського окружного адміністративного суду позов, в якому просила стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь держави 1580,00 грн. заборгованості по сплаті штрафних (фінансових) санкцій за порушення Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», Закону України «Про державне регулювання виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним, плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами», Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності», Декрету Кабінету Міністрів України «Про акцизний збір».
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріально та процесуального права. Висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи. Апелянт зазначає, що суд безпідставно не врахував її доводи та пояснення свідка ОСОБА_2 щодо відсутності перевірки, за результатами якої винесено рішення про застосування санкцій. На думку апелянта, суд в порушення норм ст.. ст.. 57,60,65,141 КАС прийняв у якості доказів пояснення представника відповідача ОСОБА_3 щодо проведення перевірки.
Позивач вказує, що відповідно до ст.. 65 КАС України, свідком в адміністративній справі є особа, якій відомі обставини, котрі необхідно зясувати у справі. Саме для зясування відомих ОСОБА_3 обставин у справі вона була запрошена до суду в якості свідка, але суд, не дотримуючись встановленого ст.. 141 КАС України порядку допиту свідків, не привів ОСОБА_3 до присяги свідків, тим самим не попередивши її про відповідальність за неправдиві свідчення та за відмову від дачі свідчень.
Апелянт також вказує, що судом не надано належну оцінку наступним фактам.
Відповідно до показів державних податкових інспекторів Радченко В.І, та ОСОБА_4, перевірку вони поводили без повідомлення ОСОБА_1 про проведення планової перевірки та без ознайомлення останньої з направленням на перевірку, так як за власним міркуванням вони проводили «оперативну»перевірку, яка не передбачена чинним законодавством України.
Акт перевірки, не відповідає вимогам законодавства та складений з суттєвими порушеннями наказу Державної податкової адміністрації України №327 від 10.08.2005р. «Про затвердження Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства», щодо оформлення самого акту, а саме: не вказаний тип перевірки (п.2.1.6.); не вказана інформація про направлення суб'єкту господарювання повідомлення про проведення планової виїзної перевірки (п.2.1.8.); не вказані докази, що достовірно підтверджують наявність факту порушення та не додані пояснення посадових осіб суб'єкта господарювання щодо встановлених порушень (п.2.3.2.), в самому акті перевірки відображені необґрунтовані данні про правопорушення, які не мають підтверджених доказів (п.2.3.4). До того ж п.4.7. Наказу передбачає умови фіксування відмови підпису акту перевірки суб'єктами господарювання, а це акт відмови який підписується не менш як трьома службовими особами, що не було дотримано працівниками державної податкової служби при складанні акту відмови від підпису.
Позивач надав до суду апеляційної інстанції заперечення на апеляційну скаргу, в яких просив відмовити відповідачу в задоволенні апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції залишити без змін та зазначив, що рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 1580,00 грн. надіслані на адресу платника 22.10.2007 року поштою, про що свідчать опис вкладення в цінний лист.
На думку позивача, платник мав змогу та повинен був у разі незгоди оскаржити рішення про застосування санкцій. На момент розгляду справи окружним судом рішення не були скасовані або змінені, заборгованість не була погашена.
У судове засідання представники позивача та відповідача не прибули, про час і місце судового засідання були повідомлені належним чином.
У жовтні 2007р. на підставі Акту перевірки, податковою винесено рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 12.10.2007р № НОМЕР_1, в сумі 500грн. за проведення розрахунків без використання реєстратора розрахункових операцій та невідповідність готівкових коштів на місці проведення розрахунків з показниками «Х-звіту» РРО, тобто за порушення п.1,3 ст.3 ЗУ «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі громадського харчування та послуг», код платежу НОМЕР_2;
Як свідчать матеріали справи, на момент розгляду справи у суді першої інстанції названі рішення не були змінені або скасовані. Доказів скасування названих рішень до суду апеляційної інстанції також не надані, як і доказів сплати штрафних санкцій. За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо правомірності позовних вимог органу державної податкової служби. Посилання відповідача (апелянта) на неправомірність проведення перевірки та невідповідність акта перевірки нормам чинного законодавства не приймається колегією суддів, виходячи з наступного.
Посилаючись на порушення органу державної податкової служби, відповідач фактично оспорює правомірність рішень контролюючого органу.
Однак, відповідно до діючого законодавства оскарження рішень субєкта владних повноважень повинно здійснюватись шляхом подання адміністративного позову. При розгляді якого відповідач, у даному випадку Жовтоводська ОДПІ, зокрема має право просити суд застосовувати строк, передбачений ст.. 99 КАС України, а особа, що оспорює рішення, повинна довести наявність поважних причин, що перешкоджали їй вчасно звернутись до суду.
Як свідчать матеріали справи, рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № НОМЕР_1, № НОМЕР_5, № НОМЕР_6 від 12.10.2007р.є чинними та породжують у сторін певні права та обовязки.
Посилання апелянта на порушення судом першої інстанції норм ст. ст. 65, 141 КАС щодо допиту свідка, не приймається колегією суддів до уваги, оскільки матеріали справи свідчать, що статус свідка у справі має лише ОСОБА_2, про що зазначено у постанові суду /а.с. 95/. Як свідчать названа постанова, ОСОБА_3 була заслухана судом виключно як представник згідно ст. ст. 49, 59 КАС України.
Відповідно до ст.. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -
Апеляційну Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України.

Ухвала може бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС України.

Ухвалу виготовлено у повному обсязі 04.02.2010 р.

Головуючий суддя: Туркіна Л.П

Суддя: Кожан М.П.

Суддя: Проценко О.А.

Згідно з оригіналом ОСОБА_5