Справа № 810/4959/13-а
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2015-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2015 року м. Київ К/800/2212/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Конюшка К.В.,

Шведа Е.Ю.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в м. Фастові та Фастівському районі Київської області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2013 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Фастові та Фастівському районі Київської області про скасування вимог та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Фастові та Фастівському районі Київської області про визнання протиправними та скасування вимог про сплату боргу від 26.03.2013 №Ф-10, від 18.07.2013 №Ф-884 та від 13.08.2013 №Ф-2036; зобов'язання відповідача припинити нарахування ОСОБА_2 єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування як особі, що перебуває на пенсії за віком та обрала спрощену систему оподаткування .

Позовні вимоги мотивовано протиправністю оскаржуваних вимог як таких, що винесено відповідачем всупереч положенням частини четвертої статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2013 року, позов задоволено частково: визнано протиправними та скасовано вимоги Управління Пенсійного фонду України в м. Фастові та Фастівському районі Київської області про сплату боргу від 26.03.2013 №Ф-10 щодо сплати єдиного внеску на суму 4572,42 грн., від 18.07.2013 №Ф-884 щодо сплати єдиного внеску на суму 1698,23 грн. та від 13.08.2013 №Ф-2036 щодо сплати єдиного внеску на суму 2388,06 грн.

У поданій касаційній скарзі Управління Пенсійного фонду України в м. Фастові та Фастівському районі Київської області з посиланням на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та постановити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець, перебуває на спрощеній системі оподаткування та є платником єдиного податку, отримує пенсію за віком, призначену на підставі статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зі зниженням пенсійного віку.

Управлінням Пенсійного фонду України в м. Фастові та Фастівському районі Київської області на підставі статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» сформовано вимоги про сплату боргу від 26.03.2013 №Ф-10 на суму 4572,42 грн., від 18.07.2013 №Ф-884 на суму 3677,18 грн. та від 13.08.2013 №Ф-2036 на суму 2388,06 грн.

За змістом зазначених вимог, розмір заборгованості позивача зі сплати єдиного внеску сформований за період з січня 2011 року по червень 2013 року включно.

Вказуючи на протиправність зазначених вимог, ОСОБА_2 звернувся до суду із даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з протиправності оскаржуваних вимог в частині нарахування заборгованості за період з серпня 2011 року по червень 2013 року як таких, що прийнято без урахування положень частини четвертої статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» у редакції від 07.07.2011, відповідно до яких звільняються від сплати за себе єдиного внеску особи, які обрали спрощену систему оподаткування, якщо вони є пенсіонерами за віком.

Колегія суддів, виходячи з меж касаційного перегляду, встановлених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, погоджується з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Особи, зазначені у пункті 4 частини першої цієї статті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування (частина четверта статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне рахувастння»).

Таким чином, за змістом цієї норми фізичні особи-підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати єдиного внеску за себе, за умови, якщо такі особи є пенсіонерами за віком (незалежно від того чи досягли вони загального пенсійного віку чи така пенсія оформлена на пільгових умовах - зі зменшенням віку) та отримують відповідно до закону пенсію.

Згідно із абзацами першим та другим пункту 16 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються, зокрема в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах.

Статтею 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено виключний перелік трудових пенсій, які призначаються за цим Законом (за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років). Загальні умови призначення пенсій за віком визначені статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та частиною першою статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». При цьому, статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», на підставі якої, як установили суди, позивач отримує пенсію, передбачена можливість призначення пенсії за віком на пільгових умовах - із зменшенням віку, зазначеного у статті 12 цього Закону, та за наявності відповідного трудового стажу.

Проаналізувавши наведені норми матеріального права, ураховуючи закріплені Конституцією України гарантії громадян на соціальний захист, колегія суддів дійшла висновку, що особи, яким пенсія за віком призначена відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», не є платниками єдиного внеску за себе згідно з частиною четвертою статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», так як і особи, які є пенсіонерами за віком на загальних умовах, оскільки згадана норма не містить будь-яких винятків щодо пенсіонерів за віком.

За вказаних обставин, позиція судів попередніх інстанцій щодо протиправності оскаржуваних вимог в частині нарахування позивачу заборгованості зі сплати єдиного внеску за період з серпня 2011 року по червень 2013 року є обґрунтованою.

Доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують.

Правова оцінка встановлених обставин справи судами першої та апеляційної інстанцій дана вірно, порушень норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень судами першої та апеляційної інстанцій не допущено.

Відповідно до частини третьої статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 220-1, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Фастові та Фастівському районі Київської відхилити, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута в порядку статей 235-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: