Справа № 826/5945/15
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2015-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

08 червня 2015 року 09:40 № 826/5945/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Скочок Т.О., при секретарі Новик В.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доВідділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві (відповідач-1) Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві (відповідач-2)
провизнання дій неправомірними та незаконними, зобов'язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулася ОСОБА_1 (надалі - позивач) з позовом до Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві (надалі - відповідач-1 або Відділ), Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві (надалі - відповідач-2 або ГУ ДКС України у м. Києві), в якому просить (з урахуванням уточненої позовної заяви від 16.04.2015 року):

- визнати дії Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві неправомірними та незаконними, що виявилися у бездіяльності під час виконання судових рішень, ухваленого відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України та порушенні вимог Закону України «Про виконавче провадження»;

- зобов'язати Відділ державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві задовольнити вимогу ОСОБА_1 та усунути допущені порушення, а саме: відкрити виконавче провадження за виконавчим листом, виданим Окружним адміністративним судом міста Києва 23 січня 2015 року на підставі постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 жовтня 2014 року та надіслати ОСОБА_1 копію постанови про відкриття виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з моменту винесення такої постанови рекомендованим листом з повідомленням про вручення;

- стягнути з Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди у сумі 50 000,00 грн. внаслідок незаконного неприйняття рішення щодо розгляду заяви ОСОБА_1 про відкриття виконавчого провадження від 27.02.2015 року, незаконного не надіслання останній відповідного рішення у вигляді постанови;

- зобов'язати Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві фактично виплатити ОСОБА_1 суму коштів, яка визначиться рішенням про стягнення з Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві на її користь відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що останньою у встановлений положеннями Закону України «Про виконавче провадження» строк не отримано постанови про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа, виданного 23.01.2015 року Окружним адміністративним судом, чим порушено її права та охоронювані законом інтереси.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.04.2015 року відкрито провадження в адміністративній справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду у судовому засіданні на 12.05.2015 року.

У судове засідання 12.05.2015 року з'явилися позивач та представник відповідача-1.

Відповідач-2 не з'явився, явку свого представника не забезпечив, хоча у відповідності до положень ст. 35 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, що підтверджується наявним у матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення.

При цьому, від представника відповідача-2 через канцелярію суду надійшли письмові пояснення по справі разом з клопотанням про розгляд справи за відсутності останнього.

Позивач у вказаному судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити їх з підстав, зазначених у позовній заяві.

Представник відповідача-1 проти задоволення позовних вимог заперечував, вказавши, що за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 щодо відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа, виданого 23.01.2015 року Окружним адміністративним судом, винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження, яка направлена на адресу позивача.

Суд у судовому засіданні 12.05.2015 року на підставі ч. 6 ст. 128 КАС України, враховуючи неприбуття належним чином повідомленого відповідача-2 та відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, ухвалив про перехід до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши наявні в матеріалах справи документи і матеріали, заслухавши пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулася до начальника Відділу із заявою від 27.02.2015 року про відкриття виконавчого провадження, зі змісту якої вбачається, що остання у зв'язку з невиконанням у добровільному порядку постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.10.2014 року на підставі Закону України «Про виконавче провадження» просила прийняти до виконання виконавчий лист, виданий Окружним адміністративним судом міста Києва 23.01.2015 року, з винесенням державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження протягом трьох робочих днів з дня надходження виконавчого документу. В якості додатків до вказаної заяви зазначено оригінал виконавчого листа по адміністративній справі №826/11033/14, виданий Окружним адміністративним судом міста Києва 23 січня 2015 року, на 1 арк.

Про факт направлення вищезазначеної заяви 27.02.2015 року свідчить наявні у матеріалах справи опис вкладення у цінний лист з описом вкладень (з відбитком відділу поштового зв'язку) та чек.

Згідно Інформаційного ресурсу «Відстеження пересилання поштових відправлень», поштове відправлення зі штрихкодовим ідентифікатором « 503», який відповідає номеру поштового відправлення, вказаному у чеку відділу поштового зв'язку, як доказу направлення на адресу Відділу заяви від 27.02.2015 року про відкриття виконавчого провадження, остання разом з додатками отримана за довіреністю 05.03.2015 року. Водночас, у відповідності до відбитку печатки канцелярії Відділу, вказана вище заява надійшла до відповідача-1 10.03.2015 року за №9610/02-26.

При цьому, за твердженнями позивача, що було зазначено вище, остання не отримувала відповідної постанови про відкриття виконавчого провадження або про відмову у відкритті останнього.

На підставі викладеного вище, вважаючи свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Нормативно-правовим актом, яким врегульовано умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку є Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-XIV (надалі - Закон №606).

Відповідно до ст. 1 Закону №606, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Частиною 1 ст. 6 Закону №606 визначено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Разом з тим, приписами ч. 1 ст. 11 Закону №606 зазначено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Так, державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження (ч.ч. 1 та 2 ст. 25 Закону №606).

Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові (ч. 5 ст. 25 Закону №606).

Положеннями ст. 26 Закону №606 врегульовано питання відмови у відкритті виконавчого провадження.

У силу ч. 1 ст. 26 Закону №606, державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі: 1) пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання; 2) неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 цього Закону, та неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом; 3) якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної (юридичної) сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання; 4) пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення; 5) якщо не закінчилася відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення; 6) невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону; 6-1) офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури; 7) якщо виконавчий документ повернуто стягувачу за його заявою, крім виконавчих документів про стягнення аліментів та інших періодичних платежів; 8) наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Про відмову у відкритті виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову протягом трьох робочих днів, а за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - не пізніше наступного робочого дня з дня надходження виконавчого документа і не пізніше наступного дня надсилає її заявникові разом з виконавчим документом (ч. 2 ст. 26 Закону №606).

Постанова державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження може бути оскаржена заявником у десятиденний строк з дня її надходження у порядку, встановленому цим Законом (ч. 4 ст. 26 Закону №606).

При цьому, копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі (ч. 1 ст. 31 Закону №606).

З аналізу вищенаведених положень Закону №606 вбачається, що державний виконавець за результатами розгляду заяви стягувача про примусове виконання рішення протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа приймає постанову або про відкриття виконавчого провадження, або про відмову у його відкритті, яка не пізніше наступного дня надсилається стягувачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Як було зазначено представником відповідача-1 під час судового розгляду справи, за результатами розгляду заяви позивача від 27.02.2015 року про відкриття виконавчого провадження головним державним виконавцем Відділу винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийняття до провадження виконавчого документа) від 12.03.2015 року (ВП №46810688), зі змісту якої вбачається, що виконавчий лист №826/11033/14, виданий 23.01.2015 року Окружним адміністративним судом м. Києва, не може бути прийнято до виконання, оскільки порушено вимоги ст. 18 Закону №606, а саме: у виконавчому документі не зазначено індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також у виконавчому документі не зазначено індивідуальний ідентифікаційний номер боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України.

В якості доказів направлення на адресу позивача (стягувача) вказаної вище постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийняття до провадження виконавчого документа) від 12.03.2015 року представником відповідача-1 надано суду копію реєстру на відправлення рекомендованої кореспонденції за 26.03.2015 рок через поштове відправлення К-03186, згідно якого остання направлена на адресу ОСОБА_1 (Харківська обл., м. Лозова МН №4 13, кв. 24) 27.03.2015 року (у відповідності до відмітки відділу поштового зв'язку) за номером відправлень за касовим чеком « 15489336», а також представником відповідача-1 надано суду відомості з Інформаційного ресурсу «Відстеження пересилання поштових відправлень», згідно з якими вказане відправлення вручене адресату (одержувачу) особисто 01.04.2015 року.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про необґрунтованість тверджень позивача щодо неправомірності та незаконності дій Відділу, що виявилися у бездіяльності під час виконання судових рішень, ухваленого відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України та порушенні вимог Закону України «Про виконавче провадження», з підстав не отримування останньою відповідної постанови про відкриття виконавчого провадження або про відмову у відкритті останнього, про що вказано у позовній заяві та підтверджено під час судового розгляду справи, оскільки, як було зазначено вище, за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 27.02.2015 року про відкриття виконавчого провадження винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийняття до провадження виконавчого документа) від 12.03.2015 року (ВП №46810688), яка, водночас, не є предметом розгляду у даній справі, та, у відповідності до положень Закону №606, є одним з можливих рішень, що приймаються за результатами розгляду заяви стягувача про примусове виконання рішення.

Щодо решти позовних вимог, які полягають у зобов'язанні відповідачів вчинити певні дії, а також відшкодування моральної шкоди, суд зазначає, що останні є похідними від розглянутої вище позовної вимоги, у задоволенні якої суд дійшов висновку про відмову в її задоволенні, а, відтак, вказані вище позовні вимоги також не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому суд, оцінюючи спірні дії відповідача, виходить з критеріїв оцінки рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, встановлених ч. 3 ст. 2 КАС України, до яких, зокрема, відносяться вчинення дій на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для вчинення останніх.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 69-71, 94, ч. 6 ст. 128, ст.ст. 158-163, 167, 181, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили в строк і порядку, передбачені ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.О. Скочок