Справа № 19991/09
Суддя: Дадим Ю.М.
Дата ухвалення: 2010-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" липня 2010 р. справа № 2а-261/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Дадим Ю.М.

суддів: Семененка Я.В. Божко Л.А.

при секретарі судового засідання: Мациборко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Енергодарської міської ради Запорізької області на постанову Енергодарського міського суду Запорізької області від 27 травня 2009 р. у справі № 2а-261/09 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Енергодарської міської ради Запорізької області про стягнення боргу з виплати державної допомоги по догляду за дитиною,-

в с т а н о в и л а :

У березні 2009 року ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Енергодарської міської ради Запорізької області, в якому просила суд визнати протиправними дії відповідача по призначенню, нарахуванню і виплаті допомоги, як застрахованій працездатній особі. Просила стягнути з відповідача недоплачену допомогу в розмірі 6769,24 грн. за 2007 2008 роки. Крім того, просила зобовязати відповідача виплачувати допомогу з 01 січня 2009 року по день закінчення відпустки по догляду за дитиною.

Постановою Енергодарського міського суду Запорізької області від 27 травня 2009 р. у справі № 2а-261/09 позовні вимоги були задоволені частково . Визнано дії відповідача протиправними щодо нарахування, призначення та виплати позивачці допомоги за період з 01 січня 2008 року по 31 грудня 2008 року встановленому статтями 41, 43 Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням від 18 січня 2001 року №2240-14. Стягнуто з відповідача суми допомоги за період з 01 січня 2008 року по 31 грудня 2008 року у розмірі 5560,80 грн.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, Управління праці та соціального захисту населення Енергодарської міської ради Запорізької області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вищезазначену постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції прийняв постанову з порушенням норм матеріального та процесуального права, Суд першої інстанції прийняв постанову, не врахував, що рішення Конституційного Суду України № 6-рп/2007 набрало силу з 09.07.2007 року, та не має зворотної сили, окрім того, його дія втратила силу 31.12.2007 року. Рішення Конституційного Суду України не може бути реалізовано, оскільки не було внесено зміни до Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік»і не були збільшені видатки на виплати соціальної допомоги. Також вказував, що ст..56 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік»встановлене, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами зумовленими народженням та похованням»здійснюється за рахунок коштів відповідно субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам у розмірі , що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сімї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 грн. для незастрахованих осіб та не менше 23 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб, у порядку встановленого Кабінетом Міністрів України. Вважає, що судом першої інстанції були порушені норми матеріального та процесуального права, що призвело до винесення необгрунтованного рішення.

Позивачка заперечень на апеляційну скаргу до суду не подавала. Крім того, позивачкою постанова суду в частині відмовлених позовних вимог не оскаржувалась.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивачка має малолітнього сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8), у зв'язку з чим знаходиться на обліку у відповідача та отримує від нього виплати допомоги по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку.

Відмовляючи позивачці у задоволенні її позовних вимог щодо зобовязання нарахувати та виплатити суму відшкодування допомоги по догляду за дитиною за 2007 рік, суд першої інстанції вірно виходив з положень ст.. 99 КАС України, згідно якої адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше обчислюється з дня, коли особа дізналася, або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Так, ч.1 ст.102 КАС України визначено, що пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлено, за клопотанням особи, яка бере участь у справі. Було встановлено судом першої інстанції, що позивачка звернулася до суду 23 березня 2009 року та нею було пропущено річний процесуальний строк для визнання неправомірних дій відповідача та стягнення суми недоотриманої допомоги за 2007 рік, оскільки рішення Конституційного суду України від 09 липня 2007 року №6-рп/2007 було оприлюднене 27 липня 2007 року.

Задовольняючи позовні вимоги за 2008 рік , а саме з 01 січня 2008 року по 31 грудня 2008 року, суд першої інстанції виходив з того, що є рішення Конституційних судів від 09.07.2007 року та від 22 травня 2008 року, які мають преюдиційне значення для судів загальної юрисдикції. Тому при вирішенні спірних правовідносин слід користуватись положеннями ст.41,43 Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням від 18 січня 2001 року №2240-14, а не Законами про Державний бюджет на відповідний рік.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи із наступного.

Частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.. 5 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", всі види державної допомоги сім'ям з дітьми, крім допомоги у зв'язку з вагітністю та пологами жінкам, зазначеним у частині другій статті 4 цього Закону, призначають і виплачують органи соціального захисту населення за місцем проживання батьків (усиновителів, опікуна, піклувальника).

Як слідує із Постанови Кабінету Міністрів України від 16 січня 2007 р. № 32 "Питання виплати застрахованим особам допомоги при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку" Управління праці та соціального захисту населення з 01 січня 2007 року повинні призначати, а з 2 кварталу 2007 р. зобов'язані виплачувати допомогу застрахованим особам за рахунок коштів субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на виплату допомоги сім'ям з дітьми, малозабезпеченим сім'ям, інвалідам з дитинства, дітям-інвалідам та тимчасової державної допомоги дітям. Тобто, станом на січень 2008 року саме Управління праці та соціального захисту населення як призначає, так і виплачує допомогу при народженні дітей та по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку.

Статтею 13 Закону України Про державну допомогу сімям з дітьми, яка діяла у 2008 році на час виникнення спірних правовідносин, передбачено право на отримання допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за цим Законом особі, яка фактично здійснює догляд за дитиною.

Аналіз вказаної статті свідчить про те, що з січня 2008 року допомога по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку призначається та виплачується усім особам - як не застрахованим в системі загальнообовязкового державного соціального страхування, так і застрахованим особам, відповідно до спеціального Закону - Закону України Про державну допомогу сімям з дітьми, оскільки зміни, внесені у вищевказану статтю відповідно до Закону № 107-VI від 28.12.2007 року, неконституційними не визнавались та діяли у часі станом на 2008 рік.

Оскільки законодавець ставить можливість отримання такої допомоги в залежність від фактичного здійснення догляду за дитиною, незалежно від того, ким такий догляд буде здійснюватись одним із батьків, усиновителем, опікуном, бабою, дідом або іншим родичем, колегія суддів приходить до висновку, що за таких умов, коли допомога фактично призначається на дитину, за якою здійснюється догляд, осіб, що здійснюють такий догляд за дитиною до досягнення трирічного віку, слід відносити до категорії основних соціальних і демографічних груп населення, а при вирішенні питання щодо застосування розміру прожиткового мінімуму на відповідний рік - слід застосовувати розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років за відповідний період.

Таким чином, розмір виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку протягом усього 2008 року як застрахованим так і не застрахованим особам регулюється статтею 15 Закону України Про державну допомогу сімям з дітьми і вказані положення неконституційними не визнавались.

Відповідно до п.23 Розділу ІІ Закону України Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів Українибуло внесено зміни до ст. 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", відповідно до яких допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 грн.

Рішенням Конституційного суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 безпосередньо п.23 Розділу ІІ Закону України Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України неконституційним не визнавався.

Відповідач здійснював нарахування та виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за 2008 рік відповідно до діючого на час виникнення спірних правовідносин законодавства.

Колегія суддів приходить до висновку, що дії відповідача щодо виплати позивачці допомоги по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку протягом 2008 року були правомірними, а тому у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнати протиправними дій Управління праці та соціального захисту населення Енергодарської міської ради Запорізької області щодо ненарахування та невиплати їй сум допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, та стягнення з Управління праці та соціального захисту населення Енергодарської міської ради Запорізької області на її користь суму недоотриманої допомоги по догляду за двома дітьми до досягнення ними трирічного віку за період з 01 січня 2008 року по 31 грудня 2008 року, включно, слід відмовити.

Відносно зобовязання відповідача призначити на користь ОСОБА_1 з 01 січня 2009 року по день закінчення відпустки по догляду за дитиною, допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до 6-років щомісяця, з наступним підвищенням розміру прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, то суд першої інстанції дійшов правильного висновку, оскільки неможливо вирішити позовні вимоги шляхом зобовязання відповідача здійснювати певні дії на майбутнє, тому що, в подальшому в чинне законодавство України можуть бути внесені зміни, якими на законодавчому рівні буде визначено певний розмір вказаної допомоги та означені дії відповідача щодо її нарахування.

Таким чином, апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенні, а постанова Енергодарського міського суду Запорізької області від 27 травня 2009 р. у справі № 2а-261/09 підлягає скасуванню, з прийняттям нової постанови.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, ст.202, ст..205, ст..207 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Енергодарської міської ради Запорізької області - задовольнити частково.

Постанову Енергодарського міського суду Запорізької області від 27 травня 2009 р. у справі № 2а-261/09 скасувати та прийняти нову постанову.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду України протягом двох місяців .

Головуючий: Ю.М. Дадим

Судді: Я.В. Семененко

ОСОБА_3