Справа № 2-А-201/11
Суддя: Свистунова О. В.
Дата ухвалення: 2011-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-А-201/11
ПОСТАНОВА

іменем України

10 лютого 2011 року суддя Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу ОСОБА_1, розглянувши у порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду Дзержинського району м. Кривого Рогу про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги, -

В С Т А Н О В И В :

10 грудня 2010 року позивачка звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила визнати бездіяльність відповідача неправомірною та зобов»язати відповідача провести їй нарахування та виплату недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги до пенсії за період з 09.07.2007 року по наступний час з врахуванням сум, які були виплачені у цей період та здійснювати перерахунок та виплату і з подальшим щомісячним нарахуванням та виплатою відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

В обґрунтування своїх вимог позивачка вказала на те, що вона згідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни має статус дитини війни і перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Кривого Рогу. Відповідно до ст.6 цього Закону з 01 січня 2006 року їй щомісячно повинна виплачуватися, як дитині війни соціальна допомога в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Однак, дана соціальна допомога відповідачем їй у 2006-2007 роках не нараховувалась і не виплачувалась, а у 2008, 2009, 2010 року виплачувалась не у повному обсязі. Проте 09.07.2007 року Рішенням Конституційного Суду України визнано неконституційним пункт 12 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», яким зупинено дію вказаної норми закону. Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року було визнано неконституційним п. 2 ст. 41 другого розділу Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік», якими були зменшені розміри щомісячної надбавки до пенсії, тобто поновлено дію Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Згідно із ч. 2 статті 3 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативними актами. Згідно ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Розмір соціальної допомоги, відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни становить 30% мінімальної пенсії за віком, яка відповідно до ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування,встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Ухвалою судді зазначений адміністративний позов в частині вимог за період з 09.07.2007 року по 10.06.2010 року залишено без розгляду, в іншій частині вимог за період з 10.06.2010 року по 10.12.2010 року відкрито скорочене провадження.

Вивчивши матеріали справи, вважаю, що залишені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Встановлено, що позивачка є пенсіонером та відповідно до ст.1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни має статус дитини війни, що підтверджується відміткою в її пенсійному посвідченні ( а.с.8). Відповідно до ст. 6 зазначеного закону, дітям війни, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 % мінімальної пенсії за віком. Редакція цієї статті набрала чинності з 01січня 2006 року.

Доводи відповідача про відсутність належного фінансування підвищення до пенсії,

зупинення дії законів про виплату підвищення законами України «Про бюджет»та нарегулювання цього питання постановою Кабінету Міністрів України є безпідставними, оскільки вони не відповідають змісту ст.22 Конституції України, за приписами якої при прийнятті інших або нових законів, внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод, про що зазначено у Рішенні Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007.

Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року визнанні

неконституційними також внесені зміни до ч.1 ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»згідно Закону України від 28.12.2007 року № 107-VІ «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України». У рішенні № 15-рп/2000 від 14 грудня 2000 року «Справа про порядок виконання рішень Конституційного Суду України»зазначено, що рішення Конституційного Суду України мають пряму дію і для набрання чинності не потребують підтверджень з боку будь-яких органів державної влади. Обовязок виконання рішення Конституційного Суду України є вимогою Конституції України (частина друга статті150).

Європейський Суд з прав людини у справі «Кечко проти України»констатував, що не

приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань.

Частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязанні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на положення ч.1 ст.2, ч.1 ст.6 КАС України позовні вимоги позивача щодо зобовязання відповідача в подальшому проводити нарахування та виплату щомісячної державної допомоги дітям війни відповідно до ст.. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»з урахуванням положень ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування», задоволенню не підлягають, оскільки, відсутні правові підстави прийняття рішень відносно прав, які ще не порушено та відсутні будь-які законні підстави для винесення постанови на майбутні періоди, так як за змістом зазначених норм КАС України суд може захистити вже порушене право, свободу чи інтерес, а не ґрунтувати своє рішення на припущеннях щодо можливого порушення прав позивача відповідачем у майбутньому.

Приведений аналіз правових норм дає підстави для висновку, що позивачка має право отримувати щомісячну державну соціальну доплату до пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком за період з 10 червня 2010 року по 10 грудня 2010 року включно, тобто в межах 6-ти місячного строку, передбаченого ст.99 КАС України, а відповідач відповідно зазначеної вище ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни зобовязаний виплачувати позивачу підвищення до його пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, що згідно ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність.

Статтею 52 Закону України «Про державний бюджет України на 2010 рік»від 27.04.2010 року №2154-VI, в редакції від 23.09.2010 року, встановлені розміри у 2010 році прожиткового мінімуму для осіб соціальних і демографічних груп населення.

Таким чином, рішення дії та бездіяльність відповідача щодо виплати позивачу державної соціальної допомоги у нижчому розмірі - 10 % є противоправними, а тому відповідач повинен здійснити відповідний перерахунок та виплатити підвищення до пенсії у визначеному законом розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, зарахувавши здійсненні виплати у розмірі 10%.

Одночасно, суд зазначає, що позивачка в своєму позові просить зобов'язати відповідача фактично здійснити перерахунок у певній сумі. Проте, суд доходить висновку про неможливість вирішити таку позовну вимогу, оскільки, в даному випадку судом фактично буде самостійно здійснено перерахунок розміру соціальної допомоги відповідно з підвищенням її на 30 % мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч.1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", що стане підміною функцій органів Пенсійного Фонду України, що неприпустимо відповідно до чинного законодавства.

Керуючись ст. 19, 46, 150 Конституції України, ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»(із змінами і доповненнями), Законом України "Про державний бюджет України на 2010 рік, Законом України «Про Конституційний Суд України», ст. ст. 2, 6, 18, 94, 99, 104, 105, 106, 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Кривого Рогу щодо не здійснення дій з нарахування та виплат ОСОБА_2 соціальної допомоги згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»та ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»за період з 10 червня 2010 року по 10 грудня 2010 року включно, у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м.Кривого Рогу нарахувати та виплатити ОСОБА_2 соціальну допомогу за період з 10 червня 2010 року по 10 грудня 2010 року включно у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком згідно з вимогами ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»та ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

В задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дзержинський районний суд м.Кривого Рогу протягом десяти днів з дня отримання її копії. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя:ОСОБА_1