Справа № 826/4866/15
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2015-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

18 травня 2015 року № 826/4866/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Аблова Є.В., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Гончарова Сергія Івановича про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Гончарова Сергія Івановича про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити дії, мотивуючи позовні вимоги тим, що відповідачами, що уповноважені здійснювати відшкодування коштів вкладників-фізичних осіб за рахунок Фонду, безпідставно та незаконно не було здійснено включення позивача до Переліку та Загального реєстру вкладників для відшкодування гарантованої суми коштів, у спосіб передбачений діючим законодавством та всупереч діючому законодавству було безпідставно відмовлено у включенні до Переліку та Загального реєстру осіб, які мають право на відшкодування.

У позовній заяві позивач (з урахуванням заяви про зміну позовних вимог) просить суд:

визнати протиправною (незаконною) бездіяльність відповідача-1 щодо не включення позивача - ОСОБА_1 до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, за вкладом за Договором банківського вкладу (депозиту) «ПЛАНЕР» від 10 липня 2014 року за №45172;

визнати протиправною (незаконною) бездіяльність відповідача-2 щодо не включення позивача - ОСОБА_1 до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, за вкладом за Договором банківського вкладу (депозиту) «ПЛАНЕР» від 10 липня 2014 року за №45172;

зобов'язати відповідача 2 надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо вкладника - позивача ОСОБА_1, стосовно якої необхідно здійснити виплату відшкодування коштів у розмірі 200000,00 (двісті тисяч гривень 00 коп.) гривень за вкладом за Договором банківського вкладу (депозиту) «ПЛАНЕР» від 10 липня 2014 року за №45172 за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

зобов'язати відповідача 1 включити позивача - ОСОБА_1 до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, за вкладом за Договором банківського вкладу (депозиту) «ПЛАНЕР» від 10 липня 2014 року за №45172 у розмірі 200000,00 грн. (двісті тисяч гривень 00 коп.) гривень;

компенсацію витрат на сплату судового збору у розмірі 73,08 грн. присудити на користь позивача - ОСОБА_1 за рахунок Державного бюджету України.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив суд їх задовольнити.

В наданих суду письмових запереченнях представник Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «КБ «Український фінансовий світ» Гончарова С.І. зазначила, що ОСОБА_1 є особою, яка не набула прав на гарантоване відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а відтак правомірно не була включена до повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів.

Представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб заперечував щодо задоволення позовних вимог, зазначивши, що єдиною підставою для включення позивача до Загального реєстру має бути наявність позивача в складеному Уповноваженою особою Переліку вкладників або в наданій Уповноваженою особою додатковій інформації про вкладників. Оскільки позивача не було включено до Переліку вкладників, Фондом гарантування не могли здійснюватися відповідні процедури по виплаті відшкодування.

Відповідно до ч.6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомленні про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи клопотання позивача та неявку представника відповідача в судове засідання, суд ухвалив розглядати справу у порядку письмового провадження.

Вирішуючи спір по суті, суд дійшов висновків про наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 10.07.2014 року між ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» та ОСОБА_1 укладено Договір №45172 банківського вкладу (депозиту) «планер», згідно умов якого банк приймає від вкладника на вкладний (депозитний) рахунок грошові кошти в сумі 16093,53 доларів США у тимчасове строкове користування на строк до 11.08.2014 року та зобов'язується сплачувати проценти за його тимчасове користування в розмірі, встановленому п. 1.2 цього договору.

Відповідно до п. 1.2 Договору №45172 процента ставка за вкладом встановлюється у розмірі 8,00 процентів річних та складається з основної ставки за даною депозитною програмою, яка на дату укладення цього договору становить 8,00 процентів річних та бонусу за програмою діяльності «кожному свій бонус», діючою у банку на момент укладення цього договору, який становить 0,00 процентів річних.

Відповідно до наявних в матеріалах справи платіжних доручень в іноземній валюті або банківських металах №TR.59478.420.298 та № TR.59478.419.298 від 10.07.2014 р. на депозитний договір №45172 від 10.07.2014 р. перераховано 16093,53 грн.

Постановою Правління НБУ від 14.08.2014 року № 491 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ» до категорії неплатоспроможних» та Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 14.08.2014 року № 69 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «УФС», Банк віднесено до категорії неплатоспроможних і на період з 15.08.2014 року по 15.11.2014 року запроваджено тимчасову адміністрацію.

Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «КБ «УФС» призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків - Гончарова Сергія Івановича.

У зв'язку з тим, що головний офіс ПАТ «КБ «Український фінансовий світ» розташований у зоні проведення Антитерористичної операції за адресою: м. Донецьк, проспект Миру, 56, 83050, місцезнаходження уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «КБ «Український фінансовий світ» Гончарова Сергія Івановича було змінено на наступне: м. Київ, вул. Сергія Струтинського, 8, 01014.

Постановою Правління Національного банку України від 10.11.2014 року № 717 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ» та Рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 13.11.2014 року № 119 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «УФС» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку» відкликано банківську ліцензію ПАТ «КБ «УФС» і розпочата процедура ліквідації Банка. Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «КБ «УФС» строком на 1 рік, тобто з 13.11.2014 року по 12.11.2015 року, призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків - Гончарова Сергія Івановича.

23.12.2014 року позивач звернулась із заявами до Фонду гарантування вкладів та уповноваженої особи - ліквідатора щодо включення ОСОБА_1 до Переліку (реєстру) вкладників публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ», які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду та виплати гарантованої суми відшкодування за вкладом по договору банківського вкладу (депозиту) від 10 липня 2014 року за №45172, розміщеним в банку «Український фінансовий світ».

З листа №001/2575 від 19.12.2014 року вбачається, що ОСОБА_1 повідомлено, що правочини, в тому числі договір банківського вкладу між ПАТ «КБ УФС» та ОСОБА_3 від 10.07.2014 року №45172 операції з внесення та перерахування грошових коштів по рахунку, відкритому на виконання вказаного договору, є нікчемними відповідно до вимог статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та статті 228 Цивільного кодексу України.

Незгода позивача з бездіяльністю відповідачів щодо не включення її до Загального реєстру та Переліку вкладників зумовила звернення останньої до суду з даним адміністративним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків (далі-Закон №4452-VI).

Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами врегульований статтею 27 Закону №4452-VI.

Так, уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

Згідно ч. 1 ст. 26 Закону №4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Відповідно до ч. 2 ст. 37 Закону №4452-VI Уповноважена особа Фонду має право, зокрема, повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Частиною 2 ст. 38 Закону №4452-VI визначено, що протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Як вбачається з матеріалів справи, уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «КБ «Український фінансовий світ» Гончаровим Д. С. на підставі наказу №34 від 30.10.2014 року «Про створення комісії щодо визнання нікчемними правочинів (договорів) банківських вкладів (депозитів)» створено відповідну комісію.

Результати роботи комісії оформлено протоколом засідання комісії щодо визнання нікчемними вкладів від 10.11.2014 року.

Під час перевірки встановлено, що кошти на рахунок, відкритий на ім'я ОСОБА_1, надходили внаслідок так званого «дроблення» рахунку іншого клієнта -ОСОБА_5, що підтверджується довідкою про рух коштів по рахункам клієнтів ПАТ «КБ «УФС».

За даними, які виявлені під час проведення перевірки, особа позивача була введена до ОДБ ПАТ «КБ «УФС», тобто фактично ідентифікована 10.06.2014 р. в 15:05, в той час як договір банківського вкладу укладено лише 10.07.2014 року.

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 18.11.2014 року погоджено рішення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «КБ «Український фінансовий світ» Гончарова С.І., яким було тимчасово обмежено (заблоковано) виплати по деяким записам у базі даних про вкладників ПАТ «КБ «Український фінансовий світ», що були внесені у період з 01.07.2014 року по 16.07.2014 року з метою недопушення можливого протиправного відшкодування виплат по зазначеним записам за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

18.11.2014 року уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «КБ «Український фінансовий світ» Гончарова С.І. прийнято наказ №6 «Про визнання нікчемними транзакцій та правочинів».

Відповідно до витягу з додатку №1 до наказу №6 від 18.11.2014 р. договір №45172, укладений ОСОБА_1 з ПАТ «КБ «УФС» включено до переліку транзакцій і правочинів (договорів), що відносяться до нікчемних.

Крім того, 16.12.2014 року за заявою уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «УФС» було внесено до ЄРДР за №0017478, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України та 15.12.2014 року зареєстровано в журналі єдиного обліку заяв та повідомлень про вчинення кримінальних правопорушень та інші події Дніпровським РУ ГУМВС України в м. Києві за №62831.

Як зазначає відповідач, договір, укладений між позивачем та ПАТ «КБ «УФС» порушує публічний порядок, оскільки грубо порушує вимоги законодавчих актів України, зокрема, постанови Правління НБУ №10/БТ від 31.03.2014 року, якою відносно ПАТ «КБ «УФС» застосовано захід впливу у вигляді обмеження та зупинення здійснення окремих видів здійснюваних операцій, в т.ч. залучення у вклади (депозити) коштів у національній та іноземних валютах, а також у банківських металах.

Оскільки відповідно до ч.4 ст. 38 Закону №4452-VI уповноваженій особі Фонду надано повноваження протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації щодо повідомлення сторін за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчинення дій щодо застосування наслідків нікчемності договорів, суд приходить до висновку про відсутність бездіяльності Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку ПАТ «КБ «Український фінансовий світ» Гончарова С.І. щодо включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами.

При цьому, суд зазначає, що включення певного вкладника до повного переліку вкладників, а згодом до загального реєстру, означає підтвердження права цієї особи на отримання коштів від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб як компенсації за вкладом в банку.

Так, згідно ст. 2 Закону №4452-VI вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти, а вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Оскільки договір №45172 від 10.07.2014 року, укладений між ОСОБА_1 та ПАТ «КБ «УФС», визнано на підставі наказу №6 таким, що відноситься до нікчемних, підстави для відшкодування позивачу коштів, внесених на виконання умов даного договору, відсутні.

При цьому, суд звертає увагу, що позивачем не надано доказів оскарження наказу №6 про визнання нікчемними правочинів, в т.ч. і позивача, чи скасування його в судовому порядку.

Водночас, представник позивача підтвердив обізнаність ОСОБА_1 про існування наказу №6 та невключення позивача до переліку вкладників саме з підстав визнання транзакцій та договору банківського вкладу №45172 від 10.07.2014 року нікчемними.

Наведене також свідчить про відсутність підстав для надання додаткової інформації до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо включення ОСОБА_1 до повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, та, як наслідок, відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині зобов'язання уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ» Гончарова С.І. надати таку додаткову інформацію.

Щодо заявлених позовних вимог до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 3 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 N 14 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 07.09.2012 р. за N 1548/21860), Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (додаток 8), із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку.

Враховуючи, що перелік вкладників, який складається Уповноваженою особою Фонду, по суті має характер попереднього документу, який надалі у формі Загального реєстру затверджується Фондом, зважаючи, що у переданому Уповноваженою особою Фонду переліку вкладників публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ» інформація стосовно позивача відсутня, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_1 до Реєстру вкладників (Загального реєстру вкладників) публічного акціонерного товариства публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Відповідно до ст.70 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачі як суб'єкти владних повноважень покладений на них обов'язок доказування правомірності оскаржуваних дій та рішень виконали у повному обсязі.

За таких обставин, Окружний адміністративний суд міста Києва, за правилами, встановленими ст.86 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази, вважає заявлені позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Частиною 1 ст. 94 КАС України визначено, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Зважаючи, що суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог повністю, підстави для присудження на користь позивача здійснених судових витрат, з урахуванням вимог ст. 94 КАС України, відсутні.

Керуючись ст.ст. 71, 86, 94, 158-163 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя Є.В. Аблов