Справа № 2а-2272/11/1370
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2015-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2015 року Справа № 876/8286/14

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу державної податкової інспекції у Личаківському районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2014 року у справі за адміністративним позовом державної податкової інспекції у Личаківському районі м.Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області до ОСОБА_1 про стягнення податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів,-

В С Т А Н О В И В :

01 березня 2011 року державна податкова інспекція у Личаківському районі м. Львова звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_1 податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів в розмірі 28000,00 грн., покликаючись на те, що такий фактично нею не був сплачений, оскільки на рахунок місцевого бюджету не надходив.

Львівський окружний адміністративний суд постановою від 15 серпня 2014 року в задоволенні позову відмовив повністю.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ДПІ у Личаківському районі м. Львова подала апеляційну скаргу, оскільки вважає, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що суд першої інстанції не дав належної оцінки доводам податкового органу про те, що відповідач здійснила першу реєстрацію вантажного автомобіля, однак, при цьому не сплатила податок з власників транспортних засобів.

З огляду на викладене, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Оскільки особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання, апеляційний суд у відповідності до п. 2 ч.1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України вважає можливим здійснювати розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не належить до задоволення з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив та підтверджується матеріалами справи, що згідно листа відділу реєстраційно-екзаменаційної роботи ДАІ при ГУ МВС України у Львівській області від 31.08.2010 року №9/2074 на ім'я ОСОБА_1 09.10.2009 року здійснено першу реєстрацію в Україні вантажного транспортного засобу марки FIAT Ducato, 2000 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1.

Відповідно до Розрахунку суми податку з власників наземних транспортних засобів, що підлягає сплаті відповідачем під час здійснення першої реєстрації вказаних транспортних засобів в Україні, сума податку становить 28 000 грн.

Згідно довідки ДПІ у Личаківському районі м. Львова від 19.11.2010 р. №28690/10/19 до місцевого бюджету Личаківського району м. Львова від ОСОБА_1 не надходили кошти в сумі 28000 грн. як податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 04 червня 2014 року у справі № 2а-11081/11/1370 адміністративний позов ОСОБА_1 до Львівського відділу реєстраційно-екзаменаційної роботи ДАІ ГУМВСУ у Львівській області про анулювання державної реєстрації транспортного засобу задоволено повністю і скасовано державну реєстрацію від 09.10.2009 року автомобіля марки FIAT Ducato,2000 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не була власником транспортного засобу, який протиправно був зареєстрований на її ім'я, а тому не має обов'язку щодо сплати податку.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального і процесуального права та є вірними.

Частиною другою статті 2 Закону України від 25 червня 1991 року № 1251-XII ,,Про систему оподаткування" (чинного на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що під поняттям податку і збору (обов'язкового платежу) до бюджетів та до державних цільових фондів слід розуміти обов'язковий внесок до бюджету відповідного рівня або державного цільового фонду, здійснюваний платниками у порядку і на умовах, що визначаються законами України про оподаткування.

Податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів згідно пункту 10 статті 14 Закону № 1251-XII належить до загальнодержавних податків.

Відповідно до статті 1 Закону України від 11 грудня 1991 року №1963-XII ,,Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів" (чинного на час виникнення спірних правовідносин) платниками податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів є підприємства, установи та організації, які є юридичними особами, іноземні юридичні особи (далі - юридичні особи), а також громадяни України, іноземні громадяни та особи без громадянства (далі - фізичні особи), які здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію транспортних засобів та/або мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні транспортні засоби, які відповідно до статті 2 цього Закону є об'єктами оподаткування.

За змістом статті 2 цього Закону об'єктами оподаткування є, зокрема, автомобілі, призначені для перевезення не менше 10 осіб, включаючи водія, - код 8702; автомобілі легкові - код 8703; автомобілі вантажні - код 8704.

Відповідно до ст. 3 Закону №1963-XII перша реєстрація в Україні - це реєстрація транспортного засобу в Україні, яка здійснюється уповноваженими державними органами України вперше щодо цього транспортного засобу.

Статтею 5 Закону №1963-ХІІ визначено, що податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів сплачується фізичними особами - перед проведенням першої реєстрації в Україні, реєстрацією, перереєстрацією транспортних засобів, а також перед технічним оглядом транспортних засобів щорічно або один раз за два роки, але не пізніше першого півріччя року, в якому провадиться технічний огляд (ч.1).

Фізичні особи - платники податку зобов'язані пред'являти органам, що здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію, зняття з обліку або технічний огляд транспортних засобів, квитанції або платіжні доручення про сплату податку за попередній (у разі здійснення сплати) та за поточний роки, а платники, звільнені від сплати цього податку, - відповідний документ, що дає право на користування цими пільгами (ч.4).

У разі відсутності документів про сплату податку або документів, що дають право на користування пільгами, перша реєстрація в Україні, реєстрація, перереєстрація, зняття з обліку і технічний огляд транспортних засобів не провадяться (ч.6).

Відповідно до п.8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року №1388, державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, оцінку їх вартості (проводиться спеціалістом, що пройшов необхідну підготовку в порядку, встановленому МВС, Мін'юстом, Мінпромполітики, Держмитслужбою та Фондом державного майна, і має відповідні документи), відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків і зборів (обов'язкових платежів).

Виходячи з системного аналізу наведених нормативно-правових актів апеляційний суд дійшов висновку, що перша реєстрація транспортного засобу проводиться за заявою його власника або уповноваженої особи та безумовною підставою для такої реєстрації є сплата відповідного податку, і такий податок сплачується власником транспортного засобу до реєстрації цього засобу, а не після.

На підставі викладеного апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності у відповідача обов'язку сплачувати податок з власників транспортних засобів, оскільки судовим рішенням, яке набрало законної сили, скасована перша реєстрація транспортного засобу. Тобто, така реєстрація була проведена протиправно, що виключає сплату податку відповідачем.

Наведені обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність постанови суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Статтею 159 КАС України визначено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В силу ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. 195, ст. 197, п. 1 ч. 1 ст.198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу державної податкової інспекції у Личаківському районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2014 року у справі № 2а-2272/11/1370 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили рішенням суду апеляційної інстанції шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В.В. Святецький

Судді Л.Я. Гудим

О.М. Довгополов