Справа № П/811/3108/14
Суддя: Р.І. Брегей
Дата ухвалення: 2015-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2015 року справа №П/811/3108/14

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Брегея Р.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Новомиргородський цукор» (далі - Товариство) до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління міністерства доходів та зборів в Кіровоградській області про визнання протиправними дій,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з заявою до податкового органу про визнання протиправними дій щодо зменшення залишку від'ємного значення суми податку на додану вартість, яке після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду, за червень 2014 року на 674887 грн. (Том 1 а.с.119).

У судовому засіданні представник Товариства підтримав позов.

Стверджував, що юридична особа правомірно сформувала податковий кредит.

Зазначив, що усі податкові накладні, які контрагенти виписали з порушеннями або не зареєстрували, включені до відповідного додатку податкової звітності.

Пояснив, що разом зі згаданим додатком надано документи, які підтверджували сплату коштів або отримання товару.

Водночас, пояснив, що висновок ревізора стосовно завищення суми податкового кредиту на 2227064 грн. змушував прийняти податкове повідомлення-рішення про збільшення грошового зобов'язання.

На його думку, ухилившись від прийняття згаданого рішення, відповідач безпідставно зменшив залишок від'ємного значення суми податку на додану вартість, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду, та включив ці дані до автоматизованої системи «Деталізована інформація по платнику податку на додану вартість щодо результатів автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні Міністерства доходів та зборів України» (далі - автоматизована система).

Представники відповідача заперечили стосовно задоволення позову.

Пояснили, що платник податків завищив суму податкового кредиту на 2227064 грн.

На їх думку, порушення полягає у тому, що, зазначивши у додатку №8 до податкової декларації з податку на додану вартість податкові накладні, не надав належних доказів сплати коштів або одержання товару за цими операціями.

Разом з тим, пояснили, що завищення кредиту не призвело до обов'язку приймати податкове повідомлення-рішення.

Однак, визнали, що за наслідками перевірки внесено зміни до автоматизованої системи.

Ухвалою суду від 22 травня 2015 року прийнято рішення про завершення розгляду справи в порядку письмового провадження (Том 2 а.с.33).

Суд, вислухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, зробив висновок про задоволення позову з таких підстав.

Встановлені судом обставини, що стали підставами звернення.

Так, 19 липня 2014 року Товариство подало податкову декларацію з податку на додану вартість за червень того ж року (Том 1 а.с.230-232).

Податковий кредит становив 2963377 грн., позитивне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та кредиту - 2106304 грн., залишок від'ємного значення попереднього звітного періоду, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту червня, - 3658481 грн.

Залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту липня 2014 року, склав 1552177 грн. (3658481 - 2106304).

У додатку №8 до декларації за червень 2014 року Товариство внесло податкові накладні на загальну суму податку на додану вартість 2227064 грн., які виписані з порушенням порядку заповнення та не зареєстровані у відповідному реєстрі (Том 1 а.с.42-43).

Усі ці податкові накладні включені до реєстру отриманих податкових накладних (Том 2 а.с.27-31).

21 липня 2014 року Товариство направило податковому органу до додатку №8 декларації документи, які підтверджують одержання товару або сплату коштів і усі податкові накладні (Том 1 а.с.24).

Ці документи позивач і надав суду (Том 1 а.с.72-118, 127-187).

20 серпня 2014 року податковий орган провів камеральну перевірку податкової звітності Товариства за червень 2014 року (Том 1 а.с.9-19).

Ревізор зробила висновок, що позивач завищив суму податкового кредиту на 2227064 грн. за рахунок податкових накладних, які зазначені у додатку №8.

На її думку, це призвело до зменшення залишку від'ємного значення суми податку на додану вартість, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду, на 1101854 грн.

Керівник відповідача, розглядаючи заперечення на акт перевірки, погодився з висновком ревізора (Том 1 а.с.20).

Надалі на підставі акту перевірки внесено зміни до автоматизованої системи.

Юридична оцінка встановлених судом обставин справи.

Перш за все, якщо погодитись з висновком ревізора стосовно завищення податкового кредиту, то у відповідача виник обов'язок прийняти податкове повідомлення-рішення про визначення грошового зобов'язання 674887 грн. (2227064 - 1552177).

Такий обов'язок передбачений приписами підпункту 58.1 статті 58 Податкового кодексу України.

Податковий орган проігнорував таку вимогу законодавства, чим не порушив в цій частині права платника податків.

Підпунктом 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України передбачено, що камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщені органу державної податкової служби виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків.

Таким чином, предметом камеральної перевірки є виключно цифрові данні платника податків.

Пунктом ж 201.10 статті 201 Податкового кодексу України визначено, що у разі відмови продавця товарів/послуг надати податкову накладну або в разі порушення ним порядку її заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі покупець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого постачальника. Таке право зберігається за ним протягом 60 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або порушено порядок її заповнення та/або порядок реєстрації в Єдиному реєстрі. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв'язку з придбанням таких товарів/послуг або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

Надходження такої заяви із скаргою є підставою для проведення документальної позапланової виїзної перевірки зазначеного продавця для з'ясування достовірності та повноти нарахування ним зобов'язань з податку за такою операцією.

Товариство виконало приписи пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України.

Якщо ж у податкового органу виникли сумніви щодо поданих документів стосовно одержання товару чи сплати коштів, то відповідачу треба було б приймати рішення про проведення документальної перевірки Товариства чи його контрагентів.

Фактично ж відповідач, призначивши камеральну перевірку, вийшов за її межі, провівши документальну, чим суттєво порушив права платника податків.

Таким чином, дії відповідача з проведення камеральної перевірки є протиправними.

Це призвело до передчасних висновків та безпідставного зменшення залишку від'ємного значення суми податку на додану вартість, яке після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду, за червень 2014 року на 674887 грн.

У такому випадку відповідно до правової позиції Верховного Суду України, яка висловлена у постанові від 09 грудня 2014 року у справі за позовом ТОВ «Інфініті» до податкового органу, внесення змін за результатом перевірки, котра проведена з порушеннями, до автоматизованої системи є такими, що порушують права платника податків.

Отже, позов належить задовільнити, вийшовши за межі позовних вимог відповідно до приписів статті 11 КАС України.

Вихід за межі позовних вимог полягає у визнанні протиправними дій відповідача під час перевірки.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.161-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовільнити.

Визнати протиправними дії Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління міністерства доходів та зборів в Кіровоградській області щодо проведення камеральної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю «Новомиргородський цукор» 20 серпня 2014 року.

Визнати протиправними дії Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління міністерства доходів та зборів в Кіровоградській області щодо зменшення товариству з обмеженою відповідальністю «Новомиргородський цукор» залишку від'ємного значення суми податку на додану вартість, яке після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду, за червень 2014 року на 674887 грн.

Стягнути з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Новомиргородський цукор» судові витрати в сумі 73,08 грн.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання її копії.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Р.І.Брегей