Справа № 9101/232/2011
Суддя: Руденко М.А.
Дата ухвалення: 2011-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" жовтня 2011 р.справа № 2а-7181/10/0870

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Руденко М.А.

суддів: Нагорної Л.М. Юхименка О.В.

при секретарі судового засідання: Тепловій Г.Є.

за участю сторін:

представника відповідача не зявились

представника позивача ОСОБА_1 довіреність від 28.02.2011 року

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжя на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2010 року по адміністративній справі № 2а-7181/10/0870 за позовною заявою Відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго»до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжя про визнання дій протиправними,-

встановив: В вересні 2010 року позивач звернувся до адміністративного суду з позовною заявою, в якій просив визнати протиправними дії відповідача по розподілу коштів та зміні призначення платежів, визначених в наступних платіжних дорученнях: платіжне доручення № 9047 від 12.07.2010 року з призначення платежу «авансовий платіж по податку на додану вартість за червень 2010 року»на суму 4 000 000,0 грн., платіжне доручення № 9779 від 19.07.2010 року з призначенням платежу «авансовий платіж по податку на додану вартість за червень 2010 року»на суму 1 300 000,0 грн.; платіжне доручення № 9934 від 21.07.2010 року з призначенням платежу «штрафна санкція з податку на додану вартість, нарахована самостійно у звязку з проведенням уточнень»на суму 3 271,00 грн.; платіжне доручення № 10097 від 22.07.2010 року з призначенням платежу «податок на додану вартість за червень 2010 року»на суму 48 802,00 грн.; платіжне доручення № 11422 від 20.08.2010 року з призначенням платежу «податок на додану вартість за липень 2010 року»на суму 1 964 235,00 грн.; платіжне доручення № 11 886 від 30.08.2010 року з призначенням платежу «штрафна санкція з податку на додану вартість, нарахована самостійно у звязку з проведенням уточнень»на суму 128,00 грн.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2010 року (суддя Батрак І.В.) позов Відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго»до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжя про визнання дій протиправними задоволено: визнано протиправними дії відповідача щодо розподілу коштів та зміни призначення платежів, визначених Спеціалізованою державною податковою інспекцією по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжя в платіжних дорученнях платіжне доручення № 9047 від 12.07.2010 року з призначення платежу «авансовий платіж по податку на додану вартість за червень 2010 року» на суму 4 000 000,0 грн., платіжне доручення № 9779 від 19.07.2010 року з призначенням платежу «авансовий платіж по податку на додану вартість за червень 2010 року»на суму 1 300 000,0 грн.; платіжне доручення № 9934 від 21.07.2010 року з призначенням платежу «штрафна санкція з податку на додану вартість, нарахована самостійно у звязку з проведенням уточнень»на суму 3 271,00 грн.; платіжне доручення № 10097 від 22.07.2010 року з призначенням платежу «податок на додану вартість за червень 2010 року»на суму 48 802,00 грн.; платіжне доручення № 11422 від 20.08.2010 року з призначенням платежу «податок на додану вартість за липень 2010 року»на суму 1 964 235,00 грн.; платіжне доручення № 11 886 від 30.08.2010 року з призначенням платежу «штрафна санкція з податку на додану вартість, нарахована самостійно у звязку з проведенням уточнень»на суму 128,00 грн.

Мотивуючи рішення, суд першої інстанції вказав на те, що право призначення платежу відповідно до чинного законодавства України належить виключно платнику, податковий орган не наділений правом чи обовязком змінювати призначення платежу, визначене платником податків.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2010 року та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказали на те, що висновки суду першої інстанції є невірними. Суд першої інстанції не прийняв до уваги, що відповідно до Інструкції «Про порядок ведення органами державної податкової служби оперативного обліку платежів до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється органами державної податкової служби України», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.08.2005 року за № 843/11123 «проведення операцій в особових рахунках платників здійснюється в хронологічному порядку»податковий борг погашається попередньо погашенню податкових зобовязань, у порядку календарної черговості його виникнення.

Позивач подав заперечення на апеляційну скаргу, в яких просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 07.10.2010 року без змін.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення наявне в матеріалах справи. Колегія суддів вважає, що в силу ст. 196 КАС України неявка представника відповідача належним чином повідомленого про час та місце слухання справи не перешкоджає судовому розгляду.

Представник позивача в судовому засіданні проти задоволення вимог апеляційної скарги заперечував та просив постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів, заслухавши представника позивача, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженої постанови, знаходить апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи платіжними дорученнями № 9047 від 12.07.2010 року з призначенням платежу «авансовий платіж по податку на додану вартість за червень 2010 року»на суму 4 000 000,0 грн., №9779 від 19.07.2010 року з призначенням платежу «авансовий платіж по податку на додану вартість за червень 2010 року»на суму 1 300 000,0 грн.; № 9934 від 21.07.2010 року з призначенням платежу «штрафна санкція з податку на додану вартість, нарахована самостійно у звязку з проведенням уточнень»на суму 3 271,00 грн.; № 10097 від 22.07.2010 року з призначенням платежу «податок на додану вартість за червень 2010 року»на суму 48 802,00 грн.; № 11422 від 20.08.2010 року з призначенням платежу «податок на додану вартість за липень 2010 року»на суму 1 964 235,00 грн.; № 11 886 від 30.08.2010 року з призначенням платежу «штрафна санкція з податку на додану вартість, нарахована самостійно у звязку з проведенням уточнень»на суму 128,00 грн.

Однак керівником податкового органу було винесено повідомлення про розподіл коштів: № 45187 від 13.07.2010 року про розподіл суми 4 000 000,0 грн., сплаченої платіжним дорученням № 9047 від 12.07.2010 року, в рахунок погашення податкового боргу за платежем податок на додану вартість; № 48349 від 20.07.2010 року про розподіл суми 1 300 000,0 грн., сплаченої позивачем платіжним дорученням № 9779 від 19.07.2010 року, в рахунок погашення податкового боргу за платежем податок на додану вартість; № 49864 від 22.07.2010 року про розподіл суми 3 271,00 грн., сплаченої платіжним дорученням №9934 від 21.07.2010 року, в рахунок погашення податкового боргу за платежем податок на додану вартість; №50469 від 23.07.2010 року про розподіл суми 48 802,00 грн., сплаченої позивачем платіжним дорученням № 10097 від 22.07.2010 року в рахунок погашення податкового боргу за платежем податок на додану вартість; № 63533 від 21.08.2010 року про розподіл суми 1 964 235,00 грн., сплаченої платіжним дорученням №11 422 від 20.08.2010 року, в рахунок погашення податкового боргу з податку на додану вартість; № 66471 від 31.08.2010 року про розподіл суми 128 грн., сплаченої платіжним дорученням № 11886 від 30.08.2010 року, в рахунок погашення податкового боргу з податку на додану вартість.

Не погодившись з зазначеними повідомленнями позивач звернувся з позовом до суду.

Вирішуючи позовні вимоги суд першої інстанції вказав на те, що право призначення платежу відповідно до чинного законодавства України належить виключно платнику, податковий орган не наділений правом чи обовязком змінювати призначення платежу, визначене платником податків.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити на наступне.

Згідно з п. п. 7.1.1. пункту 7.7. ст. 7 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»№2181, в редакції діючій на момент виникнення спірних правовідносин, джерелами самостійної сплати податкових зобовязань або податкового боргу платника податку є будь-які власні кошти такого платнику податку. Отже, грошовий платіж є єдиною формою сплати податкових зобовязань і погашення податкового боргу.

Пунктом 1.7 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 року № 22, передбачено, що кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученням власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції) або на підставі платіжних вимог стягувачів у разі примусового списання коштів згідно з главою 5 цієї Інструкції. При цьому згідно з пунктом 3.8. зазначеної інструкції реквізит «Призначення платежу»платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу, повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення «Призначення платежу». Банк перевіряє заповнення цього реквізиту та відповідність установленим вимогам лише за зовнішніми ознаками.

Як видно з наведеного, право визначення платежу відповідно до чинного законодавства України належить виключно платнику податку. Тому суми податкових зобовязань відповідно до Закону України № 2181, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, слід вважати сплаченими у день реєстрації банківською установою платіжного документа із зазначеним у ньому призначенням платежу на сплату відповідних податкових зобовязань або податкового боргу, визначених платником податків.

У податкового органу відсутнє право самостійно змінювати призначення платежу, визначеного платником податків при їх сплаті.

Доводи апеляційної скарги колегія суддів не приймає, оскільки Законом України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачено заходи, які можуть вживатися контролюючим органом з метою погашення платником податків податкового боргу. Зазначений закон не передбачає зміни призначення платежу, який визначений платником податків.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав у податкового органу змінювати призначення платежу, що визначений платником податків.

В межах апеляційної скарги підстави для зміни або скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. 195, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжя залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2010 року у адміністративній справі № 2а-7181/10/0870 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в порядку, передбаченому ст.212 КАС України.

Ухвалу складено у повному обсязі 27.11.2011 року.

Головуючий: М.А. Руденко

Суддя: Л.М. Нагорна

Суддя: О.В. Юхименко