Справа № 2-а-1619/11
Суддя: Данилів О. М.
Дата ухвалення: 2011-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-1619/11
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" квітня 2011 р. Бережанський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої - судді Данилів О.М.

при секретарі Уляшевій М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бережани адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до дорожньо-патрульної служби відділення державної автомобільної інспекції Святошинського району м. Києва про скасування постанови про адміністративне правопорушення ,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач, вважаючи дії працівника ДПС ОСОБА_2 неправомірними, а винесену ним 9 березня 2011 року постанову серії АА1 № 146107, якою притягнуто його до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч.1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн., незаконною, звернувся до суду із адміністративним позовом, у якому просить скасувати вищезазначену постанову.

В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги і просить їх задоволити, дав суду пояснення, аналогічні змісту позовної заяви.

Представник відповідача в судове засідання не зявився та не повідомив суд про причину своєї неявки, хоч належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи, про що свідчить поштове повідомлення, що міститься в справі, а тому суд вважає, що представник відповідача без поважних причин не зявився до суду, що дає суду підставу розглянути справу у його відсутності по наявних матеріалах справи.

Суд, заслухавши пояснення позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

У відповідності до ст 6. Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» від 11 вересня 1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.

Статтею 18 КАСУ передбачено підсудність адміністративних справ місцевим загальним судам з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до вимог розпорядження Міністерства Внутрішніх Справ України від 21 травня 2009 року № 466, документування порушення, встановленого швидкісного режиму руху транспортного засобу у зоні дії дорожніх знаків, що обмежують максимальну швидкість, повинне здійснюватися на в'їздах у населені пункти на відстані меншій ніж 1000 метрів від його початку; перед початком роботи з радіолокаційним відеозаписувальним вимірювачем швидкості повинен робитися знімок службового транспортного засобу із прив'язкою до місцевості, який повинен долучатися до матеріалів розгляду скарги для доведення місця фіксації порушення; адміністративний протокол повинен складатися лише за умови доведення вини водія транспортного засобу та достатніх доказів про допущення ним порушень ПДР (3-4 фото, відео матеріалів, показів свідків тощо).

Судом встановлено, що постановою серії АА1 № 146107 від 9 березня 2011 року позивач, керуючи транспортним засобом марки ОСОБА_3 ВО 4103 АЕ в місті Києві на проспекті Перемоги за порушення Правил дорожнього руху, а саме за перевищення встановленої швидкості руху на 28 км/год., був зупинений працівниками ДПС, і за вищезазначене правопорушення його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч.1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн..

В судовому засіданні позивач пояснив, що 9 березня 2011 року, близько 12 години, в місті Києві він належним йому транспортним засобом Мерседес Бенц ВО 4103 АЕ рухався у колоні поряд з іншими транспортними засобами із швидкістю, дозволеною Правилами дорожнього руху у населеному пункті, перевищення швидкості він не допускав. Працівник ДПС, тримаючи у руках фару, якою вимірював швидкість, представив йому її для огляду. Не заперечує, що на табло фари був показник 88 км/год., однак кому належить дана швидкість, визначити було неможливо, так як при фіксації працівниками ДПС швидкості руху, він рухався не в одиночку, а в колоні поряд з іншими транспортними засобами, обгону не здійснював, а прилад, яким проводилась фіксація, не проводить ні фото, ні кінозйомки, крім того, він повинен працювати лише у стаціонарному, а не у переносному режимі, як його використовували працівники ДПС, а так як на своїх приладах перевищення швидкості руху він не помітив, бо її не перевищував, а їхав із допустимою швидкістю, тому вважає, що дії інспектора ДПС є незаконними.

Відповідно до вимог ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову, а останній на неодноразові виклики в судове засідання не зявився і не надіслав суду заяви, у якій би зазначив своє ставлення до заявленого позову та не представив суду доказів, що підтверджують правомірність його дій та винність позивача у скоєнні даного правопорушення.

Єдиним доказом в справі про вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП є постанова про адмінпорушення від 9 березня 2011 року, з якої видно, що автомобіль позивача перевищив встановлену ПДР швидкість руху, проте відповідно до ст. 251 КУпАП показання швидкості руху автомобіля повинно було фіксуватися не тільки за допомогою технічного приладу, а одночасно і технічними засобами, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чого зроблено не було. Протокол про адмінпорушення на вимогу суду представленим так і не був. Інших фактичних даних які б підтверджували вчинення позивачем адміністративного правопорушення, в справі не має.

Викладене дає підстави вважати, що інспектором не вжито заходів для забезпечення всебічного, повного і обєктивного зясування всіх обставин, які мають значення для правильного вирішення справи. Наявні у справі матеріали не містять безперечних доказів і є недостатніми для однозначного висновку про винуватість позивача в порушенні ним п.12.4 Правил дорожнього руху України, тому дії працівника ДПС щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. слід визнати неправомірними.

На підставі наведеного, керуючись ст. 9, 10, 11,12,17,18, 71, 86, 158 162 Кодексу Адміністративного судочинства України, ст.ст. 14-1, 245, 247, 251, 252,280, 287, 288, 289 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Скасувати постанову серії АА1 № 146107 по справі про адміністративне правопорушення від 9 березня 2011 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення в розмірі 340 гривень, а провадження по справі закрити.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Бережанського районного суду

Тернопільської області підпис ОСОБА_4

Копія постанови з оригіналом вірна.

Оригінал постанови знаходиться в справі № 2а 1619/11р.

В.о. голови Бережанського районного суду

Тернопільської області ОСОБА_5