Справа № 5153/10
Суддя: Католікян М.О.
Дата ухвалення: 2010-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" липня 2010 р. Справа № 2а-5657/09/1121

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Католікяна М.О. (доповідач),

суддів Кожана М.П. Панченко О.М. ,

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Дніпропетровськ апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в місті Світловодськ Кіровоградської області на постанову Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09 грудня 2009 року, ухвалену в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в місті Світловодськ Кіровоградської області про зобовязання вчинити дії,

у с т а н о в и л а:

У жовтні 2009 року позивач звернулась з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Світловодськ Кіровоградської області про зобовязання відповідача нарахувати та виплатити на її користь недоотриману суму підвищення до пенсії за 2006-2007 роки 2733,30грн., за 2008 рік 1737,90грн., за період з 01.01.2009 р. по 30.09.2009 р. 1344,60грн., зобовязання відповідача виплачувати підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Просила поновити строк звернення з позовом до суду.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у 2006-2007 роках відповідач не нараховував підвищення до пенсії як дитині війни, а з 2008 року виплачував підвищення у меншому розмірі, ніж передбачено ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Відповідач проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що у 2006-2007 роках був відсутній механізм розрахунку підвищення до пенсії, передбаченого ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Позивачем пропущений річний строк звернення з позовом до суду.

Постановою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09.12.2009 року позовні вимоги задоволені частково: визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу підвищення до пенсії, зобовязано відповідача нарахувати та виплатити позивачу підвищення до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 р. та з 22.05.2008р., здійснювати нарахування та виплати відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». У решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду, Управління Пенсійного фонду України в м. Світловодськ Кіровоградської області подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати вищезазначену постанову суду.

У скарзі апелянт посилається на те, що розмір мінімальної пенсії за віком, визначений Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», застосовується для розмірів пенсій, призначених згідно з цим законом. Підвищення до пенсії позивачу виплачувалось у відповідності до Законів України Про Державний бюджет України на відповідний рік.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач має статус дитини війни,що підтверджується відміткою у посвідченні (а.с. 7).

В силу ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»було зупинено на 2006 рік згідно з п. 17 ст. 77 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік». Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік»п. 17 ст. 77 був виключений, встановлено поетапне запровадження пільг дітям війни, передбачених ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»за результатами виконання бюджету у першому півріччі у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету.

Водночас такий порядок у 2006 році не було визначено.

Ураховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для зобовязання відповідача здійснити перерахунок позивачу підвищення до пенсії за 2006 рік.

Пунктом 11 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»від 19.12.2006 р. №489-V зупинено дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»на 2007 рік.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 р. визнана такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), та втратила чинність з 09.07.2007 р. ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», якою зупинено дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»на 2007 рік.

Таким чином, з 09.07.2007 року відповідач повинен був здійснити перерахунок та виплатити щомісячну доплату до пенсії позивачу в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком однак, цього не зробив, тому суд першої інстанції обґрунтовано зобовязав відповідача нарахувати та виплатити підвищення до пенсії за період з 09.07.2007р. по 31.12.2007р.

Згідно з пп. 2 п. 41 розділу II Закону України від 28.12.2007 р. N 107-VI «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»текст ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»викладений в наступній редакції: «Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до цього Закону та Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»дане підвищення провадиться за їх вибором згідно з одним із законів».

Частиною четвертою ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»передбачено, що учасникам війни, нагородженим орденами і медалями колишнього Союзу РСР за самовіддану працю і бездоганну військову службу в тилу в роки Великої Вітчизняної війни, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 15 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, іншим учасникам війни - на 10 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Оскільки з 01.01.2008р. прожитковий мінімум для непрацездатних осіб складав 470 грн., то відповідач з січня 2008 року правильно виплачував надбавку позивачу в розмірі 47 грн.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05. 2008 р. положення п. 41 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»було визнано неконституційними.

Після 22.05.2008 р. відповідач продовжував виплачувати підвищення до пенсії позивачу в розмірі 10 % мінімальної пенсії за віком, тому суд обґрунтовано зобовязав відповідача здійснити перерахунок та виплатити щомісячну доплату до пенсії позивачу з 22.05.2008 р. по 31.12.2008 р. в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

При цьому, ураховуючи пріоритет закону над підзаконним нормативно-правовим актом, суд першої інстанції правомірно не взяв до уваги постанову Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530, якою встановлені менші розміри підвищення до пенсії дітям війни, ніж передбачені ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

До набрання законної сили рішень Конституційного Суду України від 09.07.2007 р. та від 22.05.2008 року підстави для перерахунку підвищення до пенсії позивачу як дитині війни за період 01.01.2007 р. по 08.07.2007 р. та з 01.01.2008 р. по 21.05.2008 р. відсутні, оскільки зазначені рішення не мають зворотної дії.

Зміст ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»не коригувався та її дія на 2009 рік законами України не була зупинена, тому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення вимог в частині зобовязання відповідача здійснити перерахунок підвищення до пенсії позивачу з 01.01.2009р. по 09.12.2009р.

Виходячи зі змісту ст. 104 КАС України, захисту підлягають існуючі порушені права, свободи та інтереси особи у публічно-правових відносинах, а тому майбутні правовідносини не можуть бути вирішені заздалегідь.

Оскільки суд першої інстанції припустився помилки у визначенні періоду, за який необхідно здійснити перерахунок підвищення до пенсії позивачу, не вказав кінцевої дати проведення перерахунку підвищення до пенсії, постанову суду слід змінити, зазначивши, що перерахунок повинен бути здійснений за періоди з 09.07.2007р. по 31.12.2007р. та з 22.05.2008р. по 09.12.2009р.

В апеляційній скарзі відповідач не просив скасувати постанову з підстав пропуску позивачем річного строку звернення з позовом до суду, тому при перевірці рішення суду І інстанції в межах доводів апеляційної скарги підстав для скасування оскарженої постанови немає.

Керуючись ст.ст. 195, 197, п. 2 ст. 198, п. 1 ст. 201 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в місті Світловодськ Кіровоградської області частково задовольнити.

Постанову Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09 грудня 2009 року змінити, зазначивши в мотивувальній та резолютивній частинах постанови, що перерахунок підвищення до пенсії ОСОБА_1 повинен бути здійснений за періоди з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 09 грудня 2009 року.

У решті оскаржену постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня її постановлення шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий: М.О. Католікян

Суддя: М.П. Кожан

Суддя : О.М. Панченко