Справа № 821/1552/15-а
Суддя: Кисильова О.Й.
Дата ухвалення: 2015-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2015 р. м. ХерсонСправа № 821/1552/15-а

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Кисильової О.Й.

при секретарі: Вітічак О.Р.

за участю: представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні об'єднану адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до зборів суддів Дніпровського районного суду міста Херсона про визнання незаконними та скасування рішень,

встановив:

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернулася до суду із позовом до зборів суддів Дніпровського районного суду міста Херсона (далі - відповідач), в якому просить визнати незаконними та скасувати рішення зборів суддів від 11 лютого 2015 року № 10 та від 12 березня 2015 року № 16.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю. Суду пояснив, що ОСОБА_2, перебуваючи на посаді судді Дніпровського районного суду міста Херсона, 05.02.2015 р. ухвалила постанову про самовідвід в адміністративній справі № 666/187/15-п. 11.02.2015 р. збори суддів Дніпровського районного суду прийняли рішення № 10 про передачу заяви про самовідвід ОСОБА_2 до канцелярії суду на автоматичний розподіл для визначення судді, який прийматиме рішення щодо заявленого самовідводу. У подальшому, позивач 12.03.2105 р. повторно ухвалила постанову про самовідвід у справі № 666/187/15-п, а 12.03.2015 р. збори суддів Дніпровського районного суду вдруге прийняли рішення № 16 про передачу заяви про самовідвід до канцелярії суду на автоматичний розподіл. Позивач вважає спірні рішення такими, що прийняті відповідачем поза межами його компетенції, що, в свою чергу, призвело до грубого порушення прав позивача шляхом незаконного втручання органу суддівського самоврядування в процесуальну діяльність ОСОБА_2, яка, здійснюючи правосуддя, є незалежною.

Будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи відповідач не забезпечив явку свого представника у судове засідання, не надіславши клопотання про відкладення за поважних причин чи про розгляд справи без його участі, що, зважаючи на приписи ч. 4 ст. 128 КАС України не перешкоджає розгляду справи без участі відповідача.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази, суд встановив наступні обставини.

05.02.2015 р. суддя Дніпровського районного суду міста Херсона ОСОБА_2, ознайомившись з матеріалами адміністративної справи № 666/187/15-п про корупційне діяння, передбачене ст. 172-7 КУпАП відносно ОСОБА_3, заявила самовідвід, про що ухвалила постанову.

11.02.2015 р. збори суддів Дніпровського районного суду міста Херсона розглянули заяву ОСОБА_2 про самовідвід та прийняли рішення № 10 про передачу заяви, оформленої у вигляді постанови, про самовідвід ОСОБА_2 до канцелярії суду на автоматичний розподіл для визначення судді, який прийматиме рішення щодо заявленого самовідводу.

11.02.2015 р. суддя Дніпровського районного суду міста Херсона Полив'яний В.М., розглянувши заяву ОСОБА_2 про самовідвід, постановив залишити без розгляду вказану заяву.

12.03.2015 р. суддя Дніпровського районного суду міста Херсона ОСОБА_2 повторно ухвалила постанову про самовідвід у справі про корупційне діяння, передбачене ст. 172-7 КУпАП відносно ОСОБА_3

Збори суддів Дніпровського районного суду міста Херсона 12.03.2015 р. розглянули заяву ОСОБА_2 про самовідвід та прийняли рішення № 16 про передачу заяви, оформленої у вигляді постанови про самовідвід ОСОБА_2 у справі № 666/187/15-п до канцелярії суду на автоматичний розподіл для визначення судді, який прийматиме рішення щодо заявленого самовідводу. На час розподілу заяви про самовідвід, відкрити в автоматизованій системі документообігу суд КП "Д-3" слідчих суддів Дніпровського районного суду міста Херсона для розгляду справ про адміністративні правопорушення.

13.03.2015 р. суддя Дніпровського районного суду міста Херсона Дорошинська В.Е., розглянувши заяву ОСОБА_2 про самовідвід, викладеної у формі постанови від 12.03.2015 р. постановила у задоволенні заяви про самовідвід - відмовити. Розгляд справи про адміністративне правопорушення продовжити у тому ж складі суду.

Таким чином, судом встановлено, що рішення зборів суддів від 11 лютого 2015 року № 10 та від 12 березня 2015 року № 16 прийняті органом суддівського самоврядування стосовно заяви ОСОБА_2 про самовідвід.

Надаючи оцінку доводам позивача щодо незаконності спірних рішень, суд вважає за необхідне врахувати наступні обставини та положення законодавства.

Стаття 129 Конституції України визначає, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону.

Для вирішення питань внутрішньої діяльності судів діє суддівське самоврядування (ч. 2 ст. 130 Конституції).

Гарантії незалежності суддів, а також відповідальність за втручання у здійснення правосуддя та вплив на суд або суддів у будь-який спосіб закріплені також статтею 6 Закону України "Про судоустрій і статус сіддів" від 07.07.2010 р. № 2453-VІ (далі - Закон № 2453-VІ).

Конституцією України ( ч. 2 ст. 130) та Законом № 2453-VІ (ч. 4 ст. 6) передбачено, що для вирішення питань внутрішньої діяльності судів діє суддівське самоврядування.

Відповідно до ст. 124 Закону № 2453-VІ суддівське самоврядування є однією з гарантій забезпечення самостійності судів і незалежності суддів, діяльність якого, зокрема має сприяти створенню належних організаційних та інших умов для забезпечення нормальної діяльності судів і суддів, утверджувати незалежність суду, забезпечувати захист суддів від втручання в їхню діяльність. До питань внутрішньої діяльності судів належать питання організаційного забезпечення судів та діяльності суддів, соціальний захист суддів та їхніх сімей, а також інші питання, що безпосередньо не пов'язані із здійсненням правосуддя.

Суддівське самоврядування в Україні здійснюється, зокрема, через збори суддів місцевого суду (ч. 1 ст. 125 Закону № 2453-VІ). Збори суддів - зібрання суддів відповідного суду, на якому вони обговорюють питання внутрішньої діяльності цього суду та приймають колективні рішення з обговорюваних питань (ч. 1 ст. 126 Закону № 2453-VІ).

Із системного аналізу наведених норм слідує, що незалежність суддів є основною передумовою їх об'єктивності та неупередженості, у зв'язку з чим будь-який вплив на суддю, у тому числі з боку інших суддів, є неприпустимим. У свою чергу, до повноважень зборів суддів належать питання внутрішньої діяльності суду, що виключає будь-яке втручання даного органу суддівського самоврядування в процесуальну діяльність судді.

ОСОБА_2, ухвалюючи постанови про самовідвід у справі про адміністративне правопорушення, здійснювала правосуддя в межах процесуальних норм, тобто здійснювала діяльність, пов'язану з розглядом справи.

Прийнята суддею постанова про самовідвід є процесуальним рішенням, яке, відповідно до основних засад судочинства, не підлягає перегляду ні процесуально, ні у такий спосіб, як це вирішено зборами суддів Дніпровського районного суду міста Херсона. Ухвалення постанови про самовідвід виключає в подальшому будь-яку процесуальну діяльність судді у цій справі, а тому рішення зборів суддів щодо вирішення питання про самовідвід, є тиском на суд та порушенням принципу незалежності судді шляхом незаконного втручанням у розподіл справ.

Таким чином суд вважає, що збори суддів Дніпровського районного суду міста Херсона, розглядаючи заяви позивача про самовідвід, вирішили питання, безпосередньо пов'язані із здійсненням правосуддя, тобто незаконно втрутилися в процесуальну діяльність судді ОСОБА_2, чим порушили норми Конституції та Закону № 2453-VІ, оскільки вийшли за межі повноважень органу суддівського самоврядування.

Положення частини другої статті 126 Конституції України вказує на те, що вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється, та означає заборону будь-яких дій стосовно суддів незалежно від форми їх прояву, чи з боку державних органів, громадян та юридичних осіб, чи з боку органу суддівського самоврядування, з метою перешкодити виконанню суддями професійних обов'язків. При цьому, не має значення, за допомогою яких засобів, на якій стадії процесу та в яку діяльність судді здійснюється втручання.

Разом з цим, суд зазначає наступне.

Статтею 2 КАС України установлено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 КАС України справу адміністративної юрисдикції визначено як переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, до адміністративного суду може звернутися фізична або юридична особа, права, свободи чи інтереси якої порушено суб'єктом владних повноважень у зв'язку із винесенням останнім рішення (нормативно-правового акта чи правового акта індивідуальної дії), вчиненням дій або невчинення дій, які повинні бути вчинені в межах повноважень органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхньої посадової чи службової особи, іншого суб'єкта при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Вимоги позивача повинні стосуватися захисту або відновлення його прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єкта владних повноважень.

Відповідачем у даній справі є орган суддівського самоврядування, тобто орган, який при прийнятті рішень не виконує владних управлінських функцій.

Таким чином, спір, предметом якого є рішення органу суддівського самоврядування, не є публічно-правовим і не підпадає під визначення справи адміністративної юрисдикції, наведене в пункті 1 частини 1 статті 3 КАС, оскільки вимоги позивача не стосуються захисту її прав у сфері публічно-правових відносин. Компетенція адміністративних судів, установлена статтею 17 КАС, на цей спір не поширюється.

Пунктом 1 частини 1 статті 157 КАС передбачено, що суд закриває провадження у справі, якщо її не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

За таких обставин суд дійшов висновку про закриття провадження у справі.

Керуючись п.1 ч. 1 ст. 157 КАС України, суд, -

ухвалив:

Закрити провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до зборів суддів Дніпровського районного суду міста Херсона про визнання незаконними та скасування рішень.

Роз'яснити позивачу, що повторне звернення з такою самою позовною заявою не допускається.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Херсонський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня її проголошення.

Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Кисильова О.Й.

кат. 11.1