Справа № 19768/10
Суддя: Католікян М.О.
Дата ухвалення: 2010-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" серпня 2010 р.справа № 2а-7099/09/0870

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Католікяна М.О.

суддів: Мірошниченка М.В. Юхименка О.В.

при секретарі судового засідання: Красоті А.О. ,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпропетровськ апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Заводському районі міста Запоріжжя на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 01 квітня 2010 року, ухвалену в адміністративній справі за позовом Державної податкової інспекції у Заводському районі міста Запоріжжя до Товариства з обмеженою відповідальністю «Платан»про спонукання до надання документів, зобовязання допустити до проведення перевірки,

у с т а н о в и л а:

23 грудня 2009 року ДПІ у Заводському районі м. Запоріжжя звернулася до суду з позовом до ТОВ «Платан»про спонукання до надання документів, зобовязання допустити до проведення перевірки. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що він неодноразово намагався провести перевірку відповідача, але за юридичною адресою останній не знаходиться. Крім того, керівник відповідача відмовився від отримання відповідного наказу та направлення на проведення перевірки, що явилося причиною звернення до суду з позовом про спонукання відповідача надати усі необхідні для проведення перевірки документи та допустити до проведення такої перевірки (а.с.а.с. 2 7).

01 квітня 2010 року Запорізьким окружним адміністративним судом було ухвалено постанову, якою суд відхилив позов. Постанова суду полягає у тім, що насправді керівник відповідача був повідомлений про проведення перевірки в усній формі, що не передбачено законом. Крім того, спосіб захисту порушеного права, який обрано позивачем, також не передбачено чинним законом (а.с.а.с. 64, 65).

29 квітня 2010 року позивач, не погодившись з ухваленою постановою, звернувся до суду з апеляційною скаргою. У скарзі позивач послався на те, що рішення судом першої інстанції було ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального закону. Законом податкові органи наділені правом контролювати своєчасність, достовірність, неповноту нарахування та сплати податків та зборів, і саме на виконання цих функцій позивач звернувся до суду з позовом. Крім того, керівник відповідача був обізнаний про проведення перевірки та необхідність надання відповідних документів, про що свідчить службова записка, складена співробітниками податкової міліції. Позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції і задовольнити поданий позов (а.с.а.с. 68 72).

У судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином, до початку судового засідання не надав документи, які підтверджують поважність причин неявки, та не заявив клопотання про відкладення розгляду справи. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності зі вказаною вище обставиною дає судові підстави для застосування положень ч. 4 ст. 196 КАС України.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду у межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів доходить висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції було встановлено та знайшло своє підтвердження у суді апеляційної інстанції, що 16.03.2009 р. на адресу відповідача було направлено листа

№ 1308/10/23-015 з проханням забезпечити надання усіх необхідних документів, що підтверджують дані податкових декларацій та розрахунків по податках та інших обовязкових платежах до бюджету та державних цільових фондів. Згодом лист повернувся з позначкою поштового відділення про відсутність відповідача за зазначеною адресою

(а.с. 20).

20 жовтня 2009 року позивачем було видано розпорядження № 40-р про проведення у відповідача з 30.10.2009 р. планової виїзної документальної перевірки (а.с. 22).

07 грудня 2009 року при спробі провести перевірку виявилося, що відповідач фактично за відомою адресою не знаходиться, на підтвердження чого було складено акт

(а.с. 11).

Вказані вище спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Законом України від 04.12.1990 р. № 509-ХІІ «Про державну податкову службу в Україні».

В силу частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пунктів 11, 111 статті 10 Закону України № 509-ХІІ державні податкові інспекції подають до судів позови до підприємств, установ, організацій та громадян про визнання угод недійсними і стягнення в доход держави коштів, одержаних ними за такими угодами, а в інших випадках коштів, одержаних без установлених законом підстав, а також про стягнення заборгованості перед бюджетом і державними цільовими фондами за рахунок їх майна; подають до судів позови про застосування санкцій, пов'язаних із забороною організації і проведення азартних ігор на території України.

Згідно з пунктом 17 статті 11 Закону України № 509-ХІІ органи державної податкової служби у випадках, в межах компетенції та у порядку, встановлених законами України, мають право звертатися у передбачених законом випадках до судових органів із заявою (позовною заявою) про скасування державної реєстрації суб'єкта підприємницької діяльності.

З аналізу змісту приведених норм вбачається, що податковим органам законом не надано право звернення до суду з позовами про зобовязання надати документи та допустити до проведення перевірки.

Крім того, колегія суддів критично ставиться до тверджень позивача про належне повідомлення керівника відповідача про проведення перевірки, оскільки усна форма такого повідомлення не передбачена законом.

Зясувавши у достатньо повному обсязі права та обовязки сторін, обставини справи, перевіривши доводи сторін і давши їм правову оцінку, суд першої інстанції ухвалив постанову, яка відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними у матеріалах справи письмовими доказами.

Приведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду з їх оцінки.

У відповідності до частини 1 статті 86 КАС України виключне право оцінки доказів належить суду, який здійснює таку оцінку за своїм внутрішнім переконанням, безпосередньо, всебічно, повно та об'єктивно дослідивши їх.

Таким чином, перевіривши справу у повному обсязі, колегія суддів доходить висновку про обґрунтованість висновків суду першої інстанції та безпідставність приведених в апеляційній скарзі доводів.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Заводському районі міста Запоріжжя залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 01 квітня 2010 року, ухвалену в адміністративній справі за позовом Державної податкової інспекції у Заводському районі міста Запоріжжя до Товариства з обмеженою відповідальністю «Платан»про спонукання до надання документів, зобовязання допустити до проведення перевірки, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня її виготовлення у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги.

Повний текст ухвали виготовлено 10 серпня 2010 року.

Головуючий суддя М.О. Католікян

Суддя: М.В. Мірошниченко

Суддя: О.В. Юхименко