Справа № 808/212/15
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2015-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

02 червня 2015 рокусправа № 808/212/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Головко О.В.

суддів: Ясенової Т.І. Суховарова А.В.

за участю секретаря судового засідання: Троянова А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Запорізької митниці Міндоходів на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 19 лютого 2015 року в адміністративній справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛІОН»

до Запорізької митниці Міндоходів

про визнання протиправними та скасування рішення, картки відмови,-

в с т а н о в и в :

До суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛІОН», в якому позивач просить: визнати протиправним та скасувати рішення Запорізької митниці Міндоходів про коригування митної вартості товарів № 112050000/2014/000276/1 від 17.07.2014; визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення № 112050000/2014/00465 від 17.017.2014.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 19 лютого 2015 року позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняту нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції вірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що між позивачем та Айсленд Сіфуд ЄХВ, Ісландія, укладено Контракт № 9S/2013І від 13.07.2013 на поставку свіжозамороженої або охолодженої риби різних видів та морепродуктів (за асортиментом, кількістю, вартістю та на умовах, визначених сторонами і зазначених в інвойсах на кожну партію товару).

Відповідно до умов вказаного контракту позивачем на митну територію України був ввезений вантаж - морожена потасу. Згідно з інвойсами постачальника № ER 077163 та № ER077164 від 16.06.2014 товар постачався за ціною 0,625 доларів США за кг на умовах CIF Клайпеда, Литва (додатково в ціну включено вартість вивантаження з судна та завантаження в автотранспорт).

Для здійснення митного оформлення товару 17.07.2014 позивачем по електронній системі «MD Office™. MDDeclaration» до М/п «Запоріжжя - центральний» Запорізької митниці Міндоходів було подано митну декларацію за формою МД-2 № 112050000/2014/016593, довідковий № 3581 (відповідно до графи 7 ВМД), згідно з якою була заявлена митна вартість товару у розмірі 296421,39 гривень (тобто, 7,80 грн. або 0,665 доларів США за 1 кг - за ціною договору).

До митної декларації позивачем було надано: контракт № 9S/2013І від 13.07.2013; інвойси № ER 077163 та № ER077164 від 16.06.2014; проформа-інвойс № SS77953 від 13.06.2014; лист від 15.707.2014 № 06-1349 з поясненнями щодо оплат; калькуляція постачальника від 16.06.2014; прайс-лист від 11.06.2014; платіжне доручення № 444 від 24.06.2014; міжнародні товарно-транспортні накладні № 001727 та № 001732 від 02.07.2014; довідки про транспортні витрати № 102 та № 103 від 02.07.2014; фінансові довідки № 06/02-1257, № 06/02-1263 від 07.07.2014; договір міжнародних перевезень № 09/06/14 від 09.06.2014; договір міжнародних перевезень № М22/03/2012Т від 22.03.2012; сертифікат страхування № CEN1467304 з листом постачальника від 04.07.2014; експертний висновок № ОИ-295 від 02.07.2014 Запорізької торгово-промислової палати; дублікати ветеринарних свідоцтв від 07.07.2014 серії ГРД-00 № 138374 та № 138375; сертифікат відповідності від 07.09.2012 № UA1.006.Х009336-12; ветеринарні (санітарні) сертифікати від 02.07.2014 № LT 0126232/L2-10152 та № LT 0126234/L2-10153; сертифікат походження від 16.06.2014; сертифікати якості № 23-2014 та № 24-2014 від 16.06.2014; експортні декларації № ER077163, № ER077164 від 18.06.2014.

При перевірці правильності визначення митної вартості товару Запорізька митниця дійшла висновку, що документи, які надані для оформлення товару, містять розбіжності:

1) відповідно до ст. 53 МК України (якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, до митного органу оформлення одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що містять відомості про вартість страхування). Заявлений до митного оформлення товар переміщується відповідно до умов Інкотермс «CIF - UA Одеса». До митного оформлення жодного документа, що містить відомості про вартість страхування заявленого товару не надано;

2) висновок ТПП не містить характеристик товару (харчові добавки, приправи), що не дає повної інформації стосовно оцінюваного товару;

3) калькуляція містить інформацію щодо витрат на транспортування, але згідно обраних умов поставки товару дані витрати додаються окремо.

Відповідно до положень ст. 53 Митного кодексу України декларанту митним органом 17.07.2014 було пред'явлено письмову вимогу щодо необхідності подання (за наявності) додаткових документів, що підтверджують заявлену митну вартість товару і обраний метод її визначення, а саме: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) каталоги, специфікації виробника товару.

На виконання вимог митного органу 17.07.2014 декларантом додатково було надано каталог виробника товару, лист б/н про бухгалтерську документацію. Також повідомлено, що до митного оформлення надавався лист б/н від 04.07.2014 та калькуляція від 16.06.2014, у яких надана інформація про вартість страхування.

Вивчивши додатково подані документи митний орган повідомив позивача, що наданий лист не містить пояснень виявлених розбіжностей в первинно поданих документах, проте містить інформацію щодо неможливості надання додаткових документів, тому не може бути використаний для підтвердження заявленого рівня митної вартості. Наданий каталог не містить жодної цінової інформації на заявлений товар. Декларантом не подано в повному обсязі документи, які підтверджують митну вартість, а також декларант відмовився від надання додаткових документів, що підтверджують митну вартість. Інші методи визначення митної вартості, окрім резервного, застосувати не можливо, оскільки немає необхідної для цих методів інформації. Відповідач використав наявну у нього інформацію щодо раніше визнаних/визначених митних вартостей за другорядним методом з розрахунку 0,8 дол. США за 1 кг товару (МД № 112050000/2014/015868 від 07.07.2014, № 806020002/2014/6685 від 02.07.2014), внаслідок чого відповідачем прийнято рішення від 17.07.2014 № 112050000/2014/000276/1 про коригування митної вартості товарів та оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 112050000/2014/00465.

На підставі рішення митниці 18.07.2014 декларант оформив нову ВМД по формі МД-2 № 112050000/2014/016678, сплативши митні платежі згідно з заявленою митною вартістю товарів та надавши гарантію в розмірі різниці між заявленою митною вартістю та митною вартістю визначеною відповідачем (шляхом грошової застави у розмірі 11993,77 грн.), про що зазначено в графі 47 ВМД.

Надаючи оцінку обґрунтованості та правомірності оскаржуваних рішень суб'єкта владних повноважень суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно зі статтею 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу

Статтею 52 визначено, що у випадках, визначених цим Кодексом, для заявлення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, митному органу, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості.

У декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене.

Відповідно до статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та (або) бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Положеннями статті 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 52 Митного кодексу України визначено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Частиною 2 статті 58 Митного кодексу України та пунктом 1.14 наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення» № 599 24.05.2012, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 червня 2012 року за № 984/21296 визначено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та(або) відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Згідно зі статтею 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та(або) недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Частиною 6 статті 54 Митного кодексу України передбачено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та(або) недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм права дає змогу дійти висновку, що метод визначення митної вартості товару за ціною договору є основним. На підтвердження заявленої декларантом митної вартості товару, що визначена за першим методом, митному органу необхідно надати відповідні документи. При цьому застосування кожного наступного методу у їх послідовності можливе лише у разі обґрунтованої та об'єктивної неможливості застосування попереднього методу.

Судом першої інстанції під час розгляду справи по суті було встановлено, представником відповідача не заперечувалося, що позивачем для підтвердження обґрунтованості заявленої у декларації митної вартості товару були подані всі документи, передбачені ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України.

Окрім того матеріалами справи підтверджується, що позивачем було в повному обсязі виконано всі вимоги митного органу щодо надання додаткових документів.

Так, декларантом було надано каталог виробника товару та лист щодо бухгалтерської документації, інформацію про вартість страхування.

Крім того, разом з ВМД позивачем було надано митному органу сертифікат страхування та лист страхувальника від 04.07.2014 із зазначенням загальної вартості страхування за вказаним сертифікатом, а також калькуляцію від 16.06.2014 із зазначенням вартості страхування на 1 кг товару та підтвердження того, що вартість страхування включена у вартість товару.

Також позивачем надавався лист від 17.07.2014 з поясненнями, що в калькуляцію включено транспортні витрати на доставку товару з Ісландії (країна виробництва) до Клайпеди (Литва) відповідно до узгоджених умов поставки. Транспортні витрати з Литви до України позивач додав до митної вартості окремо, як це і передбачено митним законодавством України.

Щодо висновку ТПП, суд апеляційної інстанції зазначає, що останній виданий уповноваженим органом за встановленою формою та містить необхідну для ідентифікації товару інформацію.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення митного органу про коригування митної вартості товару та картка відмови носять протиправний характер і підлягають скасуванню.

Суд апеляційної інстанції доходить висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Запорізької митниці Міндоходів залишити без задоволення, а постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 19 лютого 2015 року в адміністративній справі № 808/212/15 - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з дня складання в повному обсязі.

Повний текст ухвали складений 05 червня 2015 року.

Головуючий: О.В. Головко

Суддя: Т.І. Ясенова

Суддя: А.В. Суховаров