Справа № 826/1803/15
Суддя: Парінов А.Б.
Дата ухвалення: 2015-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/1803/15 Головуючий у 1-й інстанції: Гарник К.Ю. Суддя-доповідач: Парінов А.Б.
У Х В А Л А

Іменем України

04 червня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Грибан І.О., Губської О.А.,

при секретарі судового засідання Гнідіній М.Ю.,

за участю представника відповідача Терещенка Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 квітня 2015 року у справі за позовом державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі по тексту - відповідач податковий, контролюючий орган), в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 20.01.2015 №.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 квітня 2015 року позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що посадовими особами відповідача проведено камеральну перевірку податкової звітності державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною з податку на прибуток за 2013 рік.

Результати перевірки зафіксовано в акті перевірки від 30.12.2014 №9005-15/26-53-15-03, в якому контролюючим органом встановлено порушення позивачем термінів сплати податку на прибуток приватних підприємств за 2013 рік у сумі 337 787,00 грн. на 14 днів.

На підставі акта перевірки відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 20.01.2015 №, яким на підставі статті 126 Податкового кодексу України за затримку на 14 календарних днів сплати суми грошового зобов'язання в розмірі 337787, 00 грн. зобов'язано сплатити штраф у розмірі 10 % у сумі 33778, 70 грн. за платежем податок на прибуток.

Вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення протиправним, позивач звернувся до суду з позовом про його скасування.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив того, що згідно пункту 152.4 статті 152 Податкового кодексу України на момент подання уточнюючої декларації позивачем (25.03.2014) податок на прибуток в сумі 337787, 00 грн. вже був сплачений, відповідно до податкової звітності від 03.03.2014 з урахуванням строків сплати, визначених статтею 57 Податкового кодексу України.

Колегія суддів погоджується з наведеним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідність рішень суб'єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 КАС України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 КАС України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи (п. 16.1.4. Податкового кодексу).

Строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Момент виникнення податкового обов'язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою. (п.31.1 ст.31 Податкового кодексу).

Відповідно до п.54.1 ст.54 Податкового кодексу, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно з п. 46.1. ст. 46 Податкового кодексу податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Додатки до податкової декларації є її невід'ємною частиною.

Згідно з п. 152.1 ст. 152 Податкового кодексу, податок на прибуток нараховується платником самостійно за ставкою, визначеною пунктом 151.1 статті 151 цього Кодексу, від податкової бази, визначеної згідно зі статтею 149 цього Кодексу.

За змістом п. 49.18.3 ст.49 Податкового кодексу, податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року, крім випадків, передбачених підпунктами 49.18.4 та 49.18.5 цього пункту - протягом 60 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року.

Згідно п.57.1 ст.57 Податкового кодексу, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до 50.1 ст. 50 Податкового Кодексу України, у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків, який самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє факт заниження податкового зобов'язання минулих податкових періодів, зобов'язаний, за винятком випадків, установлених пунктом 50.2 цієї статті: а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму недоплати та штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку

Відповідно до п.126.1. ст.126 Податкового кодексу у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Порядок нарахування податку в разі наявності відокремлених підрозділів у складі платника податку - юридичної особи на час існування спірних правовідносин було визначено п. 152.4 ст. 152 Податкового кодексу України, яким встановлено, що платник податку, який має у своєму складі відокремлені підрозділи, розташовані на території іншої, ніж такий платник податку, територіальної громади може прийняти рішення щодо сплати консолідованого податку та сплачувати податок за місцезнаходженням таких відокремлених підрозділів, а також за своїм місцезнаходженням, визначений згідно з нормами цього розділу та зменшений на суму податку, сплаченого за місцезнаходженням відокремлених підрозділів.

При цьому відокремлені підрозділи подають податковому органу за своїм місцезнаходженням розрахунок податкових зобов'язань щодо сплати консолідованого податку, форма якого встановлюється центральним органом державної податкової служби України, виходячи з положень цього пункту.

З матеріалів справи вбачається, що філією Комплекс «Галант» державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною 03 березня 2014 року подано розрахунок податкових зобов'язань щодо сплати консолідованого податку на прибуток підприємства за 2013 рік.

Відповідно до вказано розрахунку, платник у рядку 08 задекларував «податок на прибуток відокремленого підрозділу платника консолідованого податку на прибуток, нарахованого за результатами останнього календарного кварталі звітного (податкового) періоду» в сумі 337787,00 грн.

З огляду на це державним підприємством з питань поводження з відходами як вторинною сировиною, з метою уникнення розбіжностей щодо сплати консолідованого податку на прибуток, 25.03.2014 подано уточнюючий розрахунок до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві, в якій відобразило у рядку 16 «зменшення податкового зобов'язання за звітний податковий період» на суму 337787, 00 грн.

Таким чином, враховуючи вимоги п. 152.4 ст. 152 Податкового кодексу України, на момент подання уточнюючої декларації головним підприємством (25.03.2014), податок на прибуток в сумі 337787, 00 грн. вже був сплачений філією, відповідно до податкової декларації від 03.03.2014 з урахуванням строків сплати, визначених статтею 57 Податкового кодексу України.

Виходячи з цього, колегія суддів вважає помилковим висновок податкового органу про те, що дата подання уточнюючого розрахунку (25.03.2014) є датою погашення податкового зобов'язання філією Комплекс «Галант» державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною.

Отже, рішення суду першої інстанції про задоволення позову є законним та обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і апеляційним судом відхиляються так, як є помилковими.

Відповідно до статті 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення відповідно до норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись статтями 41, 196, 198, 200, 205, 206, 112, 254 КАС України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду від 27 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.Б. Парінов
Судді І.О. Грибан
О.А. Губська

Ухвалу в повному обсязі виготовлено 05.06.2015

.

Головуючий суддя Парінов А.Б.

Судді: Грибан І.О.

Губська О.А.