Справа № 19936/09
Суддя: Поплавський В.Ю.
Дата ухвалення: 2010-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" грудня 2010 р.справа № 2а-102/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Поплавського В.Ю.

суддів: Сафронової С.В. Уханенка С.А.

при секретарі судового засідання: Близнюк Т.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Баглійської районної ради Дніпропетровської області

на постанову Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 квітня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Баглійської районної ради Дніпропетровської області про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання здійснити перерахунок та виплати державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, -

в с т а н о в и л а :

В лютому 2009 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Баглійської районної ради Дніпропетровської області та просила суд визнати протиправними дії відповідача, щодо нарахування призначення та виплати державної допомоги, зобовязати відповідача призначити допомогу при народженні дитини, у сумі кратній 22,6 розміру прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років та стягнути 1963,80 грн. недоотриманої суми одноразової допомоги при народженні дитини. Зобовязати відповідача призначити відповідно до ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми»щомісячну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, починаючи з вересня 2007 року по 01.01.2009 року в розмірі який дорівнює прожитковому мінімуму для дітей віком до 6 років. Стягнути з відповідача недоотриману суму допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі 6184,11 грн. та 3000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Постановою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 квітня 2009 року, позовні вимоги задоволено частково, визнано протиправними дії відповідача, щодо нарахування та виплати позивачу допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 26 вересня 2007 року по 31 грудня 2007 року включно. Стягнуто з відповідача недоотриману допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 26 вересня 2007 року по 31 грудня 2007 року у сумі 1044,11 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду, оскільки вона винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення по справі.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, а також правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач має доньку ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на обліку у відповідача та отримує допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 26 вересня 2007 року.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми»допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Законом України «Про державний бюджет України на 2007 рік»було встановлено наступне:

- абзац 3 частини 2 ст. 56 Закону: допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку - у розмірі, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 гривень для незастрахованих осіб та не менше 23 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідач проводив відповідні виплати до вищезазначеного порядку та розмірів.

Проте, рішенням Конституційного суду України від 09 липня 2007 року №6-рп/2007 положення абзацу третього частини другої статті 56, та п. 14 ст. 71 втратили чинність, як такі, що визнані неконституційним. Це рішення має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

Таким чином, починаючи з 09 липня 2007 року при розрахунку розміру допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідач повинен був керуватися ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми»з урахуванням рішення Конституційного суду України № 6-рп/2007 з 09.07.2007 року.

Відповідач рішення Конституційного суду не виконував, що й стало причиною звернення позивача до суду за захистом порушених прав.

Посилання відповідача на відсутність відповідного фінансування даних видатків, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки незалежно від того, чи визначено в рішенні Конституційного Суду України порядок його виконання, відповідні державні органи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Тобто, навіть при відсутності належного фінансування державою даного виду виплат, відповідач був зобовязаний діяти на підставі і у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією.

Приймаючи до уваги той факт, що ст.71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»про зупинення дії ст. 12, частини першої статті 15 та пункту 3 розділу VIII «Прикінцеві положення»Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», втратила чинність з 09.07.2007 року, а виплата допомоги призначена з 26 вересня 2007 року, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що саме з цієї дати дії відповідача, щодо перерахунку та виплати позивачці допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі, передбаченому ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми»були неправомірними.

Відповідач Рішення Конституційного суду не виконував, що й стало причиною звернення позивача до суду.

Щодо відмови в задоволенні вимог по стягненню недоплачених сум допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за 2008 рік, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного, відповідно до положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік»та розділу ІІ і розділу ІІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»стаття 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми»була викладена в наступній редакції «допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сімї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 гривень».

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 28/2008 (№ 10-рп/2008) положення наведених законів, якими визначено розмір державної допомоги по догляду за дитиною не визнавалися неконституційними, що свідчить про їх чинність та про правомірність дій відповідача щодо нарахування і виплати позивачці допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сімї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців.

Отже судом першої інстанції, було обґрунтовано відмовлено в задоволенні вимог по стягненню недоплачених сум допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за 2008 рік. Крім того, постанова суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог не оскаржувалась.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно були застосовані норми матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції і не можуть бути підставою для скасування постанови суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, ст. 206 КАС України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Баглійської районної ради Дніпропетровської області залишити без задоволення.

Постанову Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 квітня 2009 року залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня виготовлення її тексту у повному обсязі.

Повний текст виготовлено 25 лютого 2011 року.

Головуючий: В.Ю. Поплавський

Суддя: С.В. Сафронова

Суддя: С.А. Уханенко