Справа № 813/2063/15
Суддя: Карп'як Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2015-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2015 року Справа № 813/2063/15

17 год. 36 хв. м. Львів, вул. Чоловського, 2

Зал судових засідань № 7

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Карп'як О.О.

при секретарі судового засідання Дорош Х.Р.

за участю сторін:

представника позивача - Борис А.С.

відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові адміністративну справу за позовом Львівського міського центру зайнятості до ОСОБА_3 про стягнення коштів у розмірі 39 456, 21 грн., -

В С Т А Н О В И В :

Львівський міський центр зайнятості звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення коштів у розмірі 39 456, 21 грн.

Ухвалою від 14 травня 2015 року відкрито провадження у справі.

Позовні вимоги мотивовані тим, що в результаті подання недостовірних даних, відповідачу незаконно надано статус безробітного та виплачено матеріальне забезпечення за період з 19.07.2013 року по 14.04.2014 року в сумі 39 229, 75 та незаконно отримав соціальну послугу (навчання у Львівському центрі професійно-технічної освіти Державної служби зайнятості), вартістю 226, 46 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав викладених у позовній заяві, просить позов задоволити.

Відповідач в судовому засіданні заперечував проти позову та просив в задоволенні позову відмовити.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та пояснення відповідача, дослідивши наявні у справі докази та давши їм оцінку, суд дійшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

12.07.2013 року Львівським міським центром зайнятості відповідачу надано статус безробітного, що підтверджується витягом із наказів про прийняті рішення по особі ОСОБА_3 ПК № 00001, копією заяви про надання статусу безробітного.

Актом Львівського міського центру зайнятості від 19.02.2015 року № 7 встановлено, що ОСОБА_3 під час реєстрації у центрі зайнятості не повідомив про факт реєстрації з 14.01.2003 року як фізичної особи-підприємця, що підтверджується відомостями від 18.02.2015 року та випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серія АГ № 204549. Це призвело до незаконного отримання допомоги з безробіття та одноразової виплати допомоги з безробіття для організації підприємницької діяльності та соціальної послуги.

В матеріалах справи також знаходяться договір № 00005 від 23.08.2013 року, відповідно до якого ОСОБА_3 направлено на підвищення кваліфікації, курси цільового призначення у Львівський центр професійно-технічної освіти Державної служби зайнятості за професією, спеціальністю, навчальною програмою «Провадження підприємницької діяльності», «Основи підприємницької діяльності», зі строком навчання з 27.08.2013 року по 09.09.2013 року, з метою сприяння подальшому працевлаштуванню, та корінець № 1300/22208 від 23.08.2013 року з відміткою про прийом на навчання.

Згідно листа Львівського центру професійно-технічної освіти Державної служби зайнятості від 19.02.2015 року № 60/08-06 щодо коштів витрачених на навчання, вартість професійного навчання за період з 27.08.2013 року по 09.09.2013 року становить 226, 46 грн.

Після закінчення навчання ОСОБА_3 звернувся з заявою від 15.10.2013 року про отримання одноразової допомоги по безробіттю для організації підприємницької діяльності. Відповідно до наказу №678-сп від 22.10.2013 року таку виплату було здійснено.

За час перебування на обліку у Львівському міському центрі зайнятості відповідач отримав матеріальне забезпечення, а саме допомогу по безробіттю за період з 19.07.2013 року по 14.04.2014 року в сумі 39 229, 75 грн., що підтверджується розрахунком та соціальну послугу - навчання за період з 27.08.2013 року по 09.09.2013 року в сумі 226, 46 грн.

20.02.2015 року Львівським міським центром зайнятості виставлено претензію №13/856 щодо відшкодування коштів у сумі 39 456, 21 грн., та скеровано її відповідачу.

Згідно із ч. 3 ст. 3 Закону України «Про зайнятість населення» в Україні №5067-VI від 05.07.2012 року (далі - Закон України №5067-VI від 05.07.2012 року), зайнятість населення забезпечується шляхом встановлення відносин, що регламентуються трудовими договорами (контрактами), провадження підприємницької та інших видів діяльності, не заборонених законом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України №5067-VI від 05.07.2012 року, зареєстрований безробітний - особа працездатного віку, яка зареєстрована в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, як безробітна і готова та здатна приступити до роботи.

Згідно ч. 1 ст. 4 зазначеного Закону до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою.

Таким чином, на думку позивача, відповідач не може вважатись безробітним, оскільки під час перебування на обліку в центрі зайнятості був зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності.

Відповідно до п. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 02.03.2000 року № 1533-ІІІ, сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Згідно ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідач доказів у спростування позовних вимог чи доказів погашення боргу не надав.

Таким чином, позовні вимоги Львівського міського центру зайнятості про стягнення з відповідача виплачених коштів в сумі 39 456, 21 грн. підлягають задоволенню повністю.

Щодо судових витрат, то у відповідності до вимог частин 2,4 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати у формі судового збору, з відповідача не належить стягувати.

Керуючись ст. ст. 71, 86, 87, 94, 158, 160, 162, 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Адміністративний позов задоволити повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_1) на користь Львівського міського центру зайнятості (юридична адреса: 79060, м. Львів, вул. Кн. Ольги, 122, ) кошти у розмірі 39 456 (тридцять дев'ять тисяч чотириста п'ятдесят шість) гривень 21 коп.

Постанова може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки, передбачені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови виготовлений 08.06.2015 року.

Суддя Карп'як Оксана Орестівна