Справа № 820/16005/14
Суддя: Калитка О.М.
Дата ухвалення: 2015-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2015 р.Справа № 820/16005/14
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Калитки О. М.

Суддів: Бондара В.О. , Кононенко З.О.

за участю секретаря судового засідання Запара Е.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1

за участю представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 19.03.2015р. по справі № 820/16005/14

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3

до Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області

про скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги та рішення про застосування штрафних санкцій,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Фізична особа-підприємець ОСОБА_3, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області, в якому просив: скасувати податкове повідомлення-рішення № від 26.06.2014 з податку на доходи фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності на суму 56843,66грн у повному обсязі; скасувати податкове повідомлення-рішення № від 26.06.2014 з податку на додану вартість частково у сумі 44750,88грн; скасувати податкове повідомлення-рішення № від 26.06.2014 на суму 510,00грн; скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 06.06.2014 зі сплати єдиного внеску у сумі 9025,01грн; скасувати рішення № від 26.06.2014 про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на загальну суму 1148,23грн.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 19.03.2015 року у справі № 820/16005/14 адміністративний позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги та рішення про застосування штрафних санкцій - задоволено частково. Скасовано вимогу Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 06.06.2014 зі сплати єдиного внеску у сумі 9025,01грн. Скасовано рішення Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області № від 26.06.2014 про застосування за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску штрафних санкцій на загальну суму 1148,23грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Позивач не погодився із рішенням суду та подав апеляційну скаргу, в якій, зазначив, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову прийнято з порушенням норм права, посилаючись на те, що надані позивачем докази підтверджують реальність здійснення господарських операцій позивача з контрагентами, просив суд змінити постанову суду першої інстанції, задовольнивши позовні вимоги в повному обсязі. В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Відповідач, не погодившись із судовим рішенням в частині задоволення позовних вимог, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 19.03.2015 року в цій частині та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач посилається на прийняття оскаржуваної постанови з порушенням норм матеріального права, а саме, вимог ч.3 ст. 9 , п.8 ч.2 ст.12 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», абз. 2 п. 6.3. розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в частині щодо передчасності надіслання позивачу податкової вимоги зі сплати єдиного соціального внеску та застосування рішення про донарахування штрафних санкцій.

Позивач надав письмові заперечення на апеляційну скаргу відповідача, в яких, посилаючись на обґрунтованість та об'єктивність рішення суду першої інстанції в частині задоволення вимог, просить залишити його без змін в цій частині, а апеляційну скаргу відповідача - без задоволення.

Відповідач не скористався своїм правом надати письмові заперечення на апеляційну скаргу позивача.

Представники позивача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції підтримали апеляційну скаргу, просили задовольнити її, посилаючись на доводи та обґрунтування, викладені в апеляційній скарзі. Заперечували проти задоволення апеляційної скарги відповідача, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просили залишити його без змін в цій частині.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників позивача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційних скарг, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та знайшло своє підтвердження під час апеляційного розгляду, ДПІ у Московському районі м. Харкова проведено документальну планову перевірку фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, р.н.к.п.п. НОМЕР_2) щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01 січня 2011р. по 31 грудня 2013р., дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2011р. по 31 грудня 2013р., за наслідками якої складено акт №2039/20-34-17-01-07/НОМЕР_2 від 06.06.2014 (т.1 а.с.64-79).

Згідно з висновками акта №2039/20-34-17-01-07/НОМЕР_2 від 06.06.2014, документальною позаплановою виїзною перевіркою встановлені порушення фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3:

- п. 44.6, п.44.3 ст. 44 Податкового кодексу України;

- п.177.4 ст. 177 , п.164.1 ст.164, п. 138.2 ст. 138, п.138.4 ст.138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 , п.44.3 ст.44 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 45474,93грн, в т.ч. за 2011 рік на суму 2250грн, 2012р. на суму 13590,00грн, 2013р. на суму 29634,93грн;

- підпункту 2 пункту 1 статті 7, пп.3.11.25 п. 11.25 ст. 25 , п.3 ст.9 Закону України «Про збір та облік даного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI, що призвело до заниження нарахування єдиного соціального внеску у сумі 9025,01грн за 2011-2013роки;

- п. 198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, що призвело до завищення податкового кредиту на загальну суму ПДВ 38802грн.

На підставі акта №2039/20-34-17-01-07/НОМЕР_2 від 06.06.2014 ДПІ у Московському районі м. Харкова прийнято

- податкове повідомлення-рішення № від 26.06.2014, яким збільшено суму грошового зобов'язання ФОП ОСОБА_3 з податку на доходи фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності на 56843,66грн, з яких: 45474,93грн - основний платіж та 11368,73грн - штрафні (фінансові) санкції (штрафи) (т.1 а.с.17);

- податкове повідомлення-рішення № від 26.06.2014, яким збільшено суму грошового зобов'язання ФОП ОСОБА_3 з податку на додану вартість на 47459,00грн, з яких: 38802грн - за основним платежем та 8657,00грн - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) (т.1 а.с.18);

- податкове повідомлення-рішення № від 26.06.2014, яким збільшено суму грошового зобов'язання ФОП ОСОБА_3 на 510,00грн - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) (т.1 а.с.19);

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 06.06.2014 про сплату єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 9025,01грн (т.1 а.с.20);

- рішення № від 26.06.2014 про застосування до ФОП ОСОБА_3штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі 1148,23грн (штраф) (т.1 а.с.55).

В акті №2039/20-34-17-01-07/НОМЕР_2 від 06.06.2014 вказано, що ФОП ОСОБА_3 було зазначено валовий дохід у 2012 році у сумі 617448,40грн, а за даними перевірки 695348грн, чим порушено п.164.1 ст.164 Податкового кодексу України та занижено валовий дохід на суму 78099,60грн.

Позивач визнав заниження доходу за 2012 рік в сумі 78099,60грн.

У зв'язку із зазначеним порушенням за наслідками перевірки ФОП ОСОБА_3 донараховано податок на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності в сумі 11715грн (за основним платежем) та застосовано штрафні санкції в сумі 2928,75грн (розрахунок донарахування податкових зобов'язань - т.4 а.с.84).

Перевіркою правильності визначення валових витрат було встановлено, що до складу валових витрат ФОП ОСОБА_3 відносив плату за послуги, надані Державним інститутом праці та соціально-економічних досліджень за договорами:

згідно договору №12-04/2013 від 12.04.2013р., ФОП ОСОБА_3 є «Замовником» робіт з «Аналізу фінансово - господарської діяльності» та Державний інститут праці та соціально - економічних досліджень (ДІПСЕД) ( код ЄДРПО 00190325 ) «виконавець» цих послуг;

згідно договору №04-04/2013 від 04.04.2013р., ФОП ОСОБА_3 є «Замовником» робіт з «Аналізу ліквідності бізнесу та оцінки ризиків кредитування» та Державний інститут праці та соціально-економічних досліджень (ДІПСЕД) ( код ЄДРПО 00190325 ) « виконавець » цих послуг;

згідно договору №17-04/2013 від 17.04.2013р., ФО-П ОСОБА_3 є «Замовником» робіт з «Розроблення примірної інструкції з охорони праці при виконанні вантажно - розвантажувальних робіт» та Державний інститут праці та соціально - економічних досліджень (ДІПСЕД) ( код ЄДРПО 00190325 ) « виконавець » цих послуг;

згідно договору №10-05/2013 від 10.05.2013р., ФОП ОСОБА_3 є «Замовником» робіт з «Аналізу та оцінки ефективності бізнесу» та Державний інститут праці та соціально - економічних досліджень (ДІПСЕД) ( код ЄДРПО 00190325 ) « виконавець » цих послуг;

згідно договору №3 від 11.01.2011р., ФОП ОСОБА_3 є «Замовником» робіт з «Огляду ринку поліграфічних послуг у Харківському регіоні » та Державний інститут праці та соціально-економічних досліджень (ДІПСЕД) ( код ЄДРПО 00190325 ) « виконавець » цих послуг.

На перевірку надано акти здачі-приймання виконаних робіт на загальну суму 245000,00грн, в т.ч. ПДВ 40833,33грн.

На перевірку не надано документи, а саме: звіти, фінансові результати щодо проведення аналізу фінансово - господарської діяльності, звіти щодо результатів аналізу ліквідності бізнесу та оцінки ризиків кредитування, звіти щодо огляду ринку поліграфічних послуг у Харківському регіоні, примірник Інструкції з охорони праці при виконанні вантажно - розвантажувальних робіт та звіти з проведеного аналізу та оцінки ефективності бізнесу, що не дає можливості встановити їх подальше використання в оподаткованих операціях у межах господарської діяльності платника податку та безпосередню пов'язаність з отриманням доходів.

ФОП ОСОБА_3 у 2012 році відповідно до наданих документів, а саме книги обліку доходів та акту здачі - приймання виконаних робіт №1 від 30.03.2012р з Державним інститутом праці та соціально-економічних досліджень (ДІПСЕД) ( код ЄДРПО 00190325 ), щодо розроблення примірної інструкції з охорони праці при здійсненні діяльності в офісних приміщеннях на суму 15000грн. в т.ч. ПДВ 2500грн. Договір №1203 від 30.03.2012р про надання послуг з «Розроблення примірної Інструкції з охорони праці при здійсненні діяльності в офісних приміщеннях» для перевірки не надано.

Крім того, на перевірку не надано документи, а саме: звіти, фінансові результати щодо проведеного аналізу фінансово - господарської діяльності, примірник Інструкції з охорони праці при здійсненні діяльності в офісних приміщеннях, що не дає можливості встановити їх подальшого використання в оподаткованих операціях у межах господарської діяльності платника податку та їх безпосередню пов'язаність з отриманням доходів.

Перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_3 у зв'язку з вищевикладеними порушеннями завищено валові витрати на загальну суму 216666,67грн, в тому числі у 2011 році на суму 15000грн, у 2012році у сумі 12500грн, у 2013 році на суму 189166,67грн, чим порушено п. 138.2 ст. 138, п.138.4 ст.138, 177.4 ст. 177, п.139.1.9 п.139.1 ст. 139 п.44.3. ст. 44 Податкового кодексу України.

Таким чином, за результатами перевірки встановлено порушення п.177.4 ст. 177 Податкового Кодексу України у зв'язку з наведеними порушеннями, що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльністю на загальну суму 45474,93грн, в т.ч. за 2011 рік на суму 2250грн, 2012р. на суму 13590,00грн, у 2013р. на суму 29634,93грн.

Перевіркою повноти визначення податкового кредиту за період з 01.01.2011 по 31.12.2013 встановлено його завищення на загальну суму ПДВ 36400,33грн за рахунок того, що в порушення п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України ФОП ОСОБА_3 у реєстрах отриманих податкових накладних відповідних періодів відображені податкові накладні, отримані від контрагента ДІПСЕД (00190325), але на перевірку не надано первинні документи, а саме: звіти, фінансові результати щодо проведеного аналізу фінансово-господарської діяльності, звіти щодо результатів аналізу ліквідності бізнесу та оцінки в кредитування, звіти щодо огляду ринку поліграфічних послуг у Харківському регіоні, примірник Інструкції з охорони праці при виконанні вантажно - розвантажувальних робіт та звітів з проведеного аналізу та оцінки ефективності бізнесу, що не дає можливості встановити їх подальшого використання в оподаткованих операціях.

Крім того, перевіркою встановлено завищення податкового кредиту на загальну суму ПДВ 2401,24грн. Донараховане податковим повідомленням-рішенням № від 26.06.2014 податкове зобов'язання з ПДВ в сумі 2401,24грн у цій адміністративній справі позивачем не оскаржується.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено, що придбання у ДІПСЕД вищевказаних послуг здійснювалось саме з метою подальшого використання отриманих послуг в межах господарської діяльності ФОП ОСОБА_3

Колегія суддів погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Так, за визначенням ст. 14.1.27 Податкового кодексу України (в тексті постанови приписи нормативно-правових актів у редакції, чинній на час виникнення відповідних правовідносин), витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Відповідно до ст. 177.4 Податкового кодексу України до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності (крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування) доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

Питання віднесення витрат до витрат, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, склад витрат та порядок їх визнання визначено ст.ст.138-148 Податкового кодексу України.

Відповідно до п.138.1 ст.138 Податкового кодексу України, витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із:

витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті;

інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу;

крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Згідно з пп.138.1.1 п.138.1 ст.138 Податкового кодексу України, витрати операційної діяльності включають, зокрема, собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Відповідно до п.138.2 ст.138 Податкового кодексу України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Пунктом 138.4 ст.138 Податкового кодексу України передбачено, що витрати, які формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім не розподільних постійних загально виробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Згідно з пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Порядок формування податкового кредиту встановлено Податковим кодексом України, за визначенням п.п.14.1.181 п.14.1 ст.14 якого податковим кредитом є сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Датою виникнення права платника податку на податковий кредит відповідно до п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України вважається дата тієї події, що відбулася раніше,: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

За приписами п.198.4 ст.198 Податкового кодексу України якщо платник податку придбає (виготовляє) товари/послуги та необоротні активи, які призначаються для їх використання в операціях, що не є об'єктом оподаткування або звільняються від оподаткування, то суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не відносяться до податкового кредиту зазначеного платника.

Відповідно до п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Пунктом 201.10 ст.201 Податкового кодексу України визначено, що платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця видається податкова накладна, яка є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Вимоги до податкової накладної встановлено п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України.

Відповідно до ч.2 ст.3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством, є бухгалтерський облік, на даних якого ґрунтуються фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник.

Згідно з ч.1 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Відповідно до ч.2 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Пунктом 44.1 ст.44 Податкового кодексу України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Згідно з п.44.6 ст.44 Податкового кодексу України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам органу державної податкової служби, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Отже, первинні документи, що фіксують здійснення господарських операцій, є основою для податкового обліку.

Пунктом 201.10 ст.201 Податкового кодексу України визначено, що платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця видається податкова накладна, яка є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Разом з цим, податкова накладна, як підстава для нарахування податкового кредиту, має бути складена за наслідками реального виконання господарської операції, інакше такий документ не може мати сили первинного документа у розумінні ст.1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та підтверджувати факт здійснення господарської операції навіть за наявності у такого документа усіх формальних реквізитів.

Таким чином, та податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на доходи фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності та податком на додану вартість відповідно має бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції, що стала підставою для формування податкового обліку платника податку.

Згідно з пунктом 2 „Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 року за № 168/704 (із змінами і доповненнями) (далі - Положення) первинні документі - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Первинні, документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо.

Документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою. Електронний підпис накладається відповідно до законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Використання при оформленні первинних документів факсимільного відтворення підпису допускається у порядку, встановленому законом іншими актами цивільного законодавства (підпункт 2.5 пункту 2 Положення).

Відповідно до підпункту 2.13 пункту 2 Положення керівник підприємства, установи забезпечує фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій, що були проведені, у первинних документах та виконання всіма підрозділами, службами і працівниками правомірних вимог головного бухгалтера щодо порядку оформлення та подання для обліку відомостей і документів.

Керівником підприємства, установи затверджується перелік осіб, які мають право давати дозвіл (підписувати первинні документи) на здійснення господарської операції, пов'язаної з відпуском (витрачанням) грошових коштів і документів, товарно-матеріальних цінностей, нематеріальних активів; та іншого майна.

Первинні документи підлягають обов'язковій перевірці працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обов'язкових реквізитів та відповідність господарської операції чинному законодавству, логічна ув'язка окремих показників (підпункт 2.15 пункту 2 Положення).

Забороняється приймати до виконання первинні, документи на операції, що суперечать нормативно-правовим актам, - встановленому порядку приймання, зберігання і витрачання грошових коштів, товарно-матеріальних цінностей та іншого майна, порушують договірну і фінансову дисципліну, завдають шкоди державі, власникам, іншим юридичним і фізичним особам. Такі документи повинні бути передані керівнику підприємства, установи для прийняття рішення (підпункт 2.16 пункту 2 Положення).

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

В обґрунтування правомірності формування витрат та податкового кредиту по взаємовідносинам з ДІПСЕД позивачем було подано до суду копії договорів на виконання робіт між ФОП ОСОБА_3 (замовник) та Державним інститутом праці та соціально-економічних досліджень (виконавець), актів здачі-приймання виконаних робіт, податкових накладних, роздруківки виписок по рахунку, копії звіту «Аналіз і оцінка ефективності бізнесу для ФОП ОСОБА_3О.», звіту «Аналіз ліквідності бізнесу і оцінка ризику кредитування для ФОП ОСОБА_3О.», примірної інструкції з охорони праці при здійсненні діяльності в офісних приміщеннях, звіту «Огляд ринку поліграфічних послуг у Харківському регіоні», примірної інструкції з охорони праці при виконанні вантажно-розвантажувальних робіт, інструкції з охорони праці при здійсненні діяльності у складських приміщеннях, звіту «Аналіз фінансово-господарської діяльності ФО-П ОСОБА_3О.», які містяться в матеріалах справи.

З матеріалів справи вбачається, що надані позивачем акти здачі-прийняття послуг не відповідають вимогам до первинних документів, визначених ч.2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" в частині змісту та обсягу господарських операцій, тобто не є належним доказам реальності господарської операції.

Так, позивачем не надано докази на підтвердження впливу на господарську діяльність ФОП ОСОБА_3 послуг, отриманих від ДІПСЕД; не доведено економічну доцільність придбання послуг: аналіз і оцінка ефективності бізнесу, аналіз ліквідності бізнесу і оцінка ризику кредитування, примірної інструкції з охорони праці при здійсненні діяльності в офісних приміщеннях, огляд ринку поліграфічних послуг у Харківському регіоні, примірної інструкції з охорони праці при виконанні вантажно-розвантажувальних робіт, інструкції з охорони праці при здійсненні діяльності у складських приміщеннях, аналіз фінансово-господарської діяльності.

Враховуючи вище викладене, колегія судів погоджується з висновком суду першої інстанції, що про відсутність підтвердження реального отримання позивачем послуг за договорами, укладеними з Державним інститутом праці та соціально-економічних досліджень (ДІПСЕД), тому ФОП ОСОБА_3 безпідставно віднесено до податкового кредиту ПДВ по господарським відносинам з контрагентом ДІПСЕД, а також безпідставно віднесено до складу витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, витрати по господарським відносинам з ДІПСЕД.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що встановлене перевіркою заниження ФОП ОСОБА_3 єдиного соціального внеску у сумі 9025,01грн грунтується на визначеному перевіркою оподатковуваному доході податком на доходи фізичних осіб, сума якого оскаржується позивачем до суду в цій справі. Тому вважає передчасним надіслання ФОП ОСОБА_3 вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 06.06.2014 зі сплати єдиного внеску у сумі 9025,01грн та застосування рішенням № від 26.06.2014 за донарахування територіальним органом доходів і зборів своєчасно не нарахованого єдиного внеску штрафних санкцій в сумі 1148,23грн.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Згідно з ч. 3 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Відповідно до ч. 4 ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Пунктом 3 ч. 11 ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" передбачено, що орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за донарахування органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 06.06.2014 зі сплати єдиного внеску у сумі 9025,01грн та рішення № від 26.06.2014 про застосування за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску штрафних санкцій в сумі 1148,23грн.

Доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову чи ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст.200, п. 1 ч. 1 ст.205, ст.ст. 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 19.03.2015р. по справі № 820/16005/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Калитка О.М.
Судді(підпис) (підпис) Бондар В.О. Кононенко З.О.
Повний текст ухвали виготовлений 08.06.2015 р.