Справа № 14421/10
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2010-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" вересня 2010 р. справа № 2а-531/10

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Панченко О.М.

суддів: Коршуна А.О. Католікяна М.О.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя

на постанову: Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 лютого 2010 року у справі №2а-531/09 (головуючий суддя Козлова Н.Ю.)

за позовом: ОСОБА_1

до: Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя

про: визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання до вчинення певних дій,

в с т а н о в и л а :

21 грудня 2009 року ОСОБА_1 звернулась до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з адміністративним позовом, в якому просила визнати відмову відповідача щодо виплати щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком протиправною; зобовязано відповідача здійснити нарахування щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком та забезпечити її виплату за 2006-2008 роки в сумі 3 891,90 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не нарахував позивачу підвищення до пенсії, як дитині війни, в розмірі, встановленому ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», чим порушив право на належне пенсійне забезпечення.

Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на строк звернення до суду.

Постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 лютого 2010 року у справі №2а-531/09 вимоги позивача задоволені частково. Визнано неправомірною бездіяльність відповідача щодо нездійснення перерахунку та виплати підвищення до пенсії згідно ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»за період з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком; зобовязано відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу підвищення до пенсії згідно ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»та ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування»та провести відповідні виплати за 2008 рік- з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя просить скасувати вищезазначену постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 лютого 2010 року, відмовивши позивачу у задоволенні позовних вимог у звязку з пропуском строку звернення до суду.

Апелянт посилається на те, що Законом України «Про соціальний захист дітей війни»розмір мінімальної пенсії за віком не визначений. Розмір мінімальної пенсії за віком, визначений Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», застосовується для розмірів пенсій, призначених згідно з цим законом. Додаткових коштів для виплати підвищень до пенсії Законом України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»не передбачено. Підвищення пенсії позивачу, як дитині війни, виплачувалось з 01.01.2008 року у відповідності до Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова районного суду скасуванню з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач, відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" має статус дитини війни, що підтверджується відміткою в пенсійному посвідченні, та перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя .

Статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", яка набрала чинності з 01.01.2006 року, передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком визначений ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", відповідно до якої мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність. Положення ч. 3 вказаної статті не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) до обрахування інших пенсій чи доплат, повязаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною першою статті, мінімального розміру пенсії за віком.

Заперечення апелянта щодо невизначеності органа виплати підвищення пенсії судом до уваги не приймаються, оскільки іншого державного органу, який здійснює виплату пенсії, крім Пенсійного фонду України, законодавством не визначено. Пенсійний фонд України діє на підставі Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.10.2007 року № 1261, відповідно до п. 15 якого Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку його територіальні управління. Відповідно до Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", рішення щодо призначення, донарахування, перерахунок пенсії приймаються територіальними органами Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів.

Відповідно до п. 3 Положення "Про Пенсійний фонд України", його основними завданнями є, зокрема, участь у формуванні і реалізації державної політики у сфері пенсійного забезпечення та соціального страхування, а також забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством. Таким чином, обовязок по нарахуванню та виплаті доплати до пенсії позивача, передбаченої ст. 6 Закону покладено на відповідні територіальні управління за місцем проживання позивача.

Отже, відповідач є належним органом, на який покладено функції з нарахування, призначення, виплати пенсій, надбавок, підвищень та доплат, тому, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, мав довести правомірність своєї бездіяльності.

Згідно ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду для захистом своїх прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. В суді першої інстанції відповідач в своїх запереченнях наполягав на застосуванні строку та в апеляційній скарзі просить скасувати постанову саме з цих підстав.

Суд першої інстанції в постанові зазначає, що застосовує до вимог позивача дію ст.99 та ст.100 КАС України, проте зобовязує відповідача здійснити перерахунок за період, що фактично виходить за межі річного строку.

Рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008р. були визнані неконституційними положення пункту 41 розділу 2 Закону України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

В наступному це питання було врегульоване постановою Кабінету Міністрів України "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян" № 530 від 28.05.2008р. Проте, судом першої інстанції обґрунтовано не було прийнято до уваги вказану постанову, оскільки вона не може бути застосована виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами.

Отже, суд першої інстанції вирішивши питання щодо перерахунку пенсії, помилково не взяв до уваги вимоги ст.100 КАС України. З огляду на заявлені позовні вимоги про перерахунок підвищення до пенсії, підлягають задоволенню вимоги з 21.12.2008 року по 21.12.2008 року включно.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду скасуванню, з ухваленням нової постанови про визнання протиправною бездіяльності Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя щодо нездійснення перерахунку та виплати підвищення до пенсії ОСОБА_1 за період з 21.12.2008 року по 31.12.2008 року, відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»та зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування»та провести відповідні виплати за період з 21.12.2008 року по 31.12.2008 року, з урахуванням раніше проведених підвищень до пенсії до пенсії «Дітям війни»за відповідні періоди.

В решті заявлених позовних вимог слід відмовити.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 198, п.1 ч.1 ст.202, Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя задовольнити частково.

Постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 лютого 2010 року у справі №2а-533/09скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 - частково задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя щодо нездійснення перерахунку та виплати підвищення до пенсії ОСОБА_1 за період з 21.12.2008 року по 31.12.2008 року, відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування»та провести відповідні виплати за період з 21.12.2008 року по 31.12.2008 року, з урахуванням раніше проведених підвищень до пенсії до пенсії «Дітям війни»за відповідні періоди.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду України протягом двадцяти днів, відповідно до ст. ст. 324, 325 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий суддя: О. М. Панченко

Судді: А.О.Коршун

ОСОБА_2