Справа № 9086/09
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2010-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" січня 2010 р. справа № 2а-601/09Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді: Уханенка С.А.
суддів: Поплавського В.Ю. Руденко М.А.
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя на постанову Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 16 березня 2009 р. по справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя про зобов`язання вчинити певні дії , -
В С Т А Н О В И Л А:
В грудні 2008 року позивач звернувся до суду з вимогами, в яких просив зобов`язати відповідача нарахувати недоплачену як дитині війни щомісячну державну соціальну допомогу за 2006-2007 роки в сумі 2733,30 грн.
Постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16 березня 2009 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність управління Пенсійного Фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя щодо своєчасного перерахунку та виплати пенсії позивачу, зобов`язано управління Пенсійного Фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя здійснити перерахунок пенсії позивачу з підвищенням на 30% мінімальної пенсії за віком у розмірі, встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування»та провести відповідні виплати за 2007 рік з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, за 2008 рік з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року.
Не погодившись з постановою відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову та відмовити в задоволені позовних вимог.
Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України Про соціальний захист дітей війни має статус дитини війни, що підтверджується відміткою в пенсійному посвідченні.
Відповідно до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни дітям війни, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.
Суд першої інстанції вірно відмовив позивачу в задоволені позовних вимог за 2006 рік. Так, Законом України «Про державний бюджет України на 2006 рік»було зупинено дію статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», однак Законом України від 19 січня 2006 року №3367-IV дію цієї статті було відновлено, але встановлено, що пільги дітям війни, передбачені абзацом сьомим статті 5, запроваджується з 1 січня 2006 року, а статтею 6, - у 2006 році поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету. Однак протягом 2006 року Верховною Радою України та Кабінетом Міністрів відповідних нормативно правових актів не видавалось, тому і підстав для нарахування підвищення у 2006 році не було.
Дія ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни на 2007 рік була призупинена п. 12 статті 71 і ст. 111 Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік .
Проте, рішенням Конституційного Суду України № 6-рп від 9 липня 2007 року положення Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік щодо призупинення дії положення ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни визнані неконституційними.
Отже, управління Пенсійного фонду України повинно було зробити перерахунок пенсії позивачу починаючи з липня 2007 року. Підстави для перерахунку за період з січня по 9 липня 2007 року були відсутні, оскільки дії відповідача щодо невиплати у цей період підвищення до пенсії ґрунтувалися на Законі України Про Державний бюджет України на 2007 рік, який діяв на той час.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач будь-яких дій, повязаних з перерахунком пенсії позивачу в частині її підвищення відповідно до положень ст. 6 Закону Про соціальний захист дітей війни у 2007 році не здійснював, а також не проводив виплату.
За таких обставин колегія суддів вважає, що відповідач припустився бездіяльності щодо своєчасного перерахунку та виплати пенсії в розмірі, передбаченому ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни.
Доводи відповідача про відсутність виплат у зв`язку з відсутністю фінансування з Державного бюджету України не може бути підставою для відмови в задоволені позовних вимог так як саме на органи Пенсійного фонду України покладено обовязок перерахування та виплати пенсії з відповідними підвищеннями, в тому числі при відсутності достатніх коштів за рахунок власних з наступних їх погашенням з Державного бюджету України.
Згідно частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.
Колегія суддів вважає за необхідне прийняти у своїх висновках поняття мінімальна пенсія за віком, про яке йдеться в ст. 28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, оскільки саме це правове визначення застосовується виключно в діях відповідача під час визначення пенсій громадянам та їх призначення.
Положення ст. 28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) до обрахування підвищення до пенсії згідно ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого даною статтею, мінімального розміру пенсії за віком.
Судом першої інстанції зобов`язано відповідача здійснити перерахунок пенсії за 2008 рік, а саме з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року, колегія суддів не може погодитись з цим, оскільки суд першої інстанції порушив принцип диспозитивності ухваливши рішення стосовно правовідносин, по яким позивачем не було заявлено вимог.
За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що постанову необхідно скасувати в частині задоволених позовних вимог за 2008 рік.
Керуючись ст. ст. 198, 202, 205, 207 КАС КАС України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И л а :
Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя задовольнити частково.
Постанову Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 16 березня 2009 року скасувати в частині задоволених позовних вимог за 2008 рік.
В іншій частині постанову залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її постановлення але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця.

Головуючий: С.А. Уханенко

Судді: М.А. Руденко

ОСОБА_2