Справа № 4834/10
Суддя: Католікян М.О.
Дата ухвалення: 2010-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" липня 2010 р. Справа № 2а-927/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Католікяна М.О. (доповідач),

суддів Кожана М.П. Панченко О.М. ,

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Дніпропетровськ апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Розівському районі Запорізької області на постанову Розівського районного суду Запорізької області від 08 грудня 2009 року, ухвалену в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Розівському районі Запорізької області про визнання незаконною бездіяльності, зобовязання вчинити дії,

у с т а н о в и л а:

23.11.2009р. позивач звернувся з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Розівському районі Запорізької області про визнання незаконною бездіяльності відповідача; зобовязання відповідача нарахувати та виплатити пенсію з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком як дитині війни за період з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 р., з 22.05.2008 р. по день звернення з позовом до суду з урахуванням індексу інфляції. Просив поновити строк звернення з позовом до суду.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у 2007 році відповідач не нараховував підвищення до пенсії як дитині війни, а з травня 2008 року виплачував підвищення у меншому розмірі, ніж передбачено ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Відповідач проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що у 2007 році був відсутній механізм розрахунку підвищення до пенсії, передбаченого ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». З 2008 року позивачу виплачується підвищення до пенсії з урахуванням вимог Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»та Постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008р. № 530. Позивачем пропущено річний строк звернення з позовом до суду.

Постановою Розівського районного суду Запорізької області від 08.12.2009р. позовні вимоги задоволені частково: визнано неправомірною бездіяльність відповідача щодо нездійснення перерахунку та виплати позивачу надбавки до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком у відповідності до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»за періоди з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 р., з 22.05.2008 р. по 31.12.2008 р. та з 01.01.2009 р. по 30.11.2009 р.; зобовязано відповідача здійснити перерахунок та виплатити позивачу за період з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 р., з 22.05.2008 р. по 31.12.2008 р. та з 01.01.2009 р. по 30.11.2009 р. надбавку до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком згідно зі ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»з урахуванням раніше проведених підвищень до пенсії. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Судом поновлено строк звернення з позовом до суду.

Не погодившись з постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції.

Апелянт посилається на те, що розмір мінімальної пенсії за віком, визначений Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», застосовується для розмірів пенсій, призначених згідно з цим законом. Підвищення до пенсії позивачу виплачувалось у відповідності до Законів України Про Державний бюджет України на відповідний рік. Позивачем пропущено річний строк звернення з позовом до суду.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач має статус дитини війни, що підтверджується відміткою у посвідченні (а.с. 6).

В силу ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 % мінімальної пенсії за віком.

Пунктом 11 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»від 19.12.2006р. №489-V зупинено дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»на 2007 рік.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року визнана такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), та втратила чинність з 09.07.2007 р. ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», якою зупинено дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»на 2007 рік.

Таким чином, з 09.07.2007 року відповідач повинен був здійснити перерахунок та виплатити щомісячну доплату до пенсії позивачу в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Згідно з пп. 2 п. 41 розділу II Закону України від 28.12.2007 р. N 107-VI «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»текст ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»викладений в наступній редакції: «Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до цього Закону та Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»дане підвищення провадиться за їх вибором згідно з одним із законів».

Частиною четвертою ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»передбачено, що учасникам війни, нагородженим орденами і медалями колишнього Союзу РСР за самовіддану працю і бездоганну військову службу в тилу в роки Великої Вітчизняної війни, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 15 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, іншим учасникам війни - на 10 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Оскільки з 01.01.2008р. прожитковий мінімум для непрацездатних осіб складав 470 грн., то відповідач з січня 2008 року правильно виплачував надбавку позивачу в розмірі 47 грн.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008р. положення п. 41 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»було визнано неконституційними.

Після 22.05.2008р. відповідач продовжував виплачувати підвищення до пенсії позивачу в розмірі 10% мінімальної пенсії за віком, тому суд обґрунтовано задовольнив позовні вимоги за період з 23.11.2008р. по 31.12.2008р.

При цьому, ураховуючи пріоритет закону над підзаконним нормативно-правовим актом, суд першої інстанції правомірно не взяв до уваги постанову Кабінету Міністрів України від 28.05.2008р. № 530, якою встановлені менші розміри підвищення до пенсії дітям війни, ніж передбачені ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

До набрання законної сили рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008р. підстави для перерахунку підвищення до пенсії позивачу як дитині війни за період з 01.01.2008р. по 21.05.2008р. відсутні, оскільки зазначене рішення не має зворотної дії.

З позовом про перерахунок та виплату підвищення до пенсії за 2007-2008 роки позивач звернувся лише у листопаді 2009 року з пропуском річного строку звернення до суду, встановленого ч. 2 ст. 99 КАС України.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Якщо суд визнає причину пропущення строку звернення до суду поважною, адміністративна справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому цим Кодексом.

Оскільки відповідач просив відмовити у позові за пропуском річного строку звернення до суду, докази поважності пропуску строку позивачем не надані, суд першої інстанції без достатніх підстав поновив цей строк та задовольнив позовні вимоги за період з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 р. та з 22.05.2008 р. по 22.11.2008 р.

Зміст ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»не коригувався та її дія на 2009 рік законами України не була зупинена, тому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення вимог в частині зобовязання відповідача здійснити перерахунок підвищення до пенсії позивачу з 01.01.2009 року по 23.11.2009 року.

З урахуванням наведеного постанову суду слід скасувати в частині поновлення строку звернення до адміністративного суду, визнання неправомірною бездіяльності відповідача щодо нездійснення перерахунку та виплати надбавки до пенсії позивачу, зобовязання відповідача здійснити перерахунок та виплатити позивачу надбавку до пенсії згідно зі ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»за період з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 р. та з 22.05.2008 р. по 22.11.2008 р., частково задовольнивши апеляційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 195, 197, п. 3 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Розівському районі Запорізької області задовольнити частково.

Постанову Розівського районного суду Запорізької області від 08 грудня 2009 року в частині поновлення пропущеного строку звернення до суду, визнання неправомірною бездіяльності Управління Пенсійного фонду України в Розівському районі Запорізької області щодо невиконання обовязку здійснити за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 22 листопада 2008 року перерахунок та виплату надбавки до пенсії ОСОБА_1, зобовязання Управління Пенсійного фонду України в Розівському районі Запорізької області здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 надбавку до пенсії за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 22 листопада 2008 року скасувати, і у позові у цій частині відмовити.

У решті постанову суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня її постановлення шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий: М.О. Католікян

Суддя: М.П. Кожан

Суддя: О.М. Панченко