Справа № 810/1926/15
Суддя: Дудін С.О.
Дата ухвалення: 2015-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2015 року (15:46) м. Київ 810/1926/15

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудіна С.О., за участю секретаря судового засідання Куделі Д.С., представників позивача Борисенко А.М. та Давиденка В.П., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Астра Агро» до Васильківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Астра Агро» звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Васильківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області, згідно якого просило суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 28.05.2014 №, прийняте Васильківською ОДПІ ГУ Міндоходів у Київської області.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за результатом проведеної відповідачем камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість ТОВ «Астра Агро» за березень 2014 року, було встановлено порушення позивачем положень п. 198.6 ст.198 та п. 201.10 ст. 201 Податкового Кодексу України у вигляді безпідставного віднесення до складу податкового кредиту суми податку в розмірі 13733 грн. 33 коп. за незареєстрованою в Єдиному реєстрі податковою накладною № 1 від 21.03.2014 на суму ПДВ., виданою Фермерським господарством «Болівар». Позивач вважає вказаний висновок протиправним та зазначає, що вказана податкова накладна містить всі реквізити, визначені Податковим кодексом України в якості обов'язкових, сума податку за нею була віднесена до складу податкових зобов'язань контрагентом позивача - ФГ «Болівар», у зв'язку з чим отримання вказаної податкової накладної є достатньою підставою для віднесення зазначеної в ній суми податку до складу податкового кредиту відповідного звітного періоду. Більш того, позивач зазначає, що оскільки він є сільськогосподарським підприємством та діє на спеціальному режимі,за яким сума податку на додану вартість підлягає сплаті на спеціальному рахунку, а тому визначення відповідачем у спірному податковому повідомленні-рішенні обов'язку по сплаті суми податку до бюджету є протиправним.

Відповідач у судове засідання не з'явився, заперечення на позов не надав, про причини неявки суду не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи був проінформований належним чином.

Відповідно до частини 4 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши пояснення представників позивача, розглянувши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Астра Агро» зареєстровано в якості юридичної особи Васильківською районної державною адміністрацією Київської області 05.05.2006, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи (а.с.34).

Як вбачається з матеріалів справи, 07 травня 2014 року Васильківською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Київській області була проведена камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість ТОВ «Астра Агро» за березень 2014 року, за результатом якої складено акт від 07.05.2014 №1871/10-07-22-04-12/34284155 (а.с.10-11).

В ході перевірки було встановлено, що позивачем порушено положення п. 198.6 ст.198 та п. 201.10 ст. 201 Податкового Кодексу України у вигляді безпідставного віднесення до складу податкового кредиту суми податку в розмірі 13733 грн. 33 коп. за незареєстрованою в Єдиному реєстрі податковою накладною № 1 від 21.03.2014 на суму ПДВ, виданою Фермерським господарством «Болівар», що призвело до заниження рядків 18, 25, 25.2 податкової декларації з податку на додану вартість за березень 2014 року на суму 13 733,00 грн.

На підставі акта перевірки відповідачем було винесене податкове повідомлення - рішення від 28.05.2014 №, яким позивачеві збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 18166 грн. 25 коп., у тому числі за основним платежем - у сумі 13 733 грн., за штрафними (фінансовими санкціями) - у сумі 3 433 грн. 25 коп. (а.с.8).

Не погоджуючись з правомірністю зазначеного податкового повідомлення-рішення, позивач звернувся до суду з вимогою про визнання його протиправними та скасування.

Розглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку щодо обґрунтованості вимог позивача з наступних підстав.

Судом встановлено, що 21 березня 2014 року між Фермерським господарством «Болівар» (продавець) та ТОВ «Астра Агро» (Покупець) був укладений договір купівлі продажу № 21/03/14, пунктом 1.1 якого було передбачено, що продавець зобов'язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, передати продукцію, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити її.

Матеріали справи свідчать, що за вищевказаним договором ФГ «Болівар» відпустило, а ТОВ «Астра Агро» прийняло у власність насіння сої за видатковою накладною: № 1 від 21.03.2014 на суму 82400 грн., у тому числі ПДВ у розмірі 13733,33 грн. (а.с.16). Вартість товару була оплачена позивачем, що підтверджується випискою з банківського рахунку (а.с. 18).

Після цього ФГ «Болівар» була виписана податкова накладна № 1 від 21.03.2014 на суму 82400 грн., у тому числі ПДВ 13 733 грн. 33 коп. (а.с. 17), яка була відображена позивачем в реєстрі виданих та отриманих податкових накладних, а сума податку за нею - включена до складу податкового кредиту березня 2014 року, що підтверджується Додатком 5 до податкової декларації з ПДВ за березень 2014 року.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України (тут і далі - в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (в тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (п. 198.2 ст. 198 ПК України).

Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

При цьому, відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового Кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця (п. 201.6 ст. 201 ПК України).

Згідно з п. 201.7 ПК України податкова накладна виписується на кожне повне або часткове постачання товарів / послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому ст. 183 цього Кодексу (п. 201.8 ст. 201 ПК України).

Податкова накладна видається платником податку, якій здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

До обов'язкових реквізитів податкової накладної, перелік яких закріплений в підпункті 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, законодавець відносить:

а) порядковий номер податкової накладної;

б) дата виписування податкової накладної;

в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг;

г) податковий номер платника податку (продавця та покупця);

ґ) місцезнаходження юридичної особи-продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку;

д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг;

е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг;

є) ціна постачання без урахування податку;

ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні;

з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку;

и) вид цивільно-правового договору;

і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

ї) номер та дата митної декларації, за якою було здійснено митне оформлення товару, ввезеного на митну територію України.

Матеріали справи свідчать, що податковий кредит за результатом здійснення господарських операцій з ФГ «Болівар» був сформований позивачем на підставі належних документів, оформлених згідно з вимогами чинного законодавства, податкова накладна, виписана контрагентом (але не зареєстрована у Єдиному реєстрі податкових накладних), відповідає вимогам, встановленим Податковим кодексом України та містить всі необхідні реквізити.

Як вже було зазначено, податкова накладна № 1 від 21.03.2014, виписана ФГ «Болівар» у звітному періоді, не була зареєстрована останнім в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до абзацу 9 пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період.

Абзацем 11 пп. 201.10 ст. 201 ПК України передбачено, що у разі відмови продавця товарів/послуг надати податкову накладну або в разі порушення ним порядку її заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі покупець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого постачальника, яка є підставою для включення сум податку до складу податкового кредиту. Таке право зберігається за ним протягом 60 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або порушено порядок її заповнення та/або порядок реєстрації в Єдиному реєстрі. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв'язку з придбанням таких товарів/послуг або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

Отже, законодавчо встановлено, що лише сам факт порушення контрагентом-постачальником товарів порядку реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі не є безумовною обставиною, яка унеможливлює віднесення суми ПДВ за цією накладною до складу податкового кредиту, та закріплює певний алгоритм дій платника податків-покупця та податкового органу, які фактично направлені на виявлення обставин відображення платником податків-постачальником сум податкового зобов'язання у звітності та врахування суми податку при здійсненні розрахунків з бюджетом.

При цьому виявлення таких розбіжностей передбачено підставою для повідомлення про розбіжності для подання уточнень та проведення перевірки. При цьому, перевірка має стосуватися в першу чергу продавця, натомість, відповідачем перевірявся покупець.

Суд звертає увагу, що відсутність права на податковий кредит пов'язана з відсутністю зареєстрованої податкової накладної, тобто право на податковий кредит виникає саме у випадку наявності зареєстрованої належним чином податкової накладної.

Проте, лише наявність у покупця незареєстрованої в реєстрі податкової накладної не є безумовною підставою для виключення суми податку зі складу податкового кредиту без проведення перевірки платника податків-продавця.

У судовому засіданні представниками позивача був наданий оригінал податкової накладної №1 від 21.03.2014 р., який містить інформацію про її реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних, у зв'язку з чим суд вважає передчасним висновок контролюючого органу про завищення позивачем податкового кредиту в березні 2014 року, оскільки такий висновок був зроблений без повного та всебічного аналізу податкових правовідносин обох сторін господарської угоди, зокрема, шляхом проведення перевірки контрагента - ФГ «Болівар».

Матеріали справи свідчать, що на момент виписування податкової накладної № 1 від 21.03.2014 ФГ «Болівар» було зареєстровано в якості платника податку на додану вартість зі спеціальним режимом діяльності (сільськогосподарське підприємство), що підтверджується відповідним свідоцтвом №200093313 серії НБ №023145 (а. с. 13).

Сума ПДВ в розмірі 13733 грн. була віднесена ФГ «Болівар» до складу податкового зобов'язання березня 2014 року, що підтверджується відповідною податковою декларацією за цей звітний період та Додатком 5 до неї.

Реальність здійснення господарських операцій між позивачем та вищевказаним контрагентом підтверджується наявними в матеріалах справи документами, зокрема, податковою накладною, видатковою накладною, банківською випискою тощо.

Вищевказані документи оформлені відповідно до вимог чинного законодавства, Закону України № 996 «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», є документами первинного обліку.

Крім того, матеріали справи свідчать, що в охоплений перевіркою період ТОВ «Астра Агро» здійснювало підприємницьку діяльність на спеціальному режимі оподаткування податком на додану вартість, що підтверджується Свідоцтвом №200098366 про реєстрацію сільськогосподарського підприємства, як суб'єкта спеціального режиму оподаткування податку на додану вартість серії НБ №023160.

Відповідно до п. 209.6 ст. 209 Податкового Кодексу України, сільськогосподарським вважається підприємство, основною діяльністю якого є постачання вироблених (наданих) ним сільськогосподарських товарів (послуг) на власних або орендованих основних фондах, а також на давальницьких умовах, в якій питома вага вартості сільськогосподарських товарів/послуг становить не менш як 75 відсотків вартості всіх товарів/послуг, поставлених протягом попередніх 12 послідовних звітних податкових періодів сукупно.

Згідно з п. 209.2 ст. 209 ПК України згідно із спеціальним режимом оподаткування сума податку на додану вартість, нарахована сільськогосподарським підприємством на вартість поставлених ним сільськогосподарських товарів/послуг, не підлягає сплаті до бюджету та повністю залишається в розпорядженні такого сільськогосподарського підприємства для відшкодування суми податку, сплаченої (нарахованої) постачальнику на вартість виробничих факторів, за рахунок яких сформовано податковий кредит, а за наявності залишку такої суми податку - для інших виробничих цілей.

Зазначені суми податку на додану вартість акумулюються сільськогосподарськими підприємствами на спеціальних рахунках, відкритих в установах банків та/або в органах, які здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів у порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. (абз. 2 п. 209.2 ст. 209 ПК України).

Відтак, враховуючи вищевказані норми Податкового кодексу України, що регулює спеціальний режим оподаткування діяльності у сфері сільського та лісового господарства, навіть разі завищення платником податків, який здійснює діяльність на спец режимі, податкового кредиту, суми податку підлягають сплаті виключно на відкритий спецрахунок, а не до державного бюджету України, як це було визначено спірним податковим повідомленням-рішенням.

За таких обставин, суд вважає, що у даному випадку підстави для збільшення позивачем суми грошового зобов'язання були відсутні, спірне податкове повідомлення-рішення було винесено позивачем необґрунтовано, що є підставою для визнання його протиправним та скасування.

Відповідно до частини першої ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

За таких обставин, сплачений позивачем судовий збір в сумі 182 грн. 70 коп. підлягає стягненню на його користь з Державного бюджету України.

В судовому засіданні 28.05.2015 було оголошено вступну та резолютивну частину рішення. Повний текст рішення складений та підписаний 02.06.2015.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 28.05.2014 №, винесене Васильківською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Київській області.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Астра Агро» (08665, Київська область, Васильківський район, с. Саливонки, вул. Леніна, 8, ідентифікаційний номер 34284155) судовий збір у розмірі 182 грн. 70 коп. (сто вісімдесят дві гривні 70 копійок).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом 10 днів з дня проголошення. У разі проголошення вступної та резолютивної частини постанови або розгляду справи у порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Дудін С.О.