Справа № 195/09
Суддя: Проценко О.А.
Дата ухвалення: 2010-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" січня 2010 р. справа № А14/306-07

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Проценко О.А.

суддів: Кожана М.П. Туркіної Л.П.

при секретарі судового засідання: Ганноченку А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Інтерпайп Новомосковський трубний завод», Дніпропетровська область м.Новомосковськ

на постанову господарського суду Дніпропетровської області від 25 жовтня 2007 року у справі №А14/306-07,

за позовом прокурора м.Новомосковська Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів

до Відкритого акціонерного товариства «Інтерпайп Новомосковський трубний завод», Дніпропетровська область, м.Новомосковськ

про стягнення 1010453грн.,

В С Т А Н О В И Л А:

В серпні 2007 року прокурор м.Новомосковська Дніпропетровської області звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Відкритого акціонерного товариства «Інтерпайп Новомосковський трубний завод»на користь Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу працевлаштування інвалідів в сумі 989380,24грн. та 21073,51грн. пені В обґрунтування позову прокурор посилався на положення Постанови КМУ №70 від 31.01.2007 року «Про реалізацію статей 19 і 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», зазначаючи при цьому, що відповідач не виконав ст.19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні»і не працевлаштував на своєму підприємстві у 2006 р. інвалідів відповідно до встановленого нормативу. Заборгованість відповідача по сплаті адміністративно-господарських санкцій складає 1091729,92грн. Посилаючись на ст.20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні»та ч.3 п.3.4 Порядку нарахування пені та її сплати, зареєстрованого у міністерстві юстиції України 30.05.2007 року №552/13819, прокурор з урахуванням уточнення позовних вимог, зазначив, що сума пені, яку необхідно сплатити відповідачу становить 48800,48грн.

Постановою від 25.10.2007 року господарський суд Дніпропетровської області задовольнив позов прокурора м.Новомосковська Дніпропетровської області. При цьому, суд зазначив, що відповідач протягом 2006 року не звертався до Новомосковського міськрайонного центру зайнятості з проханням направляти для працевлаштування громадян, яким встановлено групу інвалідності, та не подавав до центру зайнятості звіти про наявність вільних робочих місць ф.№3-ПН, у тому числі з заявою про потребу у працівниках з інвалідністю.

Не погодившись з висновками суду першої інстанції, відповідач оскаржує дану постанову в апеляційному порядку, просить її скасувати та винести нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування апеляційних вимог відповідач зазначає, що при винесені постанови судом першої інстанції невірно застосовані норми матеріального права. Посилаючись на інструкцію щодо заповнення форми звітності 3-ПН «Звіт про наявність вакансій», затверджену наказом Міністерства праці та соціальної політники України №420 від 19.12.2005 року, відповідач зазначає, що при відсутності вакансій звіт до центру зайнятості не надається. При цьому апелянт вказує, що за 2006 рік у відповідача не було вакансій, оскільки в цей період на підприємстві було скорочення чисельності працівників. Апелянт стверджує, що суд не взяв до уваги фактичні обставини спору, а саме: те, що отранами працевлаштування не направлялися інваліди до відповідача для працевлаштування, і безпосередньо самі інваліди також не зверталися до відповідача за працевлаштуванням.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, слід зазначити наступне.

Відповідно до ст.19 Закону №875-ХІІ для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Згідно зі ст.20 Закону №875-ХІІ підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю.

Відповідно до п.2 Порядку надання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, затвердженого постановою КМ України від 31.01.2007р. №70 «Про реалізацію статей 19 і 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», передбачено, що звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів подається відповідному відділенню Фонду до 31 березня року, наступного за звітним.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем було подано до Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів звіт за формою 10-ПІ за 2006 рік, відповідно до якого середньооблікова кількість штатних працівників на підприємстві відповідача у 2006 році склала 2874 осіб. За даними відповідача, у 2006 році ним було працевлаштовано 65 інвалідів при нормативі 46. За результатами перевірки підприємства відповідача було встановлено, що фактично кількість працевлаштованих інвалідів 57 осіб, тоді як нормативно мало б бути працевлаштовано 115. Середньорічна заробітна плата на підприємстві відповідача в 2006 році складала 17058,28грн. Відповідно, розмір адміністративно-господарських санкцій, які повинен сплатити відповідач в 2006 році за невиконання нормативу працевлаштування інвалідів, становить 1091729,92грн.

Таким чином, матеріали справи підтверджують факт невиконання відповідачем вимог законодавства щодо працевлаштування інвалідів, тобто вчинення правопорушення у сфері господарської діяльності та обґрунтованість розрахунку адміністративно-господарських санкцій, здійсненого позивачем. Загальні принципи застосування відповідальності за такі правопорушення визначені у Господарському кодексі України.

Відповідно до ч.1 ст.218 ГК України підставою для господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Частиною другою названої статті встановлено, зокрема, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобовязання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Серед обовязкових заходів, спрямованих на виконання вимог Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні»є направлення відповідним центрам зайнятості інформацію про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) та дані про всіх прийнятих працівників згідно з формами державної статистичної звітності (затверджені наказом Міністерства праці та соціальної політики №420 від 19.12.2005р. форми звітності №№3-ПН, 4-ПН(план), 4-ПН(факт), 5-ПН).

Відповідачем не надано доказів подання до відповідного центру зайнятості вищезазначених звітів з відповідними даними. Як вбачається із матеріалів справи, відповідач протягом 2006 року подавав до Новмосковського міськрайонного центру зайнятості звіти форми 3-ПН про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) та потребу в працівниках. Разом з тим, інформація про наявні робочих місць, на яких може використовуватися праця інвалідів, надавалася відповідачем неповно. Думка відповідача про те, що дані, які зазначаються в звітах про наявність вакансій, можуть обліковуватися наростаючим підсумком, - помилкова. Отже, ані центр зайнятості, ані інші органи, на які законом покладено обовязок працевлаштування інвалідів, не могли сприяти відповідачу у працевлаштуванні інвалідів, оскільки не мали протягом 2006 року фактичної інформації щодо наявності у останнього відповідних вакансій для такої категорії громадян.

Відповідач посилається на те, що у січні 2005р. між ним та Новомосковським міськрайонним центром зайнятості було укладено угоду №280/05 про співробітництво строком на один рік, по працевлаштуванню осіб які потребують соціального захисту. Однак відповідач не виконував обовязок, покладений на нього ст. 18 Закону №875-ХІІ щодо надання державній службі зайнятості у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, інформації, необхідної для організації працевлаштування інвалідів. За відсутності належної звітності, передбаченої чинним законодавством, не можна вважати, що підприємством було вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Виходячи з викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем вчинено правопорушення, а саме не здійснено працевлаштування інвалідів відповідно до встановленого нормативу. Відповідач не довів, що ним вжито усіх залежних від нього заходів щодо недопущення господарського правопорушення.

Виходячи з викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції прийнято без врахування норм ч.2 ст.218 ГК України та внаслідок неповного зясування обставин справи, що є підставою для його скасування.

Відповідно до ч.4 ст.20 Закону №875-ХІІ адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій інвалідів, фізичними особами самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону.

Матеріали справи та пояснення сторін свідчать, що названі санкції підприємством не сплачено, тому стягнення суми 1091729,92грн. обгрунтовано.

Щодо вимог про стягнення пені, - слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.2 вищезазначеної статті Закону порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. При цьому пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк. Таким чином, визначення суми пені можливе лише з моменту сплати і не раніше, тому вимоги про стягнення пені є передчасними і задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити частково, постанову господарського суду Дніпропетровської області від 25 жовтня 2007 року скасувати, позов задовольнити частково. Стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Інтерпайп Новомосковський трубний завод» на користь Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів 1091729,92грн. адміністративно господарських санкцій. У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів

Постановила:

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Інтерпайп Новомосковський трубний завод»задовольнити частково.

Постанову господарського суду Дніпропетровської області від 25 жовтня 2007 року у справі №А14/306-07 скасувати.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Інтерпайп Новомосковський трубний завод»(вул.Сучкова, 155 м.Новомосковськ, Дніпропетровська область, 51200, р/р 401 в АБ «Кредит-Дніпро», МФО 306740, ) на користь Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів 1091729 (один мільйон девяносто одну тисячу сімсот двадцять девять) гривень 92коп. адміністративно господарських санкцій.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена згідно зі ст. 212 КАС України.

Головуючий: О.А. Проценко

Судді: М.П. Кожан

ОСОБА_1