Справа № 11961/09
Суддя: Нагорна Л.М.
Дата ухвалення: 2010-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" лютого 2010 р. справа № 2а-12002/08/0470

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Нагорної Л.М.

суддів: Стежко В.А. Суховарова А.В.

при секретарі судового засідання: Фесовець А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі міста Кривого Рогу Дніпропетровської області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 березня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі міста Кривого Рогу Дніпропетровської області про зобовязання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2008 року ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, в якому просила суд відновити пропущений строк для звернення до суду за захистом порушених прав, свобод та інтересів, визнати дії відповідача неправомірними, стягнути з відповідача на її користь недоплачену їй щомісячну соціальну державну допомогу до пенсії за період з січня 2006 року по червень 2008 року включно в сумі 3302,60грн, зобовязати відповідача нараховувати їй щомісячну соціальну державну допомогу, відповідно до Закону України Про соціальний захист дітей війни, надалі при нарахуванні пенсії.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 березня 2009 року адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено частково. Поновлено ОСОБА_1 пропущений строк звернення з адміністративним позовом до суду. Визнано протиправною бездіяльність Управління Пенсійного Фонду України в Центрально-Міському районі міста Кривого Рогу Дніпропетровської області щодо невчинення дій стосовно перерахунку та виплати ОСОБА_1 підвищення до пенсії, передбаченого ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війниз 09 липня 2007 року. Зобовязано Управління Пенсійного Фонду України в Центрально-Міському районі міста Кривого Рогу Дніпропетровської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, а також з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року згідно зі ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війнита здійснити її виплату. В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Управління Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі міста Кривого Рогу Дніпропетровської області подало на нього апеляційну скаргу, в якій просило суд скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 березня 2009 року, оскільки вона винесена з порушенням норм матеріального права та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог повністю. Обґрунтовував свої вимоги тим, що механізм розрахунку підвищення пенсії, передбаченого ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, не визначений на законодавчому рівні, не вказано, яким саме органом, за рахунок яких коштів і джерел та в якому процедурному порядку він здійснюється.

Позивачка заперечень на апеляційну скаргу до суду не подавала, не оскаржувала і кінцеву дату перерахунку, який суд зобов»язав здійснити відповідача.

В частині відмови у задоволенні позовних вимог постанова суду сторонами фактично не оскаржувалась, оскільки апелянт в апеляційній скарзі не зазначав, що він не згоден з постановою в цій частині , а позивачка апеляційну скаргу до суду не подавала.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1, відповідно до положень абз.1 ч.1 ст.1 Закону України Про соціальний захист дітей війни, має статус дитини війни, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією пенсійного посвідчення № 102456 та відповідною відміткою в ньому (а.с.19).

У відповідності до статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що, позивачем з поважних причин пропущено строк звернення з адміністративним позовом до суду, оскільки пенсіонери складають одну з найбільш соціально незахищених верств населення, є найменш правообізнаними особами, позивач є людиною похилого віку, для нього не завжди доступні спеціальні видання, де публікувались рішення Конституційних судів, він не міг своєчасно отримати належну юридичну допомогу. Відповідач в цій частині постанову суду не оскаржив.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції вірно виходив з того, що згідно ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання, чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, дітям війни підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приймаючи до уваги той факт, що Рішенням Конституційного суду України № 6-рп від 09 липня 2007 року положення ст. 71 Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік про зупинення дії ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни на 2007 рік втратили чинність з 09.07.2007 року, відповідач повинен був здійснити перерахунок та виплатити щомісячну доплату до пенсії ОСОБА_1 відповідно до чинного законодавства, починаючи з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року включно.

Сторонами визнано, що Управління Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі міста Кривого Рогу Дніпропетровської області будь-яких дій, повязаних з нарахуванням підвищення до пенсії позивачки з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, включно, не здійснювало, відповідних виплат - не проводило.

Тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність зобовязання Управління Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі міста Кривого Рогу Дніпропетровської області здійснити відповідний перерахунок підвищення до пенсії позивачки у розмірі, передбаченому ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, включно, з урахуванням при цьому норм ч.1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

При цьому слід зазначити, що частиною 3 статті 62 Закону України Про Державний бюджет на 2007 рік встановлено, що для визначення мінімального розміру пенсії за віком, відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, з 1 квітня та з 1 жовтня 2007 року застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, визначений абзацом 5 частини 1 цієї статті, збільшений на 1 %, що складає відповідно: 410.06 гривни та 415.11 гривни. Посилання в ч.3 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування на те, що вказаний розмір мінімальної пенсії за віком застосовується виключно до пенсій, що призначаються на умовах цього Закону, на думку колегії суддів, не може слугувати перешкодою для застосування даної величини мінімального розміру пенсії за віком до обрахування інших пенсій чи доплат, повязаних мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною 1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, мінімального розміру пенсії за віком.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про наявність у позивачки права на перерахунок підвищення до її пенсії на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, як дитині війни, на 2008 рік, з наступних підстав.

Рішенням Конституційного суду України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року визнано неконституційним положення Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік від 28 грудня 2007 року щодо викладення положень ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни в новій редакції.

Таким чином, з 22 травня 2008 року вихідним критерієм обрахунку підвищення пенсії дітям війни виступав мінімальний розмір пенсії за віком, який, відповідно до частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", вираховувався, виходячи з прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а саме : у 2008 році - статтею 58 Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України ".

Відповідно до статті 58 Закону України "Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" затверджено на 2008 рік прожитковий мінімум на одну особу, яка втратила працездатність, в розрахунку на місяць у розмірі: з 1 січня - 470 грн., з 1 квітня - 481 грн., з 1 липня - 482 грн., з 1 жовтня - 498 грн.

Отже, право на підвищення до пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, що передбачене статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" у 2008 році у позивачки виникло з 22 травня 2008 року, а тому відповідач повинен був здійснити перерахунок та виплатити щомісячну доплату до пенсії ОСОБА_1 відповідно до чинного законодавства, починаючи з 22 травня 2008 року.

Проте, Управлінням Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі міста Кривого Рогу Дніпропетровської області після 22.05.2008 року відповідне підвищення пенсії ОСОБА_1, як дитині війни, здійснено не було.

Згідно до п.2 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24 жовтня 2007 року № 1261, Пенсійний фонд України організовує у межах своїх повноважень виконання актів законодавства, здійснює контроль за їх реалізацією, узагальнює практику законодавства з питань, що належать до його компетенції, розробляє пропозиції з питань вдосконалення цього законодавства і в установленому порядку вносить їх на розгляд Міністерства праці та соціальної політики.

Отже, посилання апелянта на відсутність встановленого на законодавчому рівні механізму визначення розміру мінімальної пенсії за віком, що застосовується при обчисленні підвищення до пенсії особам, яким встановлено статус дитина війни, визнається колегією суддів безпідставним, і не звільняє субєкта владних повноважень, а саме, Управління Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, діяти на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та Законами України, і ні в якому разі не є підставою для обмеження законних прав, встановлених ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни для цієї категорії осіб.

Доводи апеляційної скарги відповідача стосовно того, що відповідно до вимог ст. 28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування мінімальний розмір пенсії за віком як розрахункова величина застосовується лише до правовідносин, що регулюються цим законом, і до такої категорії громадян як діти війни не застосовується, а згідно ст. 7 Закону фінансове забезпечення державних соціальних гарантій дітей війни здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, і Пенсійний фонд України не повинен нести відповідальність за позовами вказаної категорії громадян є хибними та спростовані вищенаведеними висновками.

Та обставина, що в резолютивній частині оскаржуваної постанови при зобовязанні відповідача здійснити нарахування позивачці надбавки до пенсії, передбаченої ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, відсутнє посилання на застосування при цьому норм ч.1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, на думку колегії суддів не може слугувати підставою для скасування, або зміни вірного по суті рішення, оскільки відповідач не позбавлений можливості звернутись за розясненням судового рішення або встановлення порядку його виконання.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують зроблений судом першої інстанції висновок.

Відповідно до ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст. 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі міста Кривого Рогу Дніпропетровської області - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 березня 2009 року - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з дня її складення у повному обсязі.

Повний текст ухвали складено 01 березня 2010 року.

Головуючий: Л.М.Нагорна

Судді: В.А.Стежко

ОСОБА_2