Справа № 548/1982/14-а
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2015-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2015 р.Справа № 548/1982/14-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.

Суддів: Макаренко Я.М. , Шевцової Н.В.

за участю секретаря судового засідання Шалаєвої І.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області на окрему ухвалу Хорольського районного суду Полтавської області від 25.02.2015р. по справі № 548/1982/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Хорольському районі Полтавської області

про визнання дій незаконними та зобов'язання до вчинення певних дій,

ВСТАНОВИЛА:

20.11.2014 року позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Хорольському районі Полтавської області, в якому просив визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Хорольському районі Полтавської області щодо відмови ОСОБА_1, починаючи з 01.01.2014 року, в перерахунку та виплаті державної та додаткової пенсії в розмірах, встановлених статтями 50, 54 ч.4 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Хорольському районі Полтавської області провести ОСОБА_1, починаючи з 01.01.2014 року, нарахування та проводити виплату державної та додаткової пенсії в розмірах, встановлених статтями 50, 54 ч.4 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням проведених виплат та змін в законодавстві.

Постановою Хорольського районного суду Полтавської області від 25.11.2014 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Хорольському районі Полтавської області задоволено частково. Визнано дії Управління Пенсійного фонду України в Хорольському районі Полтавської області щодо ненарахування та невиплати державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду здоров'ю ОСОБА_1 в розмірі меншому, ніж передбачено ст. ст. 50, 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у період з 20 травня 2014 року по 02 серпня 2014 року включно, неправомірними. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Хорольському районі Полтавської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії у розмірі 6 (шести ) мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, за період з 20 травня 2014 року по 02 серпня 2014 року включно, виходячи з мінімальної пенсії за віком, встановленої у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом на відповідний період, з урахуванням проведених виплат. В іншій частині позовні вимоги залишено без задоволення.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 12.12.12014 року апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Хорольському районі Полтавської області залишено без задоволення. Постанову Хорольського районного суду Полтавської області від 25.11.2014р. по справі № 548/1982/14-а залишено без змін.

16.02.2015 року старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Полтавській області звернувся до Хорольського районного суду із поданням про зміну способу і порядку виконання рішення суду.

Ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 25.02.2015 року у задоволенні подання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ в Полтавській області про зміну способу і порядку виконання рішення суду відмовлено.

25.02.2015 року Хорольським районним судом Полтавської області постановлено окрему ухвалу, якою повідомлено начальника відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГУЮ в Полтавській області про виявлені судом порушення закону при виконанні судового рішення №548/1982/14-а по виконавчому провадженню ВП 46152626 від 19.01.2015 року та зобов'язано начальника відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГУЮ в Полтавській області усунути причини та умови, що сприяли порушенню закону. Забезпечити організацію виконання підлеглими працівниками рішення Хорольського районного суду від 25.11.2014 року №548/1982/14-а, по якому відкрито виконавче провадження №ВП 46152626 від 19.01.2015 року відповідно до вимог ст. 75 Закону України "Про виконавче провадження" та про вжиті заходи повідомити суд не пізніше одного місяця після надходження окремої ухвали в повному обсязі.

На окрему ухвалу суду відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області подано апеляційну скаргу. В обґрунтування незгоди з ухвалою суду посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить суд апеляційної інстанції скасувати окрему ухвалу Хорольського районного суду Полтавської області від 25 лютого 2015 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заявлене подання про зміну способу і порядку виконання рішення суду.

Фіксування судового засідання по справі за допомогою звукозаписувального пристрою згідно ст. 41 КАС України не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст. 195 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до ч.1 ст. 166 Кодексу адміністративного судочинства України суд виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб'єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. Про вжиті заходи суд повідомляється не пізніше одного місяця після надходження окремої ухвали.

Згідно ч. 2 ст. 166 КАС України у разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

Підставою для окремої ухвали є виявлення порушення закону і встановлення причин і умов, що сприяли вчиненню порушення. Отже, окрема ухвала може бути постановлена лише у разі, якщо під час судового розгляду встановлено склад правопорушення. Водночас, суд може в окремій ухвалі зазначити, елементи якого складу правопорушення слід перевірити.

Окрема ухвала має бути обгрунтованою і вмотивованою. Вона може бути винесена тільки на підставі матеріалів, досліджених у суді, та має містити вказівку на дійсні причини й умови, які сприяли вчиненню правопорушення.

В окремій ухвалі зазначається, в чому конкретно полягають встановлені порушення закону, які саме права громадян порушено, або причини й умови, що сприяли вчиненню порушення.

При прийняті окремої ухвали суд першої інстанції виходив з того, що при виконанні рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 25.11.2014 року по справі №548/1982/14-а по виконавчому провадженню ВП 46152626 від 19.01.2015 року дії державного виконавця не сприяють оперативному виконанню судових рішень, спричиняють зайву тяганину та висвітлюють органи державної виконавчої служби в необ'єктивному ракурсі, та у випадку звернення стягувача до Європейського суду з прав людини, можуть нести негативні фінансові наслідки для держави.

Згідно ч. 1 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого ч. 2 ст. 25 цього Закону для самостійного виконання рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до ст. 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення. Якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом.

Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05.06.2012 року закріплено процедуру виконання рішень національних судів, ухвалених після набуття цим Законом чинності (з урахуванням внесених 19.09.2013 року змін до Закону - ухвалених до 01.01.2013 року) і виконання яких гарантується державою.

03.09.2014 року з метою реалізації пункту 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» Кабінетом міністрів України прийнята постанова № 440 «Про затвердження Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою».

Зазначений Порядок передбачає процедуру інвентаризації та погашення заборгованості боржниками, статус яких визначений ч. 1 ст. 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», за рішеннями судів, у тому числі за рішеннями, які носять зобов'язальний характер,

Таким чином, при виконанні боржником, якого судовим рішенням зобов'язано вчинити дії щодо виплати коштів, вимог абзацу 3 п. 14 постанови Кабінету міністрів України № 440 від 03.09.2014 року, виконання судового рішення може бути проведено без участі боржника.

З матеріалів справи встановлено, що постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області від 19.01.2015 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 548/1982/14-а, виданого 26.12.2014 року Хорольським районним судом Полтавської області, та запропоновано боржнику - Управлінню Пенсійного фонду України в Хорольському районі Полтавської області самостійно виконати рішення у 7-денний строк з дня винесення постанови (а.с.4).

Управління Пенсійного фонду України в Хорольському районі Полтавської області листом від 04.02.2015 року за вих. № 929/06-03 повідомило державного виконавця, що згідно розпорядження №120647 від 22.12.2014 року УПФУ у Хорольському районі виконало постанову Хорольського районного суду Полтавської області №548/1982/14-а в добровільному порядку, зокрема провело перерахунок пенсії ОСОБА_1 Пенсійна справа була направлена до Управління з координації і контролю за виплатою пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області для проведення перевірки правильності нарахування пенсії згідно зазначеного судового рішення. За результатами перевірки сума, яка внесена у виплатні документи, становить 7307,75 грн. Також повідомлено, що виплати коштів, нарахованих в результаті проведеного перерахунку пенсії відповідно до рішення суду можуть бути проведені при фінансуванні цих витрат з Державного бюджету України та в порядку, передбаченому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" № 4901 від 05.06.2012 року. Крім того, у зв'язку з відсутністю коштів на рахунку управління на вказані цілі, боржник просив державного виконавця на підставі ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України звернутись до Хорольського районного суду Полтавської області з поданням про відстрочення виконання судового рішення по справі (а.с.5).

16.02.2015 року старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області Дрібна Ю.А. відповідно до ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України звернулась до Хорольського районного суду Полтавської області з поданням про зміну порядку і способу виконання постанови суду.

У відповідності до ч. 2 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк. Строк здійснення виконавчого провадження не включає час відкладення провадження виконавчих дій або зупинення виконавчого провадження на період проведення експертизи чи оцінки майна, виготовлення технічної документації на майно, реалізації майна боржника, час перебування виконавчого документа на виконанні в адміністрації підприємства, установи чи організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця, які здійснюють відрахування із заробітної плати (заробітку), пенсії та інших доходів боржника. Строк здійснення зведеного виконавчого провадження обчислюється з моменту приєднання до такого провадження останнього виконавчого документа.

Таким чином, колегія суддів не погоджується із висновком суду про порушення державним виконавцем вимог ст. 30 Закону України "Про виконавче провадження" щодо строків проведення виконавчих дій.

Колегія суддів вважає, що старшим державним виконавцем вчинялись дії, передбачені нормами чинного законодавства, з виконання рішення по справі №548/1982/14-а.

Також, колегія суддів зазначає, що виходячи з Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

При цьому, Законом України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів (ст. 1).

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб (ч. 1 ст. 6). Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом (ч. 3 ст. 6).

Оскільки предметом судового розгляду у даній справі є подання державного виконавця, а не адміністративний позов, що пред'явлений у порядку визначеному ст. 181 КАС України, колегія суддів не погоджується з висновком, наданим судом щодо черговості дій державного виконавця, спрямованих на виконання судового рішення.

Посилання суду на відповідні рішення Європейського суду з прав людини щодо неможливості посилання державним органом при виконанні судових рішень на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань безпідставні, оскільки правовідносини, що виникли між сторонами, не стосуються питання звільнення пенсійного органу від виконання судового рішення.

Також, колегія суддів зазначає, що посилання суду першої інстанції на Інструкцію про проведення виконавчих дій, затверджену наказом Міністерства юстиції України від 15.12.99 № 74/5 є необґрунтованим, оскільки вказаний нормативний акт втратив чинність з набранням законної сили Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5.

Вимогу апеляційної скарги про задоволення подання державного виконавця, колегія суддів безпідставною, оскільки питання зміни способу і порядку виконання судового рішення, заявлене державним виконавцем у поданні, вирішено ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 25 лютого 2015 року, яка в апеляційному порядку не оскаржена.

З урахуванням вищезазначеного, колегія суддів приходить до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної окремої ухвали Хорольського районного суду Полтавської області від 25 лютого 2015 року.

Керуючись ст. ст. 160, 166, 167, 195, 196, 202, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області - задовольнити частково.

Окрему ухвалу Хорольського районного суду Полтавської області від 25 лютого 2015 року, що прийнята за наслідками розгляду подання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області Дрібної Юлії Анатоліївни про заміну способу і порядку виконання рішення суду по справі № 548/1982/14-а за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Хорольському районі Полтавської області про визнання дій незаконними та зобов'язання до вчинення певних дій, скасувати.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Мінаєва О.М.
Судді Макаренко Я.М. Шевцова Н.В.

Повний текст ухвали виготовлений 08.06.2015 р.