Справа № 286/7939/14-а
Суддя: Зарудяна Л.О.
Дата ухвалення: 2015-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Вачко В.І.
Суддя-доповідач:Зарудяна Л.О.
УХВАЛА

іменем України

"03" червня 2015 р. Справа № 286/7939/14-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Зарудяної Л.О.

суддів: Іваненко Т.В.

Кузьменко Л.В.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Овруцькому районі Житомирської області на постанову Овруцького районного суду Житомирської області від "26" лютого 2015 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Овруцькому районі Житомирської області, Управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області про зобов'язання вчинити певні дії ,

ВСТАНОВИВ:

26 листопада 2014 року позивач - ОСОБА_3 звернулася до Овруцького районного суду Житомирської області з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Овруцькому районі Житомирської області, Управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області, про проведення перерахунку та виплати коштів, передбачених ст.ст.37, 39, 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Постановою Овруцького районного суду Житомирської області від "26" лютого 2015 року позов задоволено повністю.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Овруцькому районі Житомирської області провести ОСОБА_3 донарахування та виплату, за період з 01 травня 2014 року по 31 липня 2014 року:

- доплати до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, щомісячно у відповідності до статті 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи з розміру двох мінімальних заробітної плат, встановлених Законом України "Про Державний бюджет України на 2014 рік", щомісячно;

- додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю особам, віднесеним до категорії 1, інвалідам 2 групи, у відповідності до статті 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи з розміру 75 % мінімальної пенсії за віком, яка дорівнює прожитковому мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеному Законом України "Про Державний бюджет України на 2014 рік", щомісячно;

- підвищення до пенсії, як дитині війни у відповідності до статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", виходячи з розміру 30 % мінімальної пенсії за віком, розмір якої дорівнює прожитковому мінімуму для осіб, що втратили працездатність, визначеному Законом України "Про Державний бюджет України на 2014 рік", щомісячно.

Зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області провести ОСОБА_3 донарахування та виплату, за період з 01 травня 2014 року по 31 липня 2014 року:

- грошової допомоги у зв'язку з обмеженням продуктів харчування місцевого виробництва, передбачену статтею 37 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з розрахунку 40 % від мінімальної заробітної плати, встановленої Законом України "Про Державний бюджет України на 2014 рік", щомісячно.

Вважаючи, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, відповідач звернувся до Житомирського апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення яким у задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Матеріали справи свідчать, що позивач звернулася до Управління Пенсійного фонду України в Овруцькому районі Житомирської області, Управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області, про проведення перерахунку та виплати коштів, передбачених ст.ст.37, 39, 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Колегією суддів встановлено, що позивач - ОСОБА_3, є пенсіонером та перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Овруцькому районі Житомирської області; проживає в м.Овруч Овруцького району Житомирської області, яке відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 106 від 23.07.1991 року віднесено до зони гарантованого (добровільного) відселення; а також є потерпілим від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1-ї категорії та має другу групу інвалідності.

Відповідач виплачував позивачу кошти у сумах, які на думку позивача, є значно нижчими, ніж передбачено ст.ст.39, 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у зв'язку з чим позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Відповідно до статті 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата - у зоні гарантованого (добровільного) відселення - у розмірі двох мінімальних заробітних плат.

Відповідно до статті 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", інвалідам 2-ї групи віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Однак, ст.ст.39, 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено, що порядок обчислення підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особі віднесеній до категорії 1, визначається Кабінетом Міністрів України.

На виконання вказаного положення ст.ст.39, 50 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову "Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 23.11.2011 року № 1210.

Відповідно до вказаної постанови Кабінету Міністрів України, позивачу провадиться нарахування та виплата підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особі віднесеній до категорії 1.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, які виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.

Положення пункту 28 розділу II Закону України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" № 107-VI, яким були внесені зміни до статті 39 та статті 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи", які обмежували права громадян, щодо виплати підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особі віднесеній до категорії 1, рішенням Конституційного суду України у справі № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року, визнано неконституційними.

Відповідно до частини 2 статті 152 Конституції України, закони, інші правові акти або їхні окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Відтак, вище наведені положення статті 39 та статті 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи", є чинними у редакції до внесення змін до них Законом України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

Закони України "Про державний бюджет України на 2011 рік", "Про державний бюджет України на 2012 рік" та "Про державний бюджет України на 2013 рік" втратили чинність.

Законом України "Про Державний бюджет на 2014 рік" від 16 січня 2014 року № 719-VII, що набрав чинності з 01 січня 2014 року, такі обмеження не встановлені.

Доводи відповідача, щодо правомірності своїх дій з посиланням на відсутність бюджетних коштів на фінансування виплат в порядку статей 39, 50 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", обґрунтовано не взяті судом до уваги, оскільки питання фінансування цих видатків не виступає предметом даного спору.

Що стосується проведення перерахунку та виплати коштів, передбачених статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", колегія суддів зазначає наступне.

Матеріали справи свідчать, що позивач має статус дитини війни, тобто є особою, яка належить до соціальної категорії громадян "діти війни" в розумінні статті 1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", а відтак, на нього повністю розповсюджуються всі пільги та соціальні гарантії, передбачені вищезазначеним Законом України.

Відповідно до статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", особам, що належать до соціальної категорії громадян "діти війни", відповідач повинен був нараховувати та виплачувати щомісячне підвищення до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

Положення пункту 28 розділу II Закону України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" № 107-VI, яким були внесені зміни до статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", які обмежували права громадян, щодо виплати підвищення до пенсії як дитині війни, рішенням Конституційного суду України у справі № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року, визнано неконституційними.

Відповідно до частини 2 статті 152 Конституції України, закони, інші правові акти або їхні окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Відтак, вище наведені положення статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", є чинними у редакції до внесення змін до них Законом України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

Закони України "Про державний бюджет України на 2011 рік", "Про державний бюджет України на 2012 рік" та "Про державний бюджет України на 2013 рік" втратили чинність.

Законом України "Про Державний бюджет на 2014 рік" від 16 січня 2014 року № 719-VII, що набрав чинності з 01 січня 2014 року, такі обмеження не встановлені.

Враховуючи вищевикладене, починаючи з 01 січня 2014 року, є чинними і підлягають застосуванню:

- стаття 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", в редакції, відповідно до якої особам, що належать до соціальної категорії громадян "діти війни", призначається підвищення до пенсії як дитині війни, в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Доводи відповідача, щодо правомірності своїх дій з посиланням на відсутність бюджетних коштів на фінансування виплат в порядку статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", обґрунтовано не взяті судом до уваги, оскільки питання фінансування цих видатків не виступає предметом даного спору.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки постанову винесено з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права і суд дав правильну оцінку обставинам справи, то колегія суддів апеляційної інстанції не знаходить підстав, які могли б призвести до зміни чи скасування зазначеної постанови.

Доводи, наведені апелянтом в поданій ним апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Овруцькому районі Житомирської області залишити без задоволення, а постанову Овруцького районного суду Житомирської області від "26" лютого 2015 р. без змін.

Ухвала (набирає чинності з моменту її постановлення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Л.О. Зарудяна

судді: Т.В. Іваненко

Л.В. Кузьменко

Роздруковано та надіслано: рек з пов про вруч

1 - в справу:

2 - позивачу: ОСОБА_3 АДРЕСА_1, 11100

3 - відповідачу: Управління Пенсійного фонду України в Овруцькому районі Житомирської області вул.Леніна,12, м.Овруч, Овруцький район, Житомирська область, 11100

4 - Управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області вул.Леніна,17, м.Овруч, Овруцький район, Житомирська область, 11101

- ,