Справа № 2а-5323/10/1470
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2015-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2015 року м. Київ К/9991/24000/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі: Карася О.В. (головуючого), Олендера І.Я., Рибченка А.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Березанському районі Миколаївської області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 19.10.2010 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 13.03.2012 по справі № 2а-5323/10/1470

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4

до Державної податкової інспекції у Березанському районі Миколаївської області

до Державної податкової адміністрації у Миколаївській області

про скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій, -

В С Т А Н О В И В:

Підприємець звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції про визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 03.08.2010 № в сумі 26 726,00 грн. за порушення вимог Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

Постановою суду першої інстанції, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду, позов задоволено, оскаржуване рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій визнано протиправним та скасовано.

Не погодившись із судовими рішеннями Державна податкова інспекція до Вищого адміністративного суду України подала касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить зазначені судові рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

У поданих запереченнях на скаргу позивач просить її відхилити з мотивів необґрунтованості.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді, перевіривши повноту встановлених обставин справи та правильність їх юридичної оцінки судами, Вищий адміністративний суд України не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Судами встановлено, що фактичною підставою для нарахування Підприємцю фінансових санкцій, відповідно до рішення від 03.08.2010, слугували висновки фахівців державного податкового органу, викладені у акті перевірки господарюючого суб'єкту (торговельного павільйону) позивача від 04.07.2010 №0359/14/00/23/, про порушення Підприємцем вимог п. 12 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" (далі - Закон № 265/95-ВР), що полягало не веденні обліку товарних запасів за місцем їх реалізації на загальну суму 13 363,00 грн.

Задовольняючи позов про скасування рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій на підставі ст. 21 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" за порушення вимог порядку ведення обліку товарних запасів за місцем реалізації та зберігання, суди попередніх інстанцій виходили з того, що на суб'єктів підприємницької діяльності фізичних осіб на спрощеній системі оподаткування не покладено обов'язок щодо здійснення такого обліку товарних запасів та відповідно не може бути покладено і відповідальність за його невиконання.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з вказаним висновком виходячи з наступного.

Відповідно до п. 12 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій формі при продажу товарів у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, зобов'язані: вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг); до суб'єктів підприємницької діяльності, що не ведуть або ведуть з порушенням встановленого порядку облік товарів за місцем реалізації та зберігання, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 6 зазначеного Закону передбачено, що облік товарних запасів фізичною особою - суб'єктом підприємницької діяльності ведеться у порядку, визначеному чинним законодавством, а юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) - у порядку, визначеному відповідним національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку. Облік ведеться з урахуванням особливостей, встановлених для суб'єктів малого підприємництва. Обов'язок із ведення обліку товарних запасів не застосовується до осіб, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку придбаних або проданих товарів.

Отже, аналіз наведених вище норм вказує на обов'язок суб'єктів підприємницької діяльності вести облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, проте чітко не визначає самого порядку ведення такого обліку. Виключення становить лише для фізичних осіб - підприємців, які здійснюють підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування відповідно до Указу Президента України від 03.07.1998 № 727/98 "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва".

Як встановлено судами попередніх інстанцій, Підприємець у 2010 році здійснював діяльність за спрощеною системою оподаткування, що підтверджується Свідоцтвом по сплату єдиного податку з терміном дії протягом 2010 року (а.с. 14) та про що контролюючим органом також було зазначено в акті перевірки від 04.07.2010 (а.с. 11).

Крім того, положення Закону № 265/95-ВР чітко не визначають самого порядку ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, лише вказує на обов'язок суб'єктів підприємницької діяльності (юридичних осіб) на ведення такого обліку у порядку, визначеному відповідним національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку. Водночас, покладений на господарюючого суб'єкта обов'язок ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації не включає в себе ведення та зберігання документів обліку, за якими такі товари придбавались, саме в місці реалізації товарів.

Також, з матеріалів справи вбачається, що позивачем до суду було надано накладні від 06.06.2010 та від 03.07.2010, що також спростовує висновок контролюючого органу про допущені Підприємцем порушення вимог Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" щодо не ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації.

За таких обставин переглянуті судові рішення першої та апеляційної інстанцій у справі відповідають приписам чинного законодавства, а доводи касаційної скарги визнаються непереконливими.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210 - 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Березанському районі Миколаївської області відхилити.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 19.10.2010 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 13.03.2012 по справі № 2а-5323/10/1470 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає, крім як з підстав, у строк та в порядку, визначеними ст. ст. 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий О.В. Карась

Судді І.Я. Олендер

А.О. Рибченко