Справа № 808/207/15
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2015-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

28 травня 2015 рокусправа № 808/207/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Головко О.В.

суддів: Ясенової Т.І. Суховарова А.В.

за участю секретаря судового засідання: Троянова А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Мелітопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 17 лютого 2015 року в адміністративній справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦІТІУС С»

до Мелітопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

в с т а н о в и в :

До суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦІТІУС С», в якому позивач просить визнати нечинним та скасувати податкові повідомлення-рішення Мелітопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області від 24.10.2014 № та № .

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 17 лютого 2015 року позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняту нову постанову, якою у задоволені позову відмовити. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що посадовими особами Мелітопольської ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області було проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦІТІУС С» з питань правомірності формування податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість за період січень-лютий 2014 року, за результатами якої складено акт від 03.10.2014 № 1901/08-22-21-01.

В ході перевірки податківці дійшли висновку, що підприємством порушено п. п. 198.1, 198.2, 198.6 ст.198, п. п. 200.1, 200.2, 200.3 ст. 200 Податкового Кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 282418 грн. та завищено суму від'ємного значення між сумою податкових зобов'язань та сумою податкового кредиту податку на додану вартість у розмірі 29009 грн.

В основу такого висновку лягли дані, згідно з якими TOB «Компанія «Укрпромторг», TOB «Транслем» та TOB «Сістемс сервіс» проводили діяльність, спрямовану на здійснення операцій, пов'язаних з наданням податкової вигоди третім особам. Податковий орган встановив проведення транзитних фінансових потоків, спрямованих на здійснення операцій, надання податкової вигоди переважно з контрагентами, які не виконують свої податкові зобов'язання, з метою штучного формування валових витрат та податкового кредиту, які не мають реального товарного характеру.

Так, у період з 01.01.2014 по 28.02.2014 постачальником ТОВ «ЦІТІУС С» було ТОВ «Компанія «Укрпромторг», яке має ознаки фіктивності. Згідно з наданими до перевірки документами ТОВ «ЦІТІУС С» на підставі Договору № 0114017 від 14.01.2014 придбало товарно-матеріальні цінності у ТОВ «Компанія «Укрпромторг» на загальну суму 541630,02 грн. Відповідно до наданих до перевірки товарно-транспортних накладних № 6504 від 14.01.2014, № 7006 від 15.01.2014, № 13003 від 27.01.2014, № 13503 від 28.01.2014 маршрут перевезення товару був від м. Київ до м. Сімферополь. Перевезення здійснювались одним автомобілем КАМАЗ 5320, у товарно-транспортних накладних вказаний один і той самий водій, що фактично унеможливлює здійснення цих дій. З наданих до перевірки товарно-транспортних накладних № 6504 від 14.01.2014, № 7006 від 05.01.2014, № 11002 від 23.01.2014, № 13003 від 27.0.12014, № 13503 від 28.01.2014, № 2503 від 06.02.2014 встановлено, що в графі «Пункт навантаження» не вказано повну адресу, а вказано тільки м. Київ. Від ДПІ у Солом'янському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві отримано акти від 02.04.2014 №360/26-58-22-07-17/38354571 та від 27.03.2014 №336/26-58-22-07-17/38354571 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Компанія «Укрпромторг» щодо підтвердження господарських відносин з постачальниками та покупцями за період з 01.01.2014 по 31.01.2014», якими встановлено відсутність підприємства за юридичною адресою, крім того посадовими особами не надано документів для проведення зустрічної звірки.

У період з 01.01.2014 по 28.02.2014 постачальником ТОВ «ЦІТІУС С» було ТОВ «Транслем», що має ознаки фіктивності: ТОВ «Транслем», 83114, м. Донецьк, вул. Університетська, буд. 108-а, ДПІ у Київському районі м. Донецька ГУ Міндоходів у Донецькій області, стан 28 - триває процедура припинення (направлені заперечення органу ДПС). Відповідно до наданого до перевірки Договору № 011401 від 14.01.2014 ТОВ «ЦІТІУС С» було придбано товарно-матеріальні цінності у ТОВ «Транслем» на загальну суму 1301730,00 грн. За результатами обстеження податкової адреси ТОВ «Транслем» встановлено, що підприємство за адресою не знаходиться, про що працівниками оперативного управління складено відповідний акт. Згідно з базою даних Міністерства доходів і зборів України дана адреса є місцем масової реєстрації платників податків. За даними картки платників податків АС «Податковий блок» у ТОВ «Транслем» відсутні об'єкти оподаткування у м. Донецьку, вул. Умова, 1 ц. Від ДПІ у Київському районі м. Донецька ГУ Міндоходів у Донецькій області отримано акт від 28.03.2014 №195/05-64-22-02/38844515 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Транслем» () щодо підтвердження господарських відносин з контрагентами-постачальниками та контрагентами-покупцями за січень, лютий 2014 року», яким встановлено відсутність підприємства за юридичною адресою, крім того посадовими особами не надано документів для проведення зустрічної звірки.

Щодо ТОВ «Сістемс Сервіс», 83023, м. Донецьк, пр. Павших Комунарів, б. 102-6, останнє перебуває на обліку в ДПІ у Калінінському районі м. Донецька Головного управління Міндоходів у Донецькій області, стан 28 - триває процедура припинення (направлені заперечення органу ДПС). Згідно з наданими до перевірки документами ТОВ «ЦІТІУС С» придбало товарно-матеріальні цінності у ТОВ «Сістемс Сервіс» на загальну суму 25200,00 грн. Від ДПІ у Калінінському районі м. Донецька ГУ Міндоходів у Донецькій області отримано акт від 07.04.2014 № 347/05-63-22-03/38470904 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Сістемс Сервіс» щодо підтвердження господарських відносин із контрагентами покупцями та постачальниками за період січень 2014 року», яким встановлено відсутність підприємства за юридичною адресою, крім того посадовими особами не надано документів для проведення зустрічної звірки.

Крім того з наданих до перевірки документів вбачається, що договір на поставку товару від підприємств TOB «Транслем» та TOB «Компанія «Укрпромторг» на TOB «ЦІТІУС С» складено 14.01.2014, при цьому договір між TOB «Транслем» та TOB «ЦІТІУС С» складено у м. Донецьк, а договір між TOB «Компанія «Укрпромторг» та TOB «ЦІТІУС С» складено у м. Київ. Враховуючи те, що номера договорів мають однаковий номер «№ 011401» та те, що від TOB «ЦІТІУС С» договори у різних містах підписувала одна й таж людина - директор ОСОБА_1, є підстави стверджувати про фактичну неможливість здійснення цих дій.

На підставі вищезазначеного акту перевірки Мелітопольською ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області 24.10.2014 прийняті податкові повідомлення-рішення № та № .

Надаючи оцінку обґрунтованості висновків податкового органу та правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів (послуг) або дата отримання платником податку товарів (послуг), що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Положеннями пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця. Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів (послуг), на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту (п. 201.6, 201.10 ст. 201 ПК України).

Пунктами 200.1, 200.3 статті 200 Податкового кодексу України визначено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Згідно з п. 200.4 ст. 200 ПК України, якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів (послуг) або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг; б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Як вбачається з матеріалів справи, між TOB «ЦІТІУС С» та ТОВ «Транслем», ТОВ «Сістемс Сервіс», TOB «Компанія «Укрпромторг» було укладено договори купівлі-продажу товару, умови виконання яких підтверджуються видатковими та податковими накладними, ТТН, а також за якими проведено оплату товару, що підтверджується платіжними дорученнями, копії яких містяться в матеріалах справи.

При цьому колегія суддів встановила, що вказані первинні документи складені відповідно до вимог чинного законодавства. Вищезазначені договори не було визнано недійсними в судовому порядку.

Таким чином суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що факт здійснення TOB «ЦІТІУС С» господарських операцій з ТОВ «Транслем», ТОВ «Сістемс Сервіс», TOB «Компанія «Укрпромторг» підтверджується належними та достатніми первинними документами бухгалтерського обліку, що є підставою для віднесення сум ПДВ, сплачених в ціні товару (послуг), до податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.

Відносно доводів апелянта про наявність недоліків у складанні ТТН суд апеляційної інстанції зазначає, що неподання вказаних первинних документів в сукупності з іншими доказами може лягти в основу висновків про недоведеність здійснення господарської операції, тоді як складання останніх з певними недоліками є лише порушенням ведення бухгалтерського обліку. При цьому наявність таких недоліків в ТТН не може слугувати єдиною підставою для визнання безтоварності господарських операцій за наявності всіх інших обов'язкових та належно оформлених первинних документів.

Щодо посилання податкового органу на акти перевірок (зустрічних звірок) контрагентів позивача, колегія суддів зазначає, що зі змісту вказаних актів вбачається, що фактично первинні документи, які знаходяться у вищевказаних юридичних осіб під час перевірки (звірки) не досліджувалися, а тому твердження податкового органу щодо не підтвердження господарських правовідносин даного платника податків з контрагентами не можна вважати обґрунтованими та доведеними.

При цьому висновки апелянта щодо нереальності господарських операцій ґрунтуються лише на інформації, що міститься в базі даних податкового органу, актах перевірки контрагентів, відповідях на інформаційні запити, які в силу приписів Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» не є носієм доказової інформації, оскільки жодним чином не підтверджують факт здійснення чи нездійснення господарських операцій.

Крім того суд зазначає, що неналежне виконання податкових зобов'язань контрагентами позивача тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цих осіб. Зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на відшкодування податку на додану вартість у випадку, коли останній виконав усі передбачені законом умови стосовно отримання такого відшкодування та має необхідні документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Щодо інших доводів апелянта - про фізичну неможливість здійснити перевезення товару одним водієм на одному транспортному засобі, про неможливість підписання однією особою різних договорів в різних містах, суд апеляційної інстанції вважає їх такими, що ґрунтуються виключно на припущеннях останнього, без встановлення дійсних обставин, в тому числі щодо фактичного місця та способу підписання договорів тощо, тобто такими, що не підтверджені належними та допустимими доказами.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень. Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Мелітопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області залишити без задоволення, а постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 17 лютого 2015 року в адміністративній справі № 808/207/15 - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з дня складання в повному обсязі.

Повний текст ухвали складений 02 червня 2015 року.

Головуючий: О.В. Головко

Суддя: Т.І. Ясенова

Суддя: А.В. Суховаров