Справа № 38652/09
Суддя: Нагорна Л.М.
Дата ухвалення: 2010-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" березня 2010 р. справа № 2а-1763/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Нагорної Л.М.

суддів: Чепурнова Д.В. Суховарова А.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 вересня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Павлоградської міської ради про визнання неправомірними дій, стягнення недонарахованих сум державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2009 року ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Павлоградської міської ради Дніпропетровської області, в якому просила суд визнати дії відповідача по нарахуванню і виплаті їй сум допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку неправомірними, зобовязати відповідача нарахувати та виплатити недоотриману щомісячну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до шести років, згідно зі ст.15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми»за період з 25 вересня 2007 року по 31 грудня 2007 року у розмірі 1170,27грн. з урахуванням фактично отриманої суми допомоги за цей період, стягнути з відповідача на її користь суму моральної шкоди у розмірі 1000грн. Крім цього, просила суд стягнути з відповідача на її користь всі понесені нею судові витрати повязані з розглядом цієї справи.

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 вересня 2009 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено у звязку з пропуском строку звернення до суду.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неправомірно застосував положення ст.99, ч.1 ст.100 КАС України, оскільки про порушення прав їй стало відомо у грудні ( восени) 2008 року, отже, нею не пропущено строку звернення до суду.

Заперечень на апеляційну скаргу позивачки відповідач до суду не направляв.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду відповідно до ст. 195 КАС України - в межах доводів апеляційних скарг і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивачка має малолітню дитину ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7), у зв'язку з чим з 25 вересня 2007 року знаходиться на обліку у відповідача та отримує від нього виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (а.с.6).

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Однак, п.14 ст. 71 Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік" було призупинено дію статті 12, частини першої статті 15 та пункту 3 розділу VIII "Прикінцеві положення" Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми".

Абзацом 3 частини 2 ст. 56 цього ж Закону було встановлено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 гривень для незастрахованих осіб та не менше 23 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідач здійснював виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за 2007 рік згідно до вищезазначеного порядку та розмірів (а.с.6).

Проте, рішенням Конституційного суду України від 09 липня 2007 року №6-рп/2007 положення абзацу третього частини другої статті 56, та п. 14 ст. 71 були визнані неконституційним та втратили чинність.

Частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приймаючи до уваги той факт, що ст. 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" про зупинення дії ст. 12, частини першої статті 15 та пункту 3 розділу VIII "Прикінцеві положення" Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", втратила чинність з 09.07.2007 року, колегія суддів вважає за можливе зазначити про неправомірність дій відповідача у 2007 році щодо несвоєчасного перерахунку та виплати позивачці допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі, передбаченому ст. 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", з урахуванням того, що відповідач повинен був здійснити такий перерахунок саме з 25 вересня 2007 року і до кінця поточного року.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідно до ст..99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Вирішуючи питання щодо застосування положень ч.1 ст.100 КАС України, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що позивачка у своєму позові зазначає, що про порушення її конституційних прав щодо неправильного нарахування відповідачем допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку їй стало відомо у лютому 2009 року, але у своїй апеляційній скарзі позивачка спочатку вказує, що їй стало відомо про факт порушення її прав лише після висвітлення подій у пресі у грудні 2008 року, надалі зазначає восени 2008 року. При цьому, зазначаючи різні дати, позивачка не надає до суду жодного доказу на підтвердження своїх слів. Необізнаність позивачки щодо рішення Конституційного суду України від 09.07.2007 року не можна вважати поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують зроблений судом першої інстанції висновок.

Відповідно до ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, 205,206 КАС України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 вересня 2009 року залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий: Л.М.Нагорна

Судді: Д.В.Чепурнов

ОСОБА_3