Справа № 30961/09
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2010-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" вересня 2010 р. справа № 2а-528/09/0824

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Уханенка С.А.

суддів: Сафронової С.В. Поплавського В.Ю.

при секретарі судового засідання: Мациборко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Токмацької міської ради Запорізької області на постанову Токмацького районного суду Запорізької області від 29 липня 2009 р. по справі № 2а-528/09/0824 за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Токмацької міської ради Запорізької області про зобов`язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и л а :

У травні 2009 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив, визнати неправомірною відмову відповідача у виплаті недоотриманої суми щорічної допомоги на оздоровлення, стягнути з відповідача недоотриману ним щорічну допомогу на оздоровлення за 2007-2009 роки 6480 грн.

Постановою Токмацького районного суду Запорізької області від 29 липня 2009 року позовні вимоги задоволені частково. Визнано неправомірною викладену у відповіді від 29.04.2009 року відмову відповідача у виплаті позивачу недоотриманої суми щорічної допомоги на оздоровлення, стягнуто з відповідача на користь позивача недоотриману щорічну допомогу на оздоровлення за 2008 та 2009 роки в розмірі 4600 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволені позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи із наступного.

Судом встановлено, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильський АЕС І категорії, що підтверджується посвідченням А№ 409333.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з положень статті ст. 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, якою визначений розмір допомоги на оздоровлення для кожної категорії учасників ліквідації ЧАЕС.

Проте, суд першої інстанції не врахував наступних обставин

Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік», яким на період 2007 року зупинено дію ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а Законом України «Про Державний бюджет на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України», положень статті 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи викладені в іншій редакції, якою виплата щорічної допомоги на оздоровлення здійснюється в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Рішеннями Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 та від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 положення даних Законів визнано таким, що не відповідають Конституції України, а тому дія ст. 48 Закону відновлена у 2007 році з 09.07.2007 року а у 2008 році з 22.05.2008 року.

Судом встановлено, що в січні 2008 року відповідач відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 р. № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»сплатив позивачу по 120,00 грн. щорічної одноразової грошової допомоги на оздоровлення, що підтверджується листом (а.с.7).

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що на момент виплати належних позивачу сум одноразової допомоги на оздоровлення відповідач діяв в межах Законів України „Про Державний бюджет України на 2007 рік та „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, в редакції від 28.12.2007 року, оскільки рішення Конституційним Судом України відбулися після виплат визначених Законом сум.

Статтею 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік»надано право Кабінету Міністрів України у 2009 році встановлювати розмір соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними програмами.

В 2009 році нормативні акти Кабінету Міністрів України з приводу встановлення розмірів виплат одноразової допомоги на оздоровлення особам, визначеним ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»не приймалося.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що у 2009 році нарахування одноразової допомоги на оздоровлення повинно здійснюватися відповідно до ст. 48 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»№ 796.

Застосування відповідачем положень постанови Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 562 при нарахуванні одноразової допомоги на оздоровлення суперечить положенням Закону № 796 та не може бути віднесено до реалізації права визначеного ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік».

Розмір мінімальної заробітної плати на час виплати допомоги на оздоровлення в 2009 році, у відповідності до ст. 55 Закону України "Про Державний бюджет України на 2009 рік" від 26.12.2008 року складав 605 грн.

Таким чином, сума недоплаченої щорічної допомоги на оздоровлення за 2009 рік, з урахуванням проведених виплат позивачам становить:

605 грн. х 5 120 грн. = 2905 грн.;

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було помилково застосовані норми матеріального права, а тому постанова суду підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, п. 4 ч. 1 ст. 202, 205, 207 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Токмацької міської ради Запорізької області задовольнити частково.

Постанову Токмацького районного суду Запорізької області від 29 липня 2009 скасувати в частині задоволених позовних вимог.

Позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині - задовольнити частково.

Визнати дії управління праці та соціального захисту населення Токмацької міської ради Запорізької області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення за 2009 рік у неповному обсязі - неправомірними.

Зобовязати управління праці та соціального захисту населення Токмацької міської ради Запорізької області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 щорічну допомогу на оздоровлення за 2009 рік, відповідності до ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи»в розмірі 2905 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

В іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з моменту проголошення.

Головуючий: С.А. Уханенко

Судді: В.Ю. Поплавський

ОСОБА_2