Справа № 825/1622/15-а
Суддя: Клопот С.Л.
Дата ухвалення: 2015-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2015 року Чернігів Справа № 825/1622/15-а

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Клопот С.Л.

при секретарі - Єгуновій О.М.

за участю представника позивача Близнюка З.М.,

представника відповідача Філіпенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Обрій" до Варвинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до Варвинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області і просив визнати протиправним та скасувати Податкове повідомлення-рішення № від 15.01.2015 винесене Варвинською ОДПІ Головного уліравління Міндоходів у Чернігівській області щодо зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 109 419 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що відповідачем протиправно зменшено розмір від'ємного значення з податку на додану вартість податковим повідомленням-рішенням № від 15.01.2015 . Позивач наполягає на тому, що він має право на віднесення до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ «Агроспецінвест» і, як наслідок, мав право на формування показника від'ємного значення з податку на додану вартість з врахуванням показників господарських відносин з цими суб'єктом господарювання. Позивач наполягає на тому, що господарські відносини позивача з цим контрагентом мали реальний характер, що підтверджено документально. Первинні бухгалтерські документи: податкові накладні, видаткові накладні, акти виконаних робіт, документи про транспортування та інші свідчать про виконання сторонами правочинів своїх зобов'язань. ТОВ «Обрій» зазначає, що контрагентом були виписані податкові накладні, що є підставою для віднесення сум сплаченого податку на додану вартість в ціні товару чи послуги до складу податкового кредиту. Виходячи з наведеного, позивач просить задовольнити його позовні вимоги та скасувати оскаржуване податкове повідомлення-рішення Варвинської ОДПІ.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив в їх задоволенні відмовити, посилаючись на заперечення які приєднанні до матеріалів справи.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного:

Встановлено, що працівниками Варвинської ОДПІ було проведено позапланову документальну виїзну перевірку ТОВ «Обрій» з питань правильності нарахування податкових зобов'язань та податкового кредиту з ПДВ за період з 01.03.14 р. по 31.03.14 р. по взаємовідносинах з ТОВ «Агроспецінвест», за результатами якої складено акт перевірки від 19.12.2014 року № 195/2200/30875394 та не підтверджено реальність здійснення господарських відносин із ТОВ «Агроспецінвест», які відображені в податковій декларації за березень 2014 року.

Перевіркою встановлено порушення ТОВ «Обрій»: статті 203 Цивільного кодексу України із змінами та доповненнями, п.185.1 ст. 185 п. 193.1 ст. 193, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.2 ст. 200, п. 201.1, п. 201,4, п. 201.6, п. 201.7 ст. 201, п. 209.2, п. 209.3 ст. 209 Податкового Кодексу України від 02.12.20іРр. №2755-УІ зі змінами та доповненнями, в результаті чого платником завищено суму від'ємного значення податку на додану вартість (рядок 19 Декларації з ПДВ скороченої за березень 2014 року) на суму 109419 грн.

При цьому, Відповідач, в обґрунтування виявленого порушення, посилається на висновки та акти податкових інспекцій інших регіонів України та їх думку.

Погодитись з такою позицією Податкового органу не можна, тому що згідно ч.І ;т. 204 Цивільного кодексу України, угода є правомірною, коли її недійсність прямо не встановлена законом або коли вона не визнана судом недійсною (презумпція правомірності).

Також, згідно ч.І ст. 234 Цивільного кодексу України, фіктивною є угода, укладена без наміру створення правових наслідків, які нею обумовлені. Обов'язковою ознакою фіктивності угоди являється відсутність у сторін угоди наміру створить правові наслідки, передбачені цією угодою. У випадку виконання своїх зобов'язань по договору хоча би однією з сторін, фіктивність угоди не може вважатись встановленою. Отже, коли платник податків отримав товари/пocлуги чи видав аванс, тобто виконав свою частину зобов'язання по угоді, то вона вже не може ва катись фіктивною, незалежно від наступних дій контрагента.

Таким чином, оцінка діяльності позивача по угодам, укладеним між ним та контрагентом ТОВ «Агроспецінвест», та визнання угод нікчемними/фіктивними, а також вираження сумніву щодо можливості фактичного виконання цієї угоди, підтвердженої первинними документами, що передбачені діючим законодавством, находиться поза повноважень ДФС та свідчить про порушення контролюючими органами статтей 6 та 19 Конституцій України.

Крім того, згідно з пунктом 44.1. статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Згідно діючого законодавства, а саме п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

- придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

- придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, )і тому числі при їх ввезені на митну територію України;

- отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

- ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення суми податку до податкового кредиту згідно п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України, вважається дата тої події, яка відбулася раніше;

- дата списання грошових коштів з банківського рахунку платника податку на сплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Датою виникнення права замовника на віднесення сум до податкового кредиту з договорів (контрактів), визначених довгостроковими відповідно до пункту 187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата фактичного отримання замовником результатів робіт (оформлених актами виконаних робіт) за такими договорами (контрактами).

Для товарів/послуг, постачання (придбання) яких контролюється приладами обліку, факт постачання (придбання) таких товарів/послуг засвідчується даними обліку.

Згідно з підпунктом 14.1.266 пункту 14.1 статті 14 розділу І Податкового кодексу України касовий метод для цілей оподаткування згідно з розділу V Податкового кодексу України - метод податкового обліку, за яким дата виникнення податкових зобов'язань визначається як дата зарахування (отримання) коштів на банківський рахунок (у касу) платника податку або дата отримання інших видів компенсацій вартості поставлених (або тих, що підлягають поставці) ним товарів (послуг), а дата виникнення права на податковий кредит визначається як дата списання коштів з банківського рахунку (видачі з каси) платника податку або дата надання інших видів компенсацій вартості поставлених (або тих, що підлягають поставці) йому товарів (послуг)

Згідно п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вищі рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, зарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Тобто, необхідною умовою для віднесення до податкового кредиту сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 20' цього Кодексу. У разі, якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Виходячи зі змісту наведених вище норм законодавства, право на віднесення сум ПДВ, сплачених при придбанні товару, до податкового кредиту виникає у суб'єкта господарювання у разі дотримання ним наступних умов: 1) фактичності придбання такого товару, тобто, реальності відповідної господарської операції; 2) наявності податкових накладних, складених особою, зареєстрованою платником податку, чи митних декларацій на підтвердження придбання такого товару та сплати відповідної суми ПДВ; 3) подальшого використання придбаного товару в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності підприємства.

Тобто висновки в Акті перевірки, які стали підставою для винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, не ґрунтуються на нормах Податкового кодексу України, оскільки право на віднесення до податкового кредиту сум податку на додану вартість, як сплачених, так і нарахованих, виникає за правилами першої події; або фактичної сплати коштів (в т.ч. податку на додану вартість) продавцю в оплату придбаних товарів (робіт, послуг), або отримання податкової накладної, в якій зазначені суми податку на додану вартість, що засвідчує факти придбання платником податків товару (робіт, послуг).

Чинним законодавством України на сторону цивільно-правової угоди, яка є платником податків, не покладено обов'язку з перевірки дотримання постачальниками товар/ вимог податкового законодавства та перевірки господарських відносин постачальника по договору постачання.

Відповідно до листа Вищого адміністративного суду України № 742/11/13-11 від 02.6.2011, оцінюватися при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового та бухгалтерського обліку.

Не є обов'язковою передумовою для визначення контролюючими органами грошових зобов'язань, визнання недійсними/фіктивними (у тому числі нікчемними) правочинів, які укладалися за ланцюгом між попередніми посередниками, через ланцюг яких декларувався рух товарів чи послуг, нібито придбаних останнім у такому ланцюгу платником податку.

Фінансові санкції до платників податків можуть бути застосовані лише у випадках не підтвердження податковими накладними витрат по сплаті податку на додану вартість у зв'язку з придбанням (виготовленням) матеріальних і нематеріальних активів (послуг), якщо такі активи не призначаються для їх використання в господарській діяльності такого платника.

Враховуючи, що фіктивність угод регулюється нормами цивільного права, а не нормами ПКУ, визнання угоди фіктивною не є законно встановленою підставою для позбавлення ТОВ «Обрій» права на податковий кредит, так як господарство підтвердило своє право на податковий кредит належними і допустимими накладними, розрахунковими, платіжними та іншими документами, складеними відповідно до вимог чинного податкового законодавства.

Також, слід зазначити, що ТОВ «Агроспецінвест» (код за ) є зареєстрованим в державному реєстрі підприємств та організацій України, є юридичною особою, наділеною цивільною правоздатністю і дієздатністю і має право згідно чинного законодавства на здійснення господарської діяльності на свій розсуд і на свій ризик, в тому числі, укладання договорів з іншими особами. При цьому, ТОВ «Агроспецінвест» не є обмеженим в залученні додаткового майна рухомого й нерухомого) і майнових прав працівників, підрядників, транспортних засобів, вибору і засоби транспортування і експедирування товару.

Позивачем, при отриманні та оприбуткуванні товару (ЗЗР) з ТОВ «Агроспецінвест» код за ), оформлено наступні документи:

1. Договір АВ-16 від 5.03.2014 на поставку засобів захисту рослин, платіжне доручення № 933 від 11.03.2014 на суму 308732.15, в тому числі ПДВ 51455.36, видаткова накладна № 57 від 26.03.2014 на суму 308732.15, в тому числі ПДВ 51455.36, податкова накладна на суму 308732.15, в тому числі ПДВ 51455.36.

2. Договір АВ-16/14 від 5.03.2014 на поставку засобів захисту рослин, платіжне доручення № 1001 від 23.03.2014 на суму 347778.61, в тому числі ПДВ 57963.10, видаткова накладна № 85 від 26.03.2014 на суму 347778.61, в тому числі ПДВ 57963.10, податкова накладна на суму 347778.61, в тому числі ПДВ 57963.10.

Податкові накладні зареєстровані в єдиному реєстрі податкових накладних та повністю відповідають вимогам ст. 201 Податкового кодексу України

Актом перевірки підтверджується відсутність будь-яких претензій з боку перевіряючих органів щодо отриманих податкових накладних, а саме наявності всіх обов'язкових реквізитів, правил та строків подання та реєстрації податкових накладних і віднесенні їх до податкового кредиту відповідного періоду.

Таким чином, суд вважає, що оскаржуване податкове повідомлення рішення є необгрунтованим та таким, що винесене з порушенням податкового законодавства України, а саме: п. 44.1. ст.44, п. 187.9 ст. 187, п. 198.1. п. 198.3., п.198,6., ст. 198 Податкового кодексу України, ст. 6,19 Конституції України, суперечить висновкам інформаційного листа Вищого адміністративного суду України № 742/11/13-11 від 02.06.2011

Зважаючи на наведене позов необхідно задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись ст.ст. 122, 158 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Обрій" - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 15.01.2015, винесене Варвинською ОДПІ Головного уліравління Міндоходів у Чернігівській області щодо зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 109 419 грн.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Обрій» () суму сплаченого судового збору в розмірі 218,85 грн. з Державного бюджету України.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167,186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя С.Л. Клопот