Справа № 2а-5327/12/2170
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2015-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2015 року м. Київ К/800/20238/14

К/800/20243/14

К/800/20244/14

К/800/20245/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець Т.Г., Голяшкіна О.В., Зайця В.С.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційні скарги ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7

на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2013 року

та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2013 року

у справі №2а-5327/12/2170

за позовом Дочірнього підприємства "Форест-1" Приватного підприємства "Форест"

до Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Херсонській області

про скасування постанови, -

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2012 року Дочірнє підприємство "Форест-1" Приватного підприємства "Форест" (далі по тексту ДП "Форест-1") звернулось до суду з позовом до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Херсонській області, яким просило визнати протиправною та скасувати постанову №142/х від 12 грудня 2012 року про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2013 року у справі №2а-5327/12/2170, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2013 року, позов задоволено.

При ухваленні рішень суди першої та апеляційної інстанцій виходили з обґрунтованості позивачем своїх вимог, оскільки в процесі розгляду справи не знайшов своє підтвердження факт вчинення ДП "Форест-1" правопорушення, передбаченого статтею 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», за що передбачена відповідальність частиною 1 статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності».

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 звернулись до Вищого адміністративного суду України з касаційними скаргами, в яких, посилаючись на порушення судами норм матеріального права, просять скасувати ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2013 року та змінити постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2013 року, виключивши з неї абзаци 35, 36 і доповнити мотивувальну частину постанови новими абзацами в редакції касаторів.

ДП "Форест-1" подало до Вищого адміністративного суду України заперечення на касаційну скаргу ОСОБА_6, в якому наголошувало на відповідності судових рішень обставинам справи та вимогам законодавства України, просило залишити касаційну скаргу без задоволення, судові рішення - без змін.

Справу розглянуто в попередньому судовому засіданні з врахуванням повноважень суду, встановлених частиною 3 статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши і обговоривши доводи касаційних скарг та заперечення, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і наданої ними правової оцінки обставин у справі, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що за замовленням ОСОБА_8 проводиться реконструкція її квартири АДРЕСА_1, право на виконання будівельних робіт отримано нею на підставі поданої Декларації про початок виконання будівельних робіт, зареєстрованої в Інспекції ДАБК у Херсонській області за номером ХС 0. Проектна документація розроблена ДП "Форест-1".

Інспекції ДАБК у Херсонській області проведено позапланову перевірку на об'єкті: проведення будівельних робіт по реконструкції АДРЕСА_1.

За результатами перевірки складено акт від 11 жовтня 2012 року та протокол від 12 жовтня 2012 року № 379, якими зафіксовано допущене ДП "Форест-1" порушення вимог статті 29 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності ", а саме розробка та передача проектної документації замовнику за відсутності повного пакету документів - містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки.

Постановою відповідача №142/х від 12 грудня 2012 року позивача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 2 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності", та накладено штраф у розмірі 102 060 грн.

Переглядаючи судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, з урахуванням доводів касаційних скарг та заперечення, колегія суддів Вищого адміністративного суду України виходить з наступного.

Згідно частини 1 статті 2 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності", суб'єкти містобудування, які здійснюють проектування об'єктів, експертизу проектів будівництва, несуть відповідальність у вигляді штрафу за передачу замовнику проектної документації для виконання будівельних робіт на об'єкті будівництва, розробленої з порушенням вимог законодавства, містобудівної документації, вихідних даних для проектування об'єктів містобудування, будівельних норм, державних стандартів і правил, у тому числі за заниження категорії складності об'єкта будівництва: проектна організація - у розмірі дев'яноста мінімальних заробітних плат, експертна організація - у розмірі вісімнадцяти мінімальних заробітних плат.

За приписами частин 2, 4 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", суб'єкти містобудування зобов'язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об'єктів. Право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.

Відповідно до статті 29 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", основними складовими вихідних даних є містобудівні умови та обмеження; технічні умови; завдання на проектування.

Фізична або юридична особа, яка подала виконавчому органові сільської, селищної, міської ради або у разі розміщення земельної ділянки за межами населених пунктів - районній державній адміністрації заяву про намір щодо забудови земельної ділянки, що перебуває у власності або користуванні такої особи, повинна одержати містобудівні умови та обмеження для проектування об'єкта будівництва.

Перелік об'єктів будівництва, для проектування яких містобудівні умови та обмеження не надаються, визначає центральний орган виконавчої влади з питань будівництва, містобудування та архітектури.

На виконання цієї норми Закону наказом Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 07 липня 2011року № 109, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22 липня 2011 року за № 912/19650, затверджено "Порядок надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст" та "Перелік об'єктів будівництва, для проектування яких містобудівні умови та обмеження не надаються".

Пунктом 1.2 Порядку надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст та Переліку об'єктів будівництва, для проектування яких містобудівні умови та обмеження не надаються", затверджених наказом Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 07 липня 2011 року № 109, встановлено, що містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки - це документ, що містить комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до об'єктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією.

З урахуванням пунктів 25-27 Переліку, встановлені об'єкти будівництва, для проектування яких містобудівні умови та обмеження не надаються, до яких, зокрема, віднесені:

- реконструкція житлових та нежитлових приміщень без зміни їх зовнішньої конфігурації, улаштування в існуючих житлових будинках, адміністративно-побутових будівлях підприємств та громадських будівлях вбудованих приміщень громадського призначення;

- зовнішнє оздоблення будівель та споруд (антени, кондиціонери, витяжки тощо), внутрішнє оздоблення;

- реставрація, капітальний ремонт будівель і споруд та перепланування приміщень.

Як вбачається з матеріалів справи, замовником будівництва здійснюється реконструкція житлових та нежитлових приміщень власної квартири та частини горища без зміни їх зовнішньої конфігурації.

Враховуючи положення вказаного вище Порядку та ту обставину, що за замовленням ОСОБА_8 проводиться саме реконструкція її квартири АДРЕСА_1, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку про відсутність порушення ДП "Форест-1" статті 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та наявності підстав для притягнення останнього до відповідальності, передбаченої частиною 1 статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності».

Тому висновки судів попередніх інстанцій про задоволення позовних вимог є законними і обґрунтованими.

В касаційних скаргах ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 звертають увагу суду, що оскаржені судові рішення позбавляють їх захисту на житло і права власності. Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Херсонській області, надаючи дозвіл позивачу на початок виконання будівельних робіт, порушила їх права.

З цього приводу суд касаційної інстанції вказує, що згідно з частиною 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Питання виникнення переходу, припинення цивільного права тощо не може бути предметом розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Предметом спору в цій справі є постанова Інспекції №142/х від 12 грудня 2012 року про накладення штрафу на ДП "Форест-1" за правопорушення у сфері містобудівної діяльності. Якщо касатори вважають, що дозволом на початок виконання будівельних робіт порушено їх права, вони не позбавлені можливості звернутись до суду за захистом їх порушених прав.

Також в касаційних скаргах стверджується, що висновок судів про здійснення реконструкції без зміни зовнішньої конфігурації не відповідає обставинам справи. Однак в обґрунтування такого твердження доказів не надано та не наведено конкретних обставин, з яких можливо було зробити відповідний висновок. На думку Вищого адміністративного суду України вказане не може бути підставою для твердження про порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Згідно частини 3 статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи викладене, судова колегія Вищого адміністративного суду України вважає, що доводи касаційних скарг не спростовують висновків, викладених в оскаржуваних судових рішеннях, вони ґрунтуються на вимогах норм матеріального та процесуального законодавства, підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Касаційні скарги ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 - відхилити.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2013 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2013 року у справі № 2а-5327/12/2170 - залишити без змін.

Ухвала може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та у порядку, передбачені статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: