Справа № 821/1188/15-а
Суддя: Кисильова О.Й.
Дата ухвалення: 2015-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2015 р.м. ХерсонСправа № 821/1188/15-а
13 год. 30 хв.

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Кисильової О.Й.,

при секретарі: Машталер М.Р.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Плевако І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до відділу державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у місті Херсоні про скасування постанов,

встановив:

ОСОБА_3 (далі - позивач) звернулася до суду із адміністративним позовом до відділу державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні (далі - відповідач, ВДВС), в якому просить скасувати постанови про відкриття виконавчого провадження від 21.11.2014 р. ВП № 45624855 та ВП № 45625022.

Позов мотивований тим, що 27.05.2013 р. Херсонським окружним адміністративним судом у справі № 821/1739/13-а винесено постанову про стягнення з ОСОБА_3 на користь Херсонського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів заборгованість у загальному розмірі 32 025,09 грн. 15.01.2014 р. судом видано виконавчий лист щодо стягнення з ОСОБА_3 вказаної суми боргу. 12.02.2014 р. старшим державним виконавцем ВДВС Суворовського РУЮ відкрито виконавче провадження № 41994879 щодо примусового виконання постанови у справі № 821/1739/13-а та надано боржнику семиденний строк для добровільного виконання. Однак, як стверджує позивач, постанова від 12.02.2014 р. про відкриття виконавчого провадження нею не отримана. Крім того, станом на 12.02.2014 р. позивачем самостійно у добровільному порядку перераховано на користь Херсонського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів частину боргу у розмірі 16025,09 грн., після чого, позивач продовжувала щомісячно сплачувати суму заборгованості, вважаючи, що вказана постанова суду виконується нею добровільно. Повністю заборгованість погашена позивачем у вересні 2014 року. У січні 2015 року ОСОБА_3 дізналась про існування виконавчих проваджень щодо стягнення з неї витрат на проведення виконавчих дій (постанова від 21.11.2014 р. ВП № 45625022) та виконавчого збору (постанова від 21.11.20145 р. ВП № 45624855). Вказані постанови позивач вважає протиправними, оскільки порушені її права в частині отримання постанови від 12.02.2014 р. про відкриття виконавчого провадження, чим позбавлено права добровільно сплатити суму боргу у строк, наданий відповідачем, а тому спірні постанови слід скасувати.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив задовольнити їх в повному обсязі з наведених вище підстав.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала, посилаючи на те, що постанова про відкриття виконавчого провадження від 12.02.2014 р. ВП № 41994879 щодо примусового виконання виконавчого листа, виданого Херсонським окружним адміністративним судом 15.01.2014 р., направлена на адресу боржника ОСОБА_3 рекомендованим листом 12.02.2014 р. Виконавче провадження тривало більше восьми місяців та закінчено 20.11.2014 р. у зв'язку із сплатою суми боргу в повному обсязі. 21.11.2014 р. постанови про стягнення з ОСОБА_3 виконавчого збору в розмірі 1600,00 грн. та про стягнення витрат на проведення виконавчих дій у сумі 100,00 грн. державним виконавцем виведено в окреме провадження та винесено спірні постанови. Представник відповідача відмітив, що вчиняючи вищенаведені виконавчі дії та приймаючи рішення, державний виконавець діяв на підставі та у спосіб, що передбачені Законом України "Про виконавче провадження".

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані сторонами докази, суд встановив наступне.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 27.05.2013 р. у справі № 821/1739/13-а з ОСОБА_3 на користь Херсонського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів Державної служби з питань інвалідів та ветеранів стягнуто адміністративно-господарські санкції у розмірі 31 929, 24 грн. та пеню за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 95,85 грн., а всього на загальну суму 32 025,09 грн.

15.01.2014 р. судом видано виконавчий лист, а 10.02.2014 р. Херсонське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів (Стягувач) звернулося до ВДВС Суворовського РУЮ із заявою про примусове виконання вказаного виконавчого документу. У даній заяві стягувач вказав, що станом на 10.02.2014 р. боржником - ОСОБА_3 частково сплачено заборгованість у розмірі 16 025,09 грн., а тому в примусовому порядку належить стягнути борг у розмірі 16 000,00 грн.

12.02.2014 р. старшим державним виконавцем ВДВС Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні Плевако І.І. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 41994879 щодо примусового виконання виконавчого листа від 15.01.2014 р. № 821/1739/13-а, із наданням боржнику семиденного строку на добровільне виконання. 12.02.2014 р. вказана постанова направлена на адресу ОСОБА_3 за вихідним № 5306.

22.10.2014 р. старшим державним виконавцем ВДВС Суворовського РУЮ винесено постанову про стягнення з ОСОБА_3 виконавчого збору в розмірі 1600,00 грн. та постанову про стягнення витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 100,00 грн. в межах виконавчого провадження № 41994879 у зв'язку з невиконанням протягом встановленого строку виконавчого листа Херсонського окружного адміністративного суду від 15.01.2014 р. № 821/1739/13-а .

20.11.2014 р. на підставі листа Херсонського обласного відділенню Фонду соціального захисту інвалідів, виконавче провадження № 41994879 закінчено у зв'язку із повною сплатою боржником суми боргу. При цьому, постанови про стягнення з позивача виконавчого збору і витрат на проведення виконавчих дій виведено в окреме провадження та 21.11.2014 р. відповідачем винесено постанови про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь держави витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 100,00 грн. ВП № 45625022 та про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення з ОСОБА_3 виконавчого збору у розмірі 1600,00 грн. ВП № 45624855. Дані постанови були направлені на адресу ОСОБА_3 та отримані нею 13.01.2015 р.

Надаючи оцінку обґрунтованості вимог позивача про скасування спірних постанов, суд вважає за необхідне врахувати наступні обставини та положення законодавства.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 р. № 606-XIV (далі - Закон № 606-XIV).

Державний виконавець, як працівник органу державної виконавчої служби згідно статті 11 Закону № 606-ХІV, зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Так, статтею 25 Закону № 606-XIV визначено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Згідно із частиною першою статті 31 Закону № 606-XIV копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Як встановлено судом, постановою державного виконавця від 12.02.2014 р. про відкриття виконавчого провадження боржнику встановлений семиденний строк для добровільного виконання боржником виконавчого листа від 15.01.2014 р. № 821/1739/13-а. У цей же день, 12.02.2014 р. відповідачем на адресу позивача направлено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Представник відповідача у судовому засіданні пояснив, що нею надіслано позивачу постанову про відкриття виконавчого провадження від 12.02.2014 р. рекомендованим листом, що підтверджено реєстром рекомендованих листів ВДВС Суворовьского РУЮ за 20.02.2014 р. та списком надісланих рекомендованих листів.

Проте, суд відмічає, що при дослідженні у судовому засіданні оригіналів матеріалів виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого листа від 15.01.2014 р. № 821/1739/13-а встановлено, що вказані матеріали не містять доказів вручення ОСОБА_3 постанови про відкриття виконавчого провадження від 12.02.2014 р.

Для встановлення факту вручення ОСОБА_3 постанови про відкриття виконавчого провадження від 12.02.2014 р. ВП № 41994879, суд звернувся до ХД УДППЗ "Укрпошта" із запитом щодо надання інформації про вручення рекомендованого листа з повідомлення від 12.02.2014 р. № 830, на що отримано відповідь Укрпошти, що запитувані відомості відсутні, оскільки заяви про розшук внутрішніх реєстрових поштових відправлень приймаються протягом шести місяців з дня прийняття їх до пересилання.

Таким чином, як матеріали виконавчого провадження, так і відповідь ХД УДППЗ "Укрпошта" не містять відомостей про вручення ОСОБА_3 постанови про відкриття виконавчого провадженні від 12.02.2014 р. ВП № 41994879.

Позивач також заперечую факт отримання нею вказаної постанови, з чим пов'язує свою необізнаність щодо здійснення відповідачем примусового стягнення з неї суми боргу за рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 27.05.2013 р.

Відповідно до статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, відповідачем не підтверджено належними доказами факт отримання позивачем постанови про відкриття виконавчого провадженні від 12.02.2014 р. ВП № 41994879, а тому доводи відповідача про обізнаність ОСОБА_3 про здійснення щодо неї примусових заходів стягнення шляхом проведення виконавчих дій є безпідставними.

Стаття 6 Закону № 606-XIV визначає гарантії прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні та зобов'язує державного виконавця використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Натомість відповідач, проводячи виконавчі дії щодо виконання виконавчого листа від 15.01.2014 р. № 821/1739/13-а, порушив вимоги ст. 31 Закону № 606-XIV в частині обов'язку державного виконавця надіслати позивачу постанову про відкриття виконавчого провадження від 12.02.2014 р. рекомендованим листом з повідомленням про вручення, тобто доведення до відома боржника про існування щодо неї виконавчого провадження, що, в свою чергу, порушило права та законні інтереси позивача в частині сплати суми боргу у строк, передбачений вказаною постановою, як це передбачено ст. 25 Закону № 606-XIV.

Суд відмічає, що ст. 28 Закону № 606-XIV передбачає, що у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

Отже, підставою для стягнення виконавчого збору є факт невиконання рішення у встановлений для самостійного виконання строк.

Згідно із ст. 41 Закону № 606- XIV витрати органів державної виконавчої служби, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Із аналізу наведених вище положень Закону № 606-XIV слідує, що виконавчий збір та витрати на проведення виконавчих дій підлягають стягненню із боржника у разі, якщо боржником не виконано рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону, тобто у строк для самостійного виконання, встановлений державним виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Втім, суд зазначає, що ОСОБА_3 надано платіжні доручення про сплату нею адміністративно-господарських санкцій за постановою від 27.05.2013 р., починаючи з серпня 2013 року по жовтень 2014 року, а саме: платіжне доручення від 19.08.2013 р. № 1417 на суму 4 000,00 грн., від 25.09.2013 р. № 1676 на суму 4 000,00 грн., від 07.11.2013 р. № 1960 на суму 4 000,00 грн., від 26.12.2013 р. № 2230 на суму 2 000,00 грн., від 30.01.2014 р. № 73 на суму 2 025,09 грн., від 20.02.2014 р. № 167 на суму 2 000,00 грн., від 27.03.2014 р. № 334 на суму 2 000,00 грн., від 25.04.2014 р. № 1 на суму 2 000,00 грн., від 29.05.2014 р. № 2567 на суму 4 000,00 грн., від 26.06.2014 р. № 2723 на суму 2 000,00 грн., від 24.07.2014 р. № 2830 на суму 2 000,00 грн., від 28.08.2014 р. № 89 на суму 2 000,00 грн., від 18.09.2014 р. № 1 920,40 грн.

Таким чином судом встановлено, що починаючи з серпня 2013 року, тобто за сім місяців до відкриття виконавчого провадження (12.02.2014 р.), позивач самостійно щомісячно сплачувала суму боргу, не знаючи при цьому про існування постанови від 12.02.2014 р., тобто про примусове виконання виконавчого листа від 15.01.2015 р. № 821/1739/16-а, а тому суд вважає, що ОСОБА_3 обгрунтовано вважала, що виконує рішення суду добровільно.

Частиною третьою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та права особи на участь у процесі прийняття рішення.

У своєму Рішенні Конституційний Суд України від 02.11.2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Елементи права, зокрема, розмірність, рівність, мораль, об'єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права.

Зважаючи на викладені вище обставини, суд дійшов висновку про порушення відповідачем положень Закону № 606-XIV щодо обов'язку повідомити ОСОБА_3 про початок провадження примусових виконавчих дій у спосіб надіслання постанови про відкриття виконавчого провадження від 12.02.2014 р., що призвело до порушення прав позивача в частині надання строку для самостійного виконання виконавчого документу, а відтак - спірні постанови про стягнення з позивача виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій прийняті відповідачем без законних підстав.

За таких обставин суд задовольняє позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідно до частини 3 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 158-163, 167 КАС України, суд, -

постановив:

Позов ОСОБА_3 до відділу державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у місті Херсоні про скасування постанов задовольнити повністю.

Скасувати постанову від 21.11.2014 р. про відкриття виконавчого провадження № 45624855 щодо стягнення з ОСОБА_3 виконавчого збору у сумі 1600,00 грн.

Скасувати постанову від 21.11.2014 р. про відкриття виконавчого провадження № 45625022 щодо стягнення з ОСОБА_3 витрат на проведення виконавчих дій у сумі 100,00 грн.

Стягнути з Державного бюджету на користь ОСОБА_3 (НОМЕР_1) понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 73,08 грн.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 08 червня 2015 р.

Суддя Кисильова О.Й.

кат. 11.5