Справа № 9958/09
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2010-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" жовтня 2010 р. справа № 2а-4/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Уханенка С.А.

суддів: Лукманової О.М. Сафронової С.В.

при секретарі судового засідання: Близнюк Т.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Токмацькому районі Запорізької області на постанову Токмацького районного суду Запорізької області від 23 лютого 2009 р. по справі № 2а-4/09 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Токмацькому районі Запорізької області, про утримання недоплаченого підвищення до пенсії як учаснику бойових дій, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2006 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, який уточнював та просив визнати незаконним розпорядження відповідача № 24 про перерахунок пенсії з 01.01.2005 року та розпорядження № 25 про перерахунок пенсії з 12.01.2005 року та стягнути недоплачену суму підвищення пенсії учаснику бойових дій за 2005 рік застосувавши ст..2-4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати»яка станом на лютий 2009 року складає 9268, 50 грн.

Постановою ОСОБА_1 задоволені в повному обсязі.

Не погодившись з постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати постанову суду та відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Як вбачається з матеріалів справи позивач є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням а тому користується правом на підвищення мінісальної пенсії за віком у розмірі 150 %.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" учасникам бойових дій пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії підвищуються в розмірі 150 процентів мінімальної пенсії за віком.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що у 2005 позивачу було підвищено пенсію як учаснику бойових дій в розмірі 29,87 грн..

Задовольняючи позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача підвищення до пенсії за 2005 рік суд першої інстанції правильно виходив з пріоритетності Законів над урядовими нормативними актами та рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 р. № 20 рп/2004, а також положення Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантіїїх соціального захисту".

Колегія судців погоджується з зазначеними висновками суду першої інстанції, оскільки з огляду на особливий статус учасника бойових дій законодавець з метою адекватного соціального захисту визначив, що встановлені "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" державні соціальні гарантії не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами.

Проте, відповідачем не надано доказів щодо правомірності його дій по відношенню до позивача, а тому рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача на користь

позивача грошової допомоги за 2005 р. - є законним та обгрунтованим.

Суд першої інстанції дав належну правову оцінку виниклим спірним правовідносинам та ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону, а тому приведені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції та грунтуються на невірному трактуванні відповідачем норм матеріального права і зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду.

Відповідно до ст. 86 КАС України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що при розгляді справи суд першої інстанції повно встановив фактичні обставини справи і дав їм вірну правову оцінку та правильно застосував норми матеріального права.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку щодо застосування положень Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»без обмежень, визначених Законом України „Про Державний бюджет України на 2005 рік".

Між тим стягуючи з відповідача на користь представника позивача ОСОБА_2 компенсацію за відрив від звичайних занять в розмірі 87, 75 грн. суд першої інстанції не врахував положення ч. 1 ст. 94 КАС України, відповідно до якої судові витрати присуджуються з Державного бюджету. Також не враховані положення постанови Кабінету Міністрів України № 590 від 27.04.2006 року «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави»згідно якої за відрив від звичайних занять - стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб'єктом владних повноважень, її представникові у зв'язку з явкою до суду обчислюється пропорційно до розміру мінімальної заробітної плати особи і не може перевищувати її розмір, обчислений за фактичні години відриву від звичайних занять. Тому з урахуванням часу проведеного представником позивача у суді на його користь з Державного бюджету підлягає стягненню компенсація у зв'язку з явкою до суду та відривом від звичайних занять в розмірі 6 грн. 74 коп.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню в частині стягнення судових витрат.

Керуючись ст. ст. 198,202,205,207 КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Токмацькому районі Запорізької області - задовольнити частково.

Постанову Токмацького районного суду Запорізької області від 23 лютого 2009 р.-скасувати в частині стягнення компенсації за відрив від звичайних занять.

Стягнути на користь ОСОБА_2 з Державного бюджету України компенсацію за відрив від звичайних занять в розмірі 6 грн. 74 коп.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: С.А. Уханенко

Суддя: О.М. Лукманова

Суддя: С.В. Сафронова