Справа № 2262/10
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2010-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" серпня 2010 р. справа № 2а-707/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Уханенка С.А.

суддів: Поплавського В.Ю. Дадим Ю.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Гуляйпільському районі Запорізької області на постанову Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 07 грудня 2009 р. по справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Гуляйпільському районі Запорізької області про зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

В жовтні 2009 року позивач звернувся до суду з вимогами, в яких просив визнати не законною бездіяльність відповідача , що призвела до порушення права на 30% підвищення пенсії, з 01.01.2006 року по теперішній час, передбаченого ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", такі дії визнані як незаконні згідно Рішення Конституційного суду України від 09.07.2007 року №6-рп/2007, та Рішення Крнституційного суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008у 2008 році, зобов`язати відповідача провести перерахунок пенсії, з 01.01.2006 року до чинного часу , з урахуванням підвищення її на 30% від мінімальної пенсії за віком як дитині війни, зобов`язавши сплатити недоплачену суму за строк з 01.01.2006 року до чинного часу з урахуванням індекса інфляції щомісячних сум боргу за весь час прострочення, зобов`язати відповідача виплачувати пенсію у подальшому, з дати винесення рішення суду, з урахуванням підвищення на 30% від мінімальної пенсії за віком як дитині війни.

Постановою Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 07 грудня 2009 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано бездіяльність відповідача щодо нездійснення перерахунку та виплати позивачу підвищення пенсії відповідно до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" за період з 16.10.2008 року по 31.12.2008 року та з 01.01.2009 року по 07.12.2009 року в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком неправомірною, зобов`язано відповідача здійснити перерахунок та виплатити позивачу підвищення пенсії згідно ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" та ч.1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за період з 16.10.2008 року по 31.12.2008 року та з 01.01.2009 року по 07.12.2009 року в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком , з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову та відмовити в задоволені позовних вимог.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України Про соціальний захист дітей війни має статус дитини війни, що підтверджується відміткою в пенсійному посвідченні.

Відповідно до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни дітям війни, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Задовольняючи вимоги за 2008 2009 роки з 22 травня 2008 року суд першої інстанції правильно виходив з положень статті 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, оскільки рішенням Конституційного суду України № 10-рп від 22 травня 2008 року визнано неконституційним положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік»щодо викладення положень ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»в новій редакції.

Таким чином, дію ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни відновлено.

У 2009 році дія ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни не призупинялася, а застосування відповідачем положень постанови КМ України № 530 від 28.05.2008 року щодо визначення розміру підвищення пенсії є безпідставним, оскільки розмір підвищення пенсії визначений Законом України Про соціальний захист дітей війни, який має вищу юридичну силу, ніж постанова КМ України.

Доводи відповідача про відсутність виплат у зв`язку з відсутністю фінансування з Державного бюджету України не може бути підставою для відмови в задоволені позовних вимог так як саме на органи Пенсійного фонду України покладено обовязок перерахування та виплати пенсії з відповідними підвищеннями, в тому числі при відсутності достатніх коштів за рахунок власних з наступних їх погашенням з Державного бюджету України.

Згідно частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Колегія суддів вважає за необхідне прийняти у своїх висновках поняття мінімальна пенсія за віком, про яке йдеться в ст. 28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, оскільки саме це правове визначення застосовується виключно в діях відповідача під час визначення пенсій громадянам та їх призначення.

Положення ст. 28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) до обрахування підвищення до пенсії згідно ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого даною статтею, мінімального розміру пенсії за віком.

Вимоги позивача щодо зобовязання відповідача відповідача виплачувати пенсію у подальшому, з дати винесення рішення суду, з урахуванням підвищення на 30% від мінімальної пенсії за віком як дитині війни є безпідставними оскільки завданням адміністративного судочинства є захист порушених прав позивачів, а не тих прав, які виникнуть в майбутньому.

Висновок суду щодо застосування строку позовної давності з урахуванням клопотання відповідача про застосування пропуску строку звернення до суду є обґрунтованим, оскільки позивачем поважності причини пропуску строку не доведено.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було повно встановлені обставини справи та надана правильна юридична оцінка, у звязку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду відсутні.

У зв`язку з прийняттям Верховною Радою України Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо юрисдикції справ, пов`язаних із соціальними виплатами, який набрав чинності 10 березня 2010 року усі справи які пов`язані з призначенням, перерахунком, здійсненням, наданням, одержанням пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням та інших соціальних виплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, речового майна, пайків або грошової компенсації розглядаються у порядку цивільного судочинства. Згідно перехідних положень даного Закону адміністративні суди завершують розгляд справ даної категорії, провадження по яких відкрито. Тому судом касаційної інстанції є Верховний суд України, до якого і може бути здійснено оскарження рішення суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 198, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Гуляйпільському районі Запорізької області залишити без задоволення.

Постанову Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 07 грудня 2009 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий: С.А. Уханенко

Судді: Ю.М.Дадим

ОСОБА_2