Справа № 18675/09
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2010-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" жовтня 2010 р. справа № 2а-156/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Уханенка С.А.

суддів: Лукманової О.М. Сафронової С.В.

при секретарі судового засідання: Близнюк Т.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу управлінні праці та соціального захисту населення Павлоградської міської ради на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 квітня 2009 р. по справі № 2а-156/09 за позовом ОСОБА_1 до управлінні праці та соціального захисту населення Павлоградської міської ради, про стягнення боргу з виплати державної допомоги по догляду за дитиною,-

В С Т А Н О В И Л А:

В січні 2009 року позивач звернувся до суду з вимогами, в яких просив визнати дії відповідача неправомірними по призначенню, нарахуванню і виплаті сум одноразової допомоги при народжені дитини та допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в 2007-2009 роках, зобов`язати відповідача призначити, нараховувати і виплачувати відповідно до ст.15 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми»№2811-ХІ від 21.11.1992 року щомісячну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірах, який дорівнює прожитковому мінімуму для дітей віком до 6 років, на момент виплати, з дати призначення такої допомоги, зобов`язати відповідача призначити, нараховувати і виплатити , відповідно до порядку, встановленому ст.12 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми»№2811-ХІ від 21.11.1992 року допомогу при народжені дитини, у сумі кратній 22,6 розміру прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років встановленого на день народження дитини.

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 квітня 2009 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано протправними дії щодо нарахування, призначення та виплаті позивачу державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, зобов`язати відповідача перерахувати та виплатити позивачу щомісячну допомогу по догляду за дитиною до досягнення дитиною трирічного віку відповідно до ст.15 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», починаючи з 09.07.2007 року до 31.12.2007 року у розмірах які дорівнюють прожитковому мінімуму для дітей віком до 6 років з врахуванням підвищення виплат відповідно до прожиткового мінімуму дітей відповідного віку. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду підлягає скасуванню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивачка має малолітню доньку ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9), у зв'язку з чим знаходиться на обліку у відповідача та отримує від нього виплати допомоги по догляду за дітьми до досягнення ним трирічного віку.

Відповідачем була призначена позивачці допомога при народжені дитини в розмірі 8500 грн. (одноразово у травні 3400 грн. та протягом 2007, 2008 років по 425 грн. щомісячно ; та по догляду за дитиною до досягненню нею трирічного віку.

Відповідно до ч.2 ст. 95 Конституції України виключно Законом України «Про Державний бюджет України»визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Згідно ст. 12 ЗУ «Про державну допомогу сім'ям з дітьми»від 21.11.1992 року (з наступними змінами та станом на 1 січня 2007 року) допомога при народжені дитини надається у сумі, кратній 22,6 розміру прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років встановленого на день народження дитини.

Відмовляючи в задоволені вимог щодо стягнення заборгованості по одноразовій допомозі суд першої інстанції правомірно застосував ст. 56 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» допомога при народженні дитини встановлена в розмірі 8500 гривень. Виплата допомоги здійснюється одноразово при народженні дитини в сумі 3400 гривень, решта - протягом наступних 12 місяців рівними частинами у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Дані положення Закону неконституційними не визнані, тому підстави для задоволення вимог щодо стягнення заборгованості по одноразовій допомозі відсутні.

Так, відповідно до ст. 15 Закону України Про державну допомогу сім'ям з дітьми допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Законом України Про державний бюджет України на 2007 рік було встановлено наступне:

- абзац 3 частини 2 ст. 56 Закону: допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку - у розмірі, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 гривень для незастрахованих осіб та не менше 23 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідач проводив відповідні виплати до вищезазначеного порядку та розмірів.

Проте, рішенням Конституційного суду України від 09 липня 2007 року №6-рп/2007 положення абзацу третього частини другої статті 56, та п. 14 ст. 71 втратили чинність, як такі, що визнані неконституційним. Це рішення має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

Таким чином, при розрахунку розміру допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку слід керуватися ст. 15 Закону України Про державну допомогу сім'ям з дітьми з урахуванням рішення Конституційного суду України № 6-рп/2007 з 09.07.2007 року.

Задовольняючи позовні вимоги в частині недоплати суми за 2007 рік, суд першої інстанції не вірно застосував норми процесуального права.

Так, відповідно до ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна зі сторін.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач просив застосувати наслідки пропуску строку позовної давності, а позивач зазначив про те, що про порушення своїх прав дізналась у вересні 2009 року. Тому суду першої інстанції належало вирішити питання щодо наявності поважних причин пропуску строку та прийняти рішення про поновлення строку чи застосувати наслідки пропуску строку, відмовивши в задоволені позовних вимог.

Проте, суд першої інстанції не вирішив заявлені клопотання, не зясував коли позивач дізнався про порушення його прав і чи є причини пропуску строку поважними та не прийняв відповідного рішення.

Колегія суддів вважає, що дана причина пропуску строку звернення до суду не може бути визнана поважною. За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про застосування положень ст. 100 КАС України та вважає за необхідне відмовити в задоволені позовних вимог за період 09.07.2007 року по 30.12.2007 року, оскільки позивач звернувся до суду в січні 2009 року.

Що стосується позовних вимог за 2008 рік, суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального права. Так, відповідно до положень п. 23 пп. 7 розділу II Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рікстаття 15 Закону України Про державну допомогу сім'ям з дітьмибула викладена в наступній редакції: допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сімї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 гривень.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 28/2008 (№ 10-рп/2008) положення п. 23 ЗУ Про Державний бюджет України на 2008 рік не визнавалися неконституційними, що свідчить про їх чинність та про правомірність дій відповідача щодо нарахування і виплати позивачу допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі по 130 грн. щомісячно з січня 2008 року.

В 2009 році законодавство щодо розміру допомоги по догляду за дітьми до досягнення ним трирічного віку не змінювалося, тому вимоги за 2009 рік задоволенню не підлягає.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду підлягає скасуванню в частині задоволених позовних вимог.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202, ст. 205, 207 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу управлінні праці та соціального захисту населення Павлоградської міської ради задовольнити.

Постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 квітня 2009 року скасувати в частині задоволених позовних вимог.

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: С.А. Уханенко

Судді: С.В.Сафронова

ОСОБА_3

Головуючий: С.А. Уханенко

Суддя: О.М. Лукманова

Суддя: С.В. Сафронова