Справа № 19695/10
Суддя: Католікян М.О.
Дата ухвалення: 2010-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" липня 2010 р.

справа № 2а-1307/10/0870

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Католікяна М.О.

суддів: Божко Л.А. Панченко О.М.

при секретарі судового засідання: Федоровій Т.С. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпропетровськ апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі міста Запоріжжя на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 12 квітня 2010 року, ухвалену в адміністративній справі за позовом Державної податкової інспекції у Шевченківському районі міста Запоріжжя до Товариства з обмеженою відповідальністю «Міріада ТМ»про арешт активів на рахунках,

у с т а н о в и л а:

03 березня 2010 року ДПІ у Шевченківському районі м. Запоріжжя звернулася до суду з позовом до ТОВ «Міріада ТМ»про арешт активів на рахунках. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що у січні 2010 року він надіслав на адресу відповідача запит з проханням про надання пояснень щодо розбіжностей по податкових зобов’язаннях та податковому кредиту по контрагентах. Згодом лист повернувся з позначкою поштового відділення про відсутність відповідача за зазначеною адресою у зв’язку з чим було видано наказ про проведення на підприємстві позапланової перевірки. 08.02.2010 р. при спробі провести перевірку виявилося, що відповідач фактично за відомою адресою не знаходиться, що свідчило про відмову від проведення перевірки і з рештою явилося причиною звернення до суду із цим позовом (а.с.а.с. 3 –5).

12 квітня 2010 року Запорізьким окружним адміністративним судом було ухвалено постанову, якою суд відмовив ДПІ у Шевченківському районі м. Запоріжжя у позові. Постанова суду полягає у тім, що висновок про відмову від проведення перевірки є неправильним оскільки базується лише на акті про відсутність особи за відомою адресою (а.с.а.с. 31, 32).

19 квітня 2010 року позивач, не погодившись з ухваленою постановою, звернувся до суду з апеляційною скаргою. У скарзі позивач послався на те, що рішення судом першої інстанції було ухвалене з порушенням норм матеріального права. Так, відсутність відповідача за відомою адресою, безумовно, свідчить про відмову останнього від проведення у нього позапланової перевірки. Вказані обставини явилися причиною звернення ДПІ у Шевченківському районі м. Запоріжжя до суду з апеляційною скаргою, якою позивач просив постанову Запорізького окружного адміністративного суду скасувати та задовольнити позов (а.с.а.с. 33,34).

Представники сторін у судове засідання не з’явилися, повідомлялися належним чином; до початку судового засідання не надали документи, які підтверджують поважність причин неявки, та не заявили клопотання про відкладення розгляду справи. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності зі вказаною вище обставиною дає судові підстави для застосування положень ч. 4 ст. 196 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду у межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів доходить висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції було встановлено та знайшло своє підтвердження у суді апеляційної інстанції, що 26.01.2010 р. на адресу відповідача було направлено листа

№ 739/10/16-018 з проханням про надання пояснень щодо розбіжностей по податкових зобов’язаннях та податковому кредиту по контрагентах. Згодом лист повернувся з позначкою поштового відділення про відсутність відповідача за зазначеною адресою

(а.с.а.с. 9, 11, 12).

08 лютого 2010 року позивачем було видано наказ № 133 про проведення у відповідача позапланової перевірки (а.с. 13).

Того ж дня при спробі провести перевірку виявилося, що відповідач фактично за відомою адресою не знаходиться, на підтвердження чого було складено акт № 45 (а.с. 15).

03 березня 2010 року позивачем було прийнято рішення про наявність обставин, які є підставою для застосування арешту у вигляді зупинення операцій на рахунку (а.с. 8).

Вказані вище спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Законом України від 21.12.2000 р. № 2181-ІІІ «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

В силу статті 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до підпункту 9.1.1 пункту 9.1 статті 9 Закону № 2181-ІІІ адміністративний арешт активів платника податків є виключним способом забезпечення можливості погашення його податкового боргу.

Згідно з підпунктом «г»пункту 9.1 статті 9 Закону України № 2181-ІІІ арешт активів може бути застосовано, зокрема, у разі, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення.

З аналізу приведених норм вбачається, що для правомірної реалізації можливості накладення арешту на активи платника податків необхідна наявність двох умов в їх сукупності: наявність у особи податкового боргу та відмова особи від проведення перевірки за наявності законних підстав для її проведення.

Судом першої інстанції було встановлено (і не оспорюється позивачем), що відповідач не має податкової заборгованості, що, безумовно, виключає накладення арешту на активи, які знаходяться на рахунках відповідача.

З’ясувавши у достатньо повному обсязі права та обов’язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи сторін і давши їм правову оцінку, суд першої інстанції ухвалив постанову, яка відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними у матеріалах справи письмовими доказами.

Приведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду з їх оцінки.

У відповідності з частиною 1 статті 86 КАС України виключне право оцінки доказів належить суду, який здійснює таку оцінку за своїм внутрішнім переконанням, безпосередньо, всебічно, повно та об'єктивно дослідивши їх.

Таким чином, перевіривши справу у повному обсязі, колегія суддів доходить висновку про обґрунтованість висновків суду першої інстанції та безпідставність приведених в апеляційній скарзі доводів.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі міста Запоріжжя залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 12 квітня 2010 року, ухвалену в адміністративній справі за позовом Державної податкової інспекції у Шевченківському районі міста Запоріжжя до Товариства з обмеженою відповідальністю «Міріада ТМ»про арешт активів на рахунках, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з дня її виготовлення у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий суддя М.О. Католікян

Суддя: О.М. Панченко

Суддя: Л.А. Божко