Справа № 815/3464/14
Суддя: Левчук О. А.
Дата ухвалення: 2015-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/3464/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2015 року Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Левчук О.А.,

за участю секретаря Васіної А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, УБНОН управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області про визнання протиправними та скасування наказу № 724 від 21.07.2010 року та наказу № 386 о/с від 28.07.2010 року щодо звільнення ОСОБА_2 з посади старшого оперуповноваженого відділення боротьби з незаконним обігом наркотиків у контрольованій прикордонній зоні бюро оперативно-розшукової роботи при УбНоН управління МВС України в Одеській області з органів внутрішніх справу у запас Збройних Сил за п. 66 (за дискредитацію) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, поновлення в органах ГУМВС України в Одеській області на посаді рівнозначній тій посаді яку він обіймав на час звільнення, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу з моменту постановлення наказу про звільнення по час постановлення судового рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з даним позовом до суду та, уточнивши позовні вимоги, просить суд визнати протиправними та скасувати наказ № 724 від 21.07.2010 року Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області та наказ № 386 о/с Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області від 28.07.2010 року щодо звільнення ОСОБА_2 з посади старшого оперуповноваженого відділення боротьби з незаконним обігом наркотиків у контрольованій прикордонній зоні бюро оперативно-розшукової роботи при УбНоН управління МВС України в Одеській області з органів внутрішніх справу у запас Збройних Сил за п. 66 (за дискредитацію) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, поновити в органах ГУМВС України в Одеській області на посаді рівнозначній тій посаді яку він обіймав на час звільнення, стягнути середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з моменту постановлення наказу про звільнення по час постановлення судового рішення; допустити негайне виконання рішення у частині поновлення на посаді та стягнення середньої заробітної плати за один місяць з утриманням податку на доходи фізичних осіб, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ОСОБА_2 перебував на службі в органах внутрішніх справ з 1994 року. На початку червня 2014 року позивачу стало відомо, що наказом ГУ МВС України в Одеській області № 724 від 21.07.2010 року та наказом ГУ МВС України в Одеській області № 386 о/с від 28 липня 2010 року його звільнено з органів внутрішніх справ України в Одеській області за п. 66 (за дискредитацію) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС України, на підставі грубих порушень вимог Закону України «Про міліцію», Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, Кодексу честі працівника ОВС, Присяги працівника органів внутрішніх справ України, що виразилося у невиході на службу з 20.06.2010 року по час постановлення наказу без поважних причин, застосування незаконних методів дізнання до громадянина ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1 та ОСОБА_6, знущання над ними та катування їх з метою отримання свідчень про злочини, скоєні ними на території України.

Позивач вказує, що звільнення відбулось з порушенням вимог ст. 21 Закону України «Про міліцію», тобто до набуття обвинувальним вироком по кримінальній справ, порушеній у відношенні ОСОБА_2, законної сили. Також зазначає, що відповідачі не забезпечили своєчасного та якісного проведення службових розслідувань за фактами порушень законності та надзвичайних подій за участю особового складу ОВС, вмотивованих повним, об`єктивним і всебічним розслідуванням обставин порушень, скоєних працівниками органів внутрішніх справ, виявленням причин і умов, що сприяли їх скоєнню, встановленням винних і забезпеченням правильного застосування чинних нормативних актів для того, щоб кожний винний був притягнутий до відповідальності, а жоден невинний не постраждав.

Крім цього, позивач вказує, що із змісту висновку службового розслідування видно, що відповідачем не встановлено який проступок вчинено позивачем, що став підставою його звільнення за дискредитацію.

Також позивач зазначає, що, перебуваючи в період з 2006 року по 2014 рік під слідством, він не з`являвся на роботі з поважних причин, а саме з причин порушення у його відношенні кримінальної справи, притягнення його у якості обвинуваченого, відсторонення від роботи на час досудового та судового розгляду справи, порушеної у його відношенні. У разі з`явлення позивача за місцем проходження служби, такі його дії могли бути розцінені як засіб впливу на свідків та зміни запобіжного заходу у відношенні позивача.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позов підтримали, просили його задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ГУ МВС України в Одеській області з позовом не погодився, проти його задоволення заперечував, в обґрунтування заперечень зазначив, що посадові особи ГУМВС України в Одеській області діяли в рамках наданих законом повноважень, не порушуючи прав та законних інтересів позивача. Позивач намагається знайти процесуальні порушення, які, на його думку, були скоєні під час звільнення ОСОБА_2, однак такі порушення не мали місце. Крім того, як вказує представник відповідача, по суті наказів позивач визнає та не заперечує, що він не з'являвся на службу, не виконував покладених на нього обов'язків та взагалі не цікавився своїм проходженням служби в ОВС України з 2008 року.

На підставі викладеного, представник відповідача зазначив, що співробітники ГУМВС України в Одеській області щодо звільнення позивача з органів внутрішніх справ діяли з суворим дотриманням норм чинного законодавства України, жодним чином не порушуючи прав позивача, а тому просив суд у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Представник відповідача - УБНОН ГУМВС України в Одеській області до судового засідання не з'явився, про явку сповіщений належним чином, надав заяву про розгляд справи за відсутності їх представника та зазначив, що підтримує по даній справі правову позицію ГУМВС України в Одеській області.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, представника позивача та представників відповідачів, пояснення свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, суд встановив наступне.

ОСОБА_2 перебував на службі в органах внутрішніх справ з 1994 року.

Наказом начальника ГУ МВС України в Одеській області № 332к/с від 01.08.2005 року капітан міліції ОСОБА_2 призначений на посаду старшого оперуповноваженого відділення боротьби з незаконним обігом наркотиків у контрольованій прикордонній зоні бюро оперативно-розшукової роботи при УБНОН УМВС України в Одеській області.(а.с. 124 т. 2).

Наказом № 724 від 21.07.2010 року за грубі порушення вимог Закону України «Про міліцію», Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, Кодексу честі працівника ОВС, Присяги працівника органів внутрішніх справ України, що виразилося у невиході на службу з 10.06.2010 року по теперішній час без поважних причин, застосування незаконних методів дізнання до гр-н ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1 та ОСОБА_6, знущання над ними та катування їх з метою отримання свідчень про злочини, які нібито були скоєні ними на території України, старшого оперуповноваженого відділення боротьби з незаконним обігом наркотиків у контрольованій прикордонн6ій зоні бюро оперативно-розшукової роботи при УБНОН УМВС України в Одеській області, капітана міліції ОСОБА_2 звільнити з органів внутрішніх справ за п.66(за дискредитацію) Положення про проходження служби.(а.с.14-15 т. 1).

28.07.2010 року т.в.о. начальника УБНОН ГУМВС України в Одеській області підполковником міліції Дулгер В.В. складено подання до звільнення з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил за п. 66 (за дискредитацію) капітана міліції ОСОБА_2 старшого оперуповноваженого відділення боротьби з незаконним обігом наркотиків у контрольованій прикордонній зоні бюро оперативно-розшукової роботи при УБНОН УМВС України в Одеській області. Зазначене подання 28.07.2010 року погоджено заступником начальника ГУМВС України в Одеській області - начальником кримінальної міліції полковником міліції О.М. Хлівним та заступником начальника ГУМВС України в Одеській області - начальник УКЗ полковником міліції Г.О. Доскевич та прийнято рішення по поданню заступником начальника ГУМВС України в Одеській області Яцковим М.В..(а.с. 220-221 т. 2).

Наказом ГУМВС в Одеській області від 28.07.2010 року № 386 о/с ОСОБА_2 капітана міліції ОСОБА_2 старшого оперуповноваженого відділення боротьби з незаконним обігом наркотиків у контрольованій прикордонній зоні бюро оперативно-розшукової роботи при УБНОН УМВС України в Одеській області звільнити у запас Збройних Сил України з органів внутрішніх справ за п.66(за дискредитацію) Положення про проходження служби з 28.07.2010 року. Вислуга років на день звільнення у календарному обчисленні становить 15 років 01 місяць 01 день, у пільговому обчисленні - 21 рік 22 дні. (а.с. 45 т. 2).

ГУМВС України в Одеській області направлено ОСОБА_2 на адресу АДРЕСА_1,. лист від 30.07.2010 року № 9/3693, яким повідомлено, що наказом ГУМВС в Одеській області від 28.07.2010 року № 386 о/с його звільнено з органів внутрішніх справ, у зв'язку з чим, йому необхідно терміново прибути до відділу комплектування УКЗ ГУМВС для отримання трудової книжки, військового квитка та направлення для постановки на військовий облік, зазначене підтверджується копією цього листа та копією поштового конверту, наданого позивачем до суду (а.с. 16-17 т.1).

25.06.2014 року ОСОБА_2 у відповідь на його заяву від 03.06.2014 року отримав трудову книжку НОМЕР_1, військовий квиток НОМЕР_2, виписку з наказу ГУМВС України в Одеській області № 724 від 21.07.2010 року, виписку з наказу ГУМВС України в Одеській області № 386 о/с від 28.08.2010 року про звільнення з УМВС і направлення на постановку на військовий облік.(а.с. 180 т.1).

Сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень регламентований Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" та Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.91 №114.

Відповідно до ст.5 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Дисциплінарним проступком є невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни (ст.2 вказаного Статуту). Службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України (ст.1 Статуту).

Зокрема, статтею 13 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України встановлено, що Міністру внутрішніх справ України належить право накладати дисциплінарні стягнення, передбачені цим Статутом, на всіх осіб рядового і начальницького складу. Інші начальники накладають дисциплінарні стягнення в межах прав, наданих їм Міністром внутрішніх справ України. Начальник, який не наділений правом накладання дисциплінарних стягнень, має право порушити перед старшим прямим начальником клопотання про притягнення особи рядового або начальницького складу до дисциплінарної відповідальності. Правом накладання дисциплінарних стягнень користуються тільки прямі начальники. Такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з органів внутрішніх справ, звільнення з посади, пониження в спеціальному званні на один ступінь, накладаються начальниками, яким надано право прийняття на службу до органів внутрішніх справ, призначення на посаду, присвоєння спеціального звання.

Статтею 14 Дисциплінарного статуту передбачено, що з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ. Оголошувати дисциплінарне стягнення особі начальницького складу в присутності його підлеглих заборонено. Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис.

Статтею 27 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ передбачено, що звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ є крайнім заходом дисциплінарного стягнення і може провадитись за систематичне порушення дисципліни або вчинення проступку, несумісного з перебуванням на службі в органах внутрішніх справ.

Відповідно до статті 66 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України, особи рядового і начальницького складу, які скоїли вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, звільняються з органів внутрішніх справ.

Чинним законодавством не визначено поняття дискредитації.

Дискредитація (від французького слова discrediter - підривати довіру) - це підрив довір'я когось, приниження чиєїсь гідності, авторитету. Отже, вчинки, що дискредитують працівників органів внутрішніх справ та власне органи внутрішніх справ, пов'язані насамперед із низкою вимог, які пред'являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.

Ці вимоги відображені у Кодексі честі працівника органів внутрішніх справ, Етичному кодексі працівника органів внутрішніх справ та інших нормативно-правових актах, що регулюють діяльність органів системи МВС України та їх особового складу.

Так, 28.12.1991 р. постановою Кабінету Міністрів України № 382 затверджено присягу працівника органів внутрішніх справ України, згідно тексту: Я, (прізвище, ім'я та по батькові), вступаючи на службу до органів внутрішніх справ України, складаю Присягу і урочисто клянуся завжди залишатися відданим народові України, суворо дотримуватися її Конституції та чинного законодавства, бути гуманним, чесним, сумлінним і дисциплінованим працівником, зберігати державну і службову таємницю. Я присягаю з високою відповідальністю виконувати свій службовий обов'язок, вимоги статутів і наказів, постійно вдосконалювати професійну майстерність та підвищувати рівень культури, всіляко сприяти зміцненню авторитету органів внутрішніх справ. Клянуся мужньо і рішуче, не шкодуючи своїх сил і життя, боротися із злочинністю, захищати від протиправних посягань життя, здоров'я, права й свободи громадян, державний устрій і громадський порядок. Якщо ж я порушу цю Присягу, то хай мене покарають за всією суворістю закону.

Відповідно до ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

Судом встановлено, що 15.07.2010 року на адресу начальника ІОС УКЗ ГУМВС України в Одеській області підполковнику міліції Бурдейному О.С. заступником начальника УБНОН ГУМВС України в Одеській області підполковником міліції ОСОБА_8 письмово повідомлено про те, що старший оперуповноважений УБНОН ГУМВС України в Одеській області капітан міліції ОСОБА_2 з 10.06.2010 року по теперішній час не з`являється на службі.(а.с. 46 т. 2).

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 пояснив, що ним, як безпосереднім керівником позивача, було зафіксовано факт не виходу ОСОБА_2 на службу в період з 10.06.2010 по 15.07.2010 та направлено лист від 15.07.2010 на ім`я начальника ІОС УКЗ ГУМВС України в Одеській області підполковника Бурдейного О.С. з повідомленням того, що ОСОБА_2 не з`являється на службу з 10.06.2010 року по 15.07.2010 року до УБНОН ГУМВС.

Інспектором ІОС УКЗ ГУМВС України в Одеській області капітан міліції ОСОБА_9 проведено додаткове службове розслідування з приводу притягнення до кримінальної відповідальності співробітників УБНОН ГУМВС України в Одеській області капітана міліції ОСОБА_16, капітана міліції ОСОБА_2 і старшого лейтенанта міліції ОСОБА_17 за результатами проведення якого складено висновок, затверджений 20.07.2010 року начальником ГУМВС України в Одеській області полковником міліції Яцковим М.В..(а.с.62-64, 223 т. 2).

У висновку зазначено, що 20.10.2005 року прокуратурою м. Одеси за фактом перевищення службових повноважень працівниками УБНОН УМВС України в Одеській області порушено кримінальну справу № 08 за ст. 365 ч.2 КК України. У ході досудового слідства було встановлено, що безпосередньо капітани міліції ОСОБА_16 і ОСОБА_2 катували затриманих, останній, зокрема, поливав кип`ятком ноги ОСОБА_1

Також, як вбачається з висновку службового розслідування від 20.07.2010 року, у жовтні 2005 року працівниками УВБ в Одеській області за викладеним вище фактом було проведено службове розслідування, за результатами якого прийнято рішення визначитись з подальшим перебуванням в ОВС капітанів міліції ОСОБА_16, ОСОБА_2 і старшого лейтенанта міліції ОСОБА_17 після закінчення досудового слідства по кримінальній справі № 08. Та зазначено, що в теперішній час досудове слідство по вказаній кримінальній справі № 08 завершено і справа знаходиться на розгляді в Приморському районному суді м. Одеси.

Таким чином зі змісту висновку службового розслідування від 20.07.2010 року вбачається, що однією з підстав звільнення позивача за п.66(за дискредитацію) Положення про проходження служби є ті ж саме обставини, які стали підставою для порушення прокуратурою м. Одеси кримінальної справи № 08 за ст. 365 ч.2 КК України відносно ОСОБА_2

Згідно ст. 67 Положення(в редакції чинній на час спірних правовідносин) особи рядового або начальницького складу, засуджені за вчинення злочину або притягнуті до адміністративної відповідальності за адміністративне корупційне правопорушення, підлягають звільненню із служби в органах внутрішніх справ у триденний строк з дня отримання органом внутрішніх справ копії відповідного судового рішення, яке набрало законної сили.

Отже, однією з підстав звільнення позивача за дискредитацію став саме факт порушення прокуратурою м. Одеси кримінальної справи № 08 за ст. 365 ч.2 КК України, завершення досудового слідства по цій кримінальній справі і передача її на розгляд в Приморський районний суд м. Одеси.

Проте, відповідно до вищезазначених норм Положення особи рядового та начальницького складу, які проходять службу в органах внутрішніх справ, стосовно яких відкрито та проводиться кримінальне провадження, підлягають звільненню тільки після їх засудження за вчинення злочину та отримання органом внутрішніх справ копії відповідного судового рішення, яке набрало законної сили.

Це також узгоджується з приписами ч. 2 ст. 16 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 року № 3460-IV, відповідно до якої, у разі проведення за фактом учинення проступку службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення на осіб рядового і начальницького складу дисциплінарне стягнення може бути накладено не пізніше одного місяця з дня закінчення службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення, не враховуючи періоду тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці.

Отже, з урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що сам по собі факт відкриття кримінального провадження відносно позивача, завершення досудового слідства по цій кримінальній справі і передача її на розгляд до суду, не свідчить про вчинення ним проступку, що дискредитує звання працівника міліції та не може бути підставою для звільнення з органів внутрішніх справ за п.66(за дискредитацію) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України.

Проте, крім цього, у висновку службового розслідування від 20.07.2010 року також вказано, що поряд з цим, встановлено, що капітан міліції ОСОБА_2 з 10.06.2010 року по теперішній час на службу не виходить, про причини невиходу керівництво УБНОН ГУМВС не інформує(а.с. 62-64 т. 2).

При цьому в судовому засіданні позивач пояснив, що він дійсно на службу не виходив в період з 2006 року по 2014 рік, проходженням служби не цікавився, проте він не з`являвся на роботу з поважних причин, а саме з причин порушення у його відношенні кримінальної справи, притягнення його у якості обвинуваченого, відсторонення від роботи на час досудового та судового розгляду справи, порушеної у його відношенні, та що у разі з`явлення позивача за місцем проходження служби, такі його дії могли бути розцінені як засіб впливу на свідків та зміни запобіжного заходу у відношенні позивача.

Суд не приймає до уваги доводи позивача стосовно наявності поважних причин його не виходу на службу з 2008 року по 2014 рік, а саме з причин порушення у його відношенні кримінальної справи, притягнення його у якості обвинуваченого, відсторонення від роботи на час досудового та судового розгляду справи, порушеної у його відношенні, та що у разі з`явлення позивача за місцем проходження служби, такі його дії могли бути розцінені як засіб впливу на свідків та зміни запобіжного заходу у відношенні позивача з огляду на наступне.

20.10.2005 року слідчим прокуратури Одеської області порушено кримінальну справу про вчинення кримінального правопорушення за ознаками ст.ст. 365, 127, 366, 307, 371 КК України за заявами громадян ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1 та ОСОБА_6. Згідно з протоколом затримання підозрюваного від 27 лютого 2006 року, ОСОБА_2 вручена постанова слідчого по особливо важливим справам прокуратури м. Одеси Попова С.М. про притягнення його у кримінальній справі в якості обвинуваченого. У березні 2006 року постановою судді Приморського районного суду м. Одеси відносно ОСОБА_2 обрано міру запобіжного заходу у вигляді утримання під вартою, а у 2008 році змінено запобіжний захід з утримання під вартою на підписку про невиїзд.

Відповідно до ст. 147 КПК України (в редакції від 01.12.2005 року) в разі притягнення посадової особи до кримінальної відповідальності за посадовий злочин, а так само, якщо ця особа притягується до відповідальності за інший злочин і може негативно впливати на хід досудового чи судового слідства, слідчий зобов`язаний відсторонити її від посади, про що виносить мотивовану постанову. Відсторонення від посади провадиться з санкції прокурора чи його заступника. Копія постанови надсилається для виконання за місцем роботи(служби) обвинуваченого.

Посилання позивача, що факт відсторонення ОСОБА_2 від посади у 2006 році на час розслідування зазначеної кримінальної справи підтверджується листом Малиновського районного суду м. Одеси від 11.02.2015 року № 2521/15-вих/521/7161/14-к/2015 про те, що згідно з описом тому № 28 кримінальної справи № 0000022 за звинуваченням ОСОБА_2 та інших за ст. ст. 127 ч.2, 365 ч.2, 366 ч.1, 307 ч.2, 371 ч.3 КК України на аркуші 131 міститься постанова ст. слідчого прокуратури м. Одеси Попова С.М. про відсторонення ОСОБА_2 від посади в порядку ст. 147 КПК України та надати належним чином завірену копію постанови про відсторонення ОСОБА_2 від посади, не вбачається можливим, оскільки з тому 28 зазначеної кримінальної справи вбачається, що том справи декілька разів розшивався та вказані аркуші справи відсутні, суд вважає необґрунтованими, оскільки з цього листа не вбачається дата винесення постанови про відсторонення, якою посадовою особою прокуратури надана санкція на відсторонення позивача від посади, а також докази направлення зазначеної постанови про відсторонення від посади за місцем служби позивача.

Крім цього листом від 12.02.2015 року № 17/1/1-5488-12, слідчим в особливо важливих справах першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Одеської області старшим радником юстиції Поповим С.М. на запит представника позивача повідомлено, що ним дійсно розслідувалась у 2005-2006 роках кримінальна справа № 08 відносно ОСОБА_2 та інших, яка направлена до суду в 2006 році та всі матеріали розслідування знаходяться виключно в кримінальній справі.(а.с. 52 т. 3).

А отже факт відсторонення ОСОБА_2 від посади у 2006 році на час розслідування кримінальної справ не підтверджений належними та допустимими доказами.

При цьому приписами статті 147 КПК України не передбачено, що у разі відсторонення від посади особа звільняється від проходження служби.

Отже, за таких підстав судом встановлено, що ОСОБА_2 скоєно грубе порушення службової дисципліни, що виразилося в невиході на службу протягом тривалого строку без поважних причин, ухиленні від виконання службових обов`язків при проходженні служби в органах внутрішніх справ України, а отже позивач проявив поведінку неповаги та дискредитації звання офіцерського складу органів внутрішніх справ.

За таких підстав, суд вважає доводи позивача про те, що відповідачем не встановлено який проступок вчинено позивачем, що став підставою його звільнення за дискредитацію, а також, що за порушення службової дисципліни відповідальність передбачена іншими пунктами Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, та не передбачена пунктом 66 (за дискредитацію) необгрунтованими та такими, що спростовуються зібраними по справі доказами.

Зазначена правова позиція узгоджується з правовою позицією Вищого адміністративного суду України (справа № К-31816/10, ухвала від 28.11.2012).

Згідно акту про відмову від надання пояснення та ознайомлення з висновком службового розслідування від 21.07.2010 року, інспектором ІОС УКЗ ГУМВС України в Одеській області майор міліції ОСОБА_9 у присутності заступника начальника ІОС УКЗ ГУМВС України в Одеській області майора міліції ОСОБА_3 та старшого інспектора з ОД ОІС УКЗ ГУМВС України в Одеській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_7 на виконання п.п. 13.1, 15.1 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в ОВС України, затвердженої наказом МВС України від 06.12.1991 № 552, в приміщенні ГУМВС України в Одеській області, розташованого по вул.. Єврейській, 12, у службовому кабінеті № 352, запропонував позивачу ознайомитись з висновком службового розслідування та надати пояснення по вказаному факту. Після ознайомлення з висновком службового розслідування ОСОБА_2 відмовився зробити відповідний запис про ознайомлення, проставити свій підпис та надати письмове пояснення. Зазначений акт складений та підписаний ОСОБА_9 також підписаний ОСОБА_3 та ОСОБА_7(а.с.47 т. 2).

Також інспектором ІОС УКЗ ГУМВС України в Одеській області майор міліції ОСОБА_9 у присутності заступника начальника ІОС УКЗ ГУМВС України в Одеській області майора міліції ОСОБА_3 та інспектора ОІС УКЗ ГУМВС України в Одеській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_20 на виконання п.п. 13.1, 15.1 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в ОВС України, затвердженої наказом МВС України від 06.12.1991 № 552, в приміщенні ГУМВС України в Одеській області, розташованого по вул.. Єврейській, 12, у службовому кабінеті № 352, запропоновано позивачу ознайомитись з дисциплінарним наказом щодо його звільнення з ОВС. Після ознайомлення з дисциплінарним наказом ОСОБА_2 відмовився зробити відповідний запис про ознайомлення, проставити свій підпис, про що було складено акт від 21.07.2010 року. Зазначений акт складений та підписаний ОСОБА_9 також підписаний ОСОБА_3 та ОСОБА_20(а.с.48 т. 2).

Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_9 підтвердили факти, які були викладені в вищезазначених актах від 21.07.2010 року.

При цьому посилання позивача, в обґрунтування неможливості його перебування 21.07.2010 року в приміщенні ГУМВС України в Одеській області, розташованого по вул. Єврейській, 12, у службовому кабінеті № 352 у час, зазначений в актах від 21.07.2010 року, а саме з 12:30 по 12:50, на те, що згідно протоколу судового засідання Приморського районного суду м. Одеси під головуванням судді Цильмак К.П. по кримінальній справі відносно ОСОБА_2 та інших, у якому зазначено, що 21.07.2010 року судове засідання розпочато об 11 годині 30 хвилин та закінчено о 12 годині 00 хвилин (а.с. 3 , т.3), та що за цей проміжок часу він не зміг би дістатись з приміщення Приморського районного суду м. Одеси до приміщення ГУМВС України в Одеській області, розташованого по вул. Єврейській, 12, суд вважає необґрунтованими, оскільки це твердження ґрунтується тільки на припущенні та жодних належних та допустимих доказів знаходження ОСОБА_2 21.07.2010 року, з 12:30 по 12:50 не в службовому кабінеті № 352 приміщенні ГУМВС України в Одеській області, розташованого по вул. Єврейській, 12 позивачем суду не надано.

За таких підстав доводи позивача про те, що до його відома відповідачем не доводився наказ про його звільнення суд вважає необґрунтованими та такими, що спростовуються зібраними по справі доказами.

Доводи позивача щодо затримки видачі трудової книжки з вини відповідача, суд вважає необґрунтованими, оскільки будь-яких доказів, які свідчили б про перешкоджання відповідачем ОСОБА_2 отримати трудову книжку суду не надано.

Згідно довідки відділу медичного забезпечення Головного управління МВС України в Одеській області від 23.07.2010 року № 17/145-б за період з 01.01.2010 року по 23.07.2010 року капітан міліції ОСОБА_2 на лікарняному не знаходився (а.с.175 т.1).

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, суд дійшов до висновку, що ГУ МВС України в Одеській області у відповідності до вимог законодавства України видано накази № 724 від 21.07.2010 року та № 386 о/с від 28.07.2010 року щодо звільнення ОСОБА_2 з посади старшого оперуповноваженого відділення боротьби з незаконним обігом наркотиків у контрольованій прикордонній зоні бюро оперативно-розшукової роботи при УбНоН управління МВС України в Одеській області з органів внутрішніх справу у запас Збройних Сил за п. 66 (за дискредитацію) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, а тому відповідно позовні вимоги щодо поновлення ОСОБА_2 в органах ГУМВС України в Одеській області на посаді рівнозначній тій посаді яку він обіймав на час звільнення та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу з моменту постановлення наказу про звільнення по час постановлення судового рішення також є необґрунтованими.

За таких обставин, розглянувши справу в межах позовних вимог, на підставі наданих сторонами доказів, з урахуванням встановлених у судовому засіданні фактів, суд дійшов до висновку, що відповідачі діяли в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 94, 159 - 163, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, УБНОН управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області про визнання протиправними та скасування наказу № 724 від 21.07.2010 року та наказу № 386 о/с від 28.07.2010 року щодо звільнення ОСОБА_2 з посади старшого оперуповноваженого відділення боротьби з незаконним обігом наркотиків у контрольованій прикордонній зоні бюро оперативно-розшукової роботи при УбНоН управління МВС України в Одеській області з органів внутрішніх справу у запас Збройних Сил за п. 66 (за дискредитацію) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, поновлення в органах ГУМВС України в Одеській області на посаді рівнозначній тій посаді яку він обіймав на час звільнення, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу з моменту постановлення наказу про звільнення по час постановлення судового рішення - в повному обсязі.

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд у строки та в порядку встановлені ст. 186 КАС України.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 254 КАС України.

Повний текст постанови складено та підписано 02 червня 2015 року.

Суддя О.А. Левчук

Відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, УБНОН управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області про визнання протиправними та скасування наказу № 724 від 21.07.2010 року та наказу № 386 о/с від 28.07.2010 року щодо звільнення ОСОБА_2 з посади старшого оперуповноваженого відділення боротьби з незаконним обігом наркотиків у контрольованій прикордонній зоні бюро оперативно-розшукової роботи при УбНоН управління МВС України в Одеській області з органів внутрішніх справу у запас Збройних Сил за п. 66 (за дискредитацію) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, поновлення в органах ГУМВС України в Одеській області на посаді рівнозначній тій посаді яку він обіймав на час звільнення, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу з моменту постановлення наказу про звільнення по час постановлення судового рішення - в повному обсязі

02 червня 2015 року.