Справа № П/811/727/15
Суддя: О.В. Кравчук
Дата ухвалення: 2015-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2015 року Справа № П/811/727/15

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кравчук О.В. розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом Гайворонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області

до відповідача - фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення податкового боргу.

До Кіровоградського окружного адміністративного суду звернулася Гайворонська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області з адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу по єдиному податку та єдиному соціальному внеску в розмірі 7783,55 грн.

В судове засідання 22 квітня 2015 року сторони не прибули (а.с.27-28).

Натомість, 21 квітня 2015 року до суду повернулась кореспонденція, яка направлялась відповідачеві за адресою, зазначеною у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, з відміткою „за відмовою клієнта" (а.с.28).

За змістом частини восьмої статті 35 Кодексу адміністративного судочинства України вважається, що повістку вручено юридичній особі, якщо вона доставлена за адресою, внесеною до відповідного державного реєстру, або за адресою, яка зазначена її представником, і це підтверджується підписом відповідної службової особи.

Разом з тим, згідно з частиною 11 статті 35 Кодексу адміністративного судочинства України у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Ухвалою суду від 22 квітня 2015 року розгляд справи вирішено провести у порядку письмового провадження.

Розглянувши вказану адміністративну справу у порядку письмового провадження, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, проаналізувавши матеріали справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи, суд

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до частини першої статті 42 Конституції України кожен має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом. Згідно статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно зі статтею 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів (підпункт 16.1.3 пункту 16.1), сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи (підпункт 16.1.4 пункту 16.1).

ОСОБА_1 11 лютого 2004 року зареєстрований Голованівською районною державною адміністрацією як фізична особа-підприємець (а.с.3).

Пунктом 291.3 статті 291 глави 1 розділу ХІV Податкового кодексу України визначено, що юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Так, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 перебуває на спрощеній системі оподаткування.

Пунктом 291.3 статті 291 глави 1 розділу ХІV Податкового кодексу України визначено, що юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Статтею 293 Податкового кодексу України встановлені ставки єдиного податку, а саме:

- ставки єдиного податку встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - мінімальна заробітна плата), та у відсотках до доходу (відсоткові ставки);

- фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними та міськими радами для фізичних осіб - підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць:

1) для першої групи платників єдиного податку - у межах від 1 до 10 відсотків розміру мінімальної заробітної плати;

2) для другої групи платників єдиного податку - у межах від 2 до 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати.

Згідно з пунктом 291.4 статті 291 Податкового кодексу України суб'єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку, зокрема: 2) друга група - фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; обсяг доходу не перевищує 1000000 гривень.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач своє податкове зобов'язання належним чином не виконував та не сплачував до бюджету узгоджену суму грошового зобов'язання з єдиного податку, що привело до виникнення заборгованості на загальну суму 1208,42 грн. Дана заборгованість підтверджується розрахунком податкового органу та зворотнім боком облікової картки платника податків ФОП ОСОБА_1 (а.с.12-12а).

У разі припинення платником єдиного податку провадження господарської діяльності податкові зобов'язання із сплати єдиного податку нараховуються такому платнику до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому до органу державної податкової служби подано заяву щодо відмови від спрощеної системи оподаткування у зв'язку з припиненням провадження господарської діяльності.

Отже, правовими підставами для несплати ставки єдиного податку законодавчо визначені: період щорічної відпустки, період тимчасової втрати непрацездатності (якщо така непрацездатність триває 30 і більше календарних днів), а також у разі подання до податкового органу заяви щодо відмови від спрощеної системи оподаткування у зв'язку з припиненням провадження господарської діяльності. Інших виключень для звільнення від сплати ставки єдиного податку дана норма не містить.

Статтею 300 Податкового кодексу України встановлено, що платники єдиного податку несуть відповідальність відповідно до цього Кодексу за правильність обчислення, своєчасність та повноту сплати сум єдиного податку.

Згідно з пунктом 59.1. статті 59 Податкового кодексу України у разі, коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Так, судом встановлено, що Гайворонською ОДПІ у відповідності до пункту 59.1 статті 59 Податкового Кодексу України 24 листопада 2014 року було направлено відповідачеві податкову вимогу форми "Ф" №1305-25 (а.с.14).

За відповідачем утворилася заборгованість по єдиному соціальному внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірі 6574,93 грн.

За несвоєчасну сплату єдиного внеску Гайворонською ОДПІ було прийняте рішення про застосування штрафних санкцій від 20 серпня 2014 року № на суму 121,87 грн. та нарахування пені на суму 217,98 грн. (а.с.13)

Як наслідок, позивачем було сформовано вимоги форми №Ф: №Ф-18 від 19 лютого 2014 року, №Ф-444-11 від 16 травня 2014 року, №Ф-11498-11 від 18 серпня 2014 року, №Ф-24630-11 від 11 листопада 2014 року, №Ф-270-11 від 11 лютого 2015 року, про сплату ФОП ОСОБА_1 заборгованості по страховим внескам на загальну суму 6574,93 грн. (а.с.5-9) та направлено відповідачу.

Як вбачається з матеріалів справи, вищезазначені вимоги про сплату недоїмки в судовому порядку відповідачем не оскаржувались, а тому вважаються узгодженими.

Процедура нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску та розмір єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування визначена статтями 7, 8, 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08 липня 2010 року № 2464-VI (далі - Закон), та Розділом 4 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 27 вересня 2010 року № 21-5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 жовтня 2010 року № 994/18289 (далі - Інструкція).

Відповідно до частини першої статті 7 Закону базою для нарахування єдиного внеску є суми нарахованої заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами. Єдиний внесок нараховується на суми, що визначені базою для нарахування єдиного внеску, які не зменшені на суму відрахувань податків, інших обов'язкових платежів, що відповідно до закону сплачуються із зазначених сум, та на суми утримань, що здійснюються відповідно до закону або за договорами позики, придбання товарів та виплат чи на інші цілі за дорученням отримувача.

Єдиний внесок нараховується на суми, що визначені базою для нарахування єдиного внеску, незалежно від джерел їх фінансування, форми, порядку, місця виплати та використання, а також від того, чи виплачені такі суми фактично після їх нарахування до сплати.

Згідно із частиною другою статті 25 Закону, у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Відповідно до пункту 2 частини одинадцятої статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум. Згідно вимог частини десятої статті 25 Закону, на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Згідно пунктом 4.3.6. розділу 4 Інструкції, суми єдиного внеску сплачуються платниками не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом, незалежно від виплати заробітної плати та інших видів виплат, на суми яких нараховується єдиний внесок. Базовим звітним періодом є календарний місяць.

Частиною дванадцятою статті 9 Закону встановлено, що єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

У відповідності до статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Платник єдиного внеску зобов'язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

Відтак, узгоджена відповідачем сума заборгованосіт по єдиному єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування наразі становить 6574,93 грн.

Оскільки за приписами підпункту 56.17.5 пункту 56.17 статті 56 Податкового кодексу України день закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов'язання платника податків, суд дійшов висновку, що податкові зобов'язання відповідача з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування є узгодженим.

Таким чином, податковий борг відповідача - тобто сума грошового зобов'язання, самостійно узгодженого платником податків, але не сплаченого у встановлений Податковим кодексом України строк, - становить наразі 7783,35 грн.

Відповідно до підпункту 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 Податкового Кодексу України контролюючими органами, є органи державної податкової служби - щодо податків, які справляються до бюджетів та державних цільових фондів, крім зазначених у підпункті 41.1.2 цього пункту, а також стосовно законодавства, контроль за дотримання якого покладається на органи державної податкової служби.

Пунктом 41.5 статті 41 Кодексу визначено, що органами стягнення є виключно органи державної податкової служби, які уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах їх повноважень.

Податковий борг, який рахується за відповідачем, станом на час винесення постанови не сплачений та вважається узгодженим, а відтак - підлягає стягненню до Державного бюджету України.

Керуючись статтями 86, 94, 159 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) податковий борг у розмірі 7783,35 грн. (сім тисяч сімсот вісімдесят три гривні, тридцять п'ять копійок) на користь Державного бюджету України.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії цієї постанови, з одночасним надісланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду О.В. Кравчук