Справа № 6298/10
Суддя: Нагорна Л.М.
Дата ухвалення: 2010-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" липня 2010 р.справа № 2а-1376/09/1109

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Нагорної Л.М.

суддів: Чепурнова Д.В. Суховарова А.В.

при секретарі судового засідання: Овчинніковій Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційні скарги Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Кіровської районної у місті Кіровограді ради та ОСОБА_1

на постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17 листопада 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Кіровської районної у місті Кіровограді ради про визнання дій неправомірними та стягнення недоплаченої допомоги, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2009 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Кіровської районної у місті Кіровограді ради, в якому просила суд визнати дії відповідача щодо нарахування та виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку неправомірними, стягнути з відповідача на її користь недоотриману суму виплат з січня 2007 року по теперішній час, зобовязати відповідача призначити та виплачувати щомісячно допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірах, які дорівнюють прожитковому мінімуму для дітей віком до 6 років, з наступними підвищеннями у разі підвищення законодавцем розміру прожиткового мінімуму для дітей, до закінчення строку передбаченої законом виплати, стягнути з відповідача судові витрати. Посилалася на те, що відповідач при наданні їй вказаних видів допомоги, керувався нормативно-правовими актами, які рішеннями Конституційного суду України від 09 липня 2007 року та від 22 травня 2008 року визнанні неконституційними. Своїми діями відповідач грубо порушив її право на належний соціальний захист, передбачений Конституцією України.

Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17 листопада 2009 року позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено частково. Визнано неправомірною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Кіровської районної у місті Кіровограді, яка виразилася у ненарахуванні ОСОБА_1 щомісячної державної допомоги до досягнення дитиною трирічного віку, в розмірах, визначених ст.15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми»від 21.11.1992р. №2811-ХІІ, за період 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, включно. Зобовязано Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Кіровської районної у місті Кіровограді призначити, донарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоотриману нею у період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, включно, державну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, відповідно до ст.15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми»у розмірі прожиткового мінімуму встановленого для дітей віком до 6 років на час її виплати. В задоволенні решти позовних вимог було відмовлено.

Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Кіровської районної у місті Кіровограді ради, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати постанову суду в частині задоволених позовних вимог, а в іншій частині залишити без змін. В обґрунтування, апелянт посилався на те, що здійснював виплати вказаної допомоги у відповідності до Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік та у межах передбаченого цим законом обсягу видатків.

Заперечень на апеляційну скаргу ОСОБА_1 до суду не направляла, проте також подала апеляційну скаргу, в якій просила змінити постанову суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог, зобовязавши відповідача призначити, донарахувати та виплатити недоотриману нею у період з 01 січня 2008 року по 26 листопада 2009 року, включно, державну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, відповідно до ст.15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми»у розмірі прожиткового мінімуму встановленого для дітей віком до 6 років на час її виплати. Посилалась на те, що суд першої інстанції не прийняв до уваги ст.22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Тому, виплата допомоги відповідно до законів України «Про Державний бюджет»є таким, що звужує обсяг її прав, є неконституційним, а, отже, порушує її права. Суд першої інстанції не дав належної оцінки правовим нормам, що регулюють нарахування та виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, тому постанову суду в частині відмовлених позовних вимог необхідно скасувати.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду відповідно до ст. 195 КАС України - в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивачка має малолітню доньку ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9), у зв'язку з чим знаходиться на обліку у відповідача та отримує виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

У відповідності до статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідач ні при розгляді справи в суді першої інстанції, ні в апеляційній скарзі не ставив питання про застосування положень ч.1 ст.100 КАС України.

З урахуванням положень ч.1 ст.100 КАС України, за яких пропущення строку звернення до суду може бути підставою для відмови у задоволенні позову лише за умови, коли на цьому наполягає одна із сторін, та згідно з положеннями ст.. 195 КАС України, відповідно до яких суд переглядає справу в межах апеляційної скарги та не може вирішувати питання, які не були предметом розгляду у суді першої інстанції, за таких обставин колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав застосування положень ч.1 ст.100 КАС України по даній справі.

Частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Однак, п.14 ст. 71 Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік" було призупинено дію статті 12, частини першої статті 15 та пункту 3 розділу VIII "Прикінцеві положення" Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми".

Абзацом 3 частини 2 ст. 56 цього ж Закону було встановлено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 гривень для незастрахованих осіб та не менше 23 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідач здійснював виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за 2007 рік згідно до вищезазначеного порядку та розмірів, що не заперечується сторонами.

Проте, рішенням Конституційного суду України від 09 липня 2007 року №6-рп/2007 положення абзацу третього частини другої статті 56, та п. 14 ст. 71 були визнані неконституційним та втратили чинність.

Приймаючи до уваги той факт, що ст. 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" про зупинення дії ст. 12, частини першої статті 15 та пункту 3 розділу VIII "Прикінцеві положення" Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", втратила чинність з 09.07.2007 року, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про неправомірність дій відповідача в 2007 році щодо несвоєчасного перерахунку та виплати позивачці допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі, передбаченому ст. 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", з урахуванням того, що відповідач повинен був здійснити такий перерахунок саме з 09 липня 2007 року і до 31 грудня 2007 року.

З огляду на вказане, посилання апелянта на те, що їх дії протягом 2007 року були правомірними, оскільки позивачці були призначені та виплачувалась вказана допомога у розмірах, передбачених Законом, а саме: ст..56 Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік" та п.3 Прикінцевих положень Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", колегією суддів визнаються безпідставними, оскільки достовірно встановлено, що після 09 липня 2007 року відповідач не нараховував та не виплачував позивачці допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі, передбаченому ст. 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", тобто, у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Таким чином, суд першої інстанції правильно визначив період в 2007 році, за який відповідачу необхідно було провести перерахунок та виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку на користь позивачки, виходячи з розмірів прожитого мінімуму, встановлено для дітей віком до 6 років..

Оскільки рішенням Конституційного суду України від 09 липня 2007 року №6-рп/2007 положення статей 29, 36, абзацу третього частини другої статті 56, частини першої статті 66, пунктів 7, 9, 12, 13, 14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46 статті 71, статей 98, 103, 111 Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік", визнані неконституційними, вони втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним судом України цього Рішення.

Тому, відповідач зобовязаний був провести перерахунок та виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку на користь позивачки за період з 09 липня 2007 року по грудень 2007 року, включно.

Згідно ст. 62 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік", прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років встановлюється з 01 квітня 2007 року - у розмірі 463 грн., з 01 жовтня 2007 року - у розмірі 470 грн.

Таким чином, суд першої інстанції вірно зобовязав відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоотриману допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 09 липня 2007 року по грудень 2007 року, включно, виходячи з розміру встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років за відповідний період, а саме: з 09 липня 2007 року - з розміру 463 грн., з 01 жовтня 2007 року - з розміру 470 грн. щомісяця, з урахуванням фактично отриманих нею сум допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за зазначений період.

Відносно стягнення з відповідача на користь позивачки нібито недоотриманої допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за 2008 рік, то в даному випадку суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність заборгованості з цього приводу, оскільки вказана допомога в даному разі була нарахована та сплачена в порядку та у розмірі, передбаченому Законом України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», відповідно до якого мінімальний розмір державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, починаючи з січня 2008 року, повинен складати не менше 130 грн. Положення даного Закону в цій частині неконституційними не визнавалися та діяли у часі у 2008 році. Тому суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача недоотриманої суми допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за 2008 рік.

Відносно стягнення з відповідача на користь позивачки нібито недоотриманої допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за 2009 рік, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 46 Закону України "Про Державний бюджет України на 2009 рік" від 26 грудня 2008 року № 835-VI допомога при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" та Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" призначається і здійснюється в розмірах і порядку, визначених Кабінетом Міністрів України.

На дійсний час є чинним Порядок призначення та виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751. Відповідно до пункту 22 зазначеного Порядку відповідно до статті 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку виплачується у розмірі, що дорівнює різниці між: з 1 січня 2008 р. - 50 відсотками, з 1 січня 2009 р. - 75 відсотками, з 1 січня 2010 р. - 100 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менш як 130 гривень.

Норми статті 46 Закону України "Про Державний бюджет України на 2009 рік" на дійсний час є чинними, визнані неконституційними не були, у зв'язку з чим позовні вимоги про зобов'язання здійснити перерахунок та виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 01 січня 2009 року по 26 листопада 2009 року задоволенню не підлягають.

Таким чином, доводи апеляційних скарг не спростовують зроблений судом першої інстанції висновок.

Та обставина, що в абзаці другому резолютивної частини оскаржуваної постанови не зазначений розмір прожиткового мінімуму, встановленого Державним бюджетом на 2007 рік, не може бути підставою для скасування правильного по суті рішення у цій частині, оскільки, при необхідності, відповідач не позбавлений права звернутись до суду за розясненням рішення у цій частині

Відповідно до ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.200, 205, 206 КАС України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Кіровської районної у місті Кіровограді ради та ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Кіровського районного суду м.Кіровограда від 17 листопада 2009 року залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду України протягом двох місяців з дня виготовлення її у повному обсязі.

Повний текст ухвали виготовлено 23 липня 2010 року.

Головуючий: Л.М.Нагорна

Судді: Д.В.Чепурнов

ОСОБА_3