Справа № 9101/11655/2011
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2011-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" жовтня 2011 р.

справа № 2а-9918/10/0470

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Католікяна М.О., Коршуна А.О.,

при секретарі судового засідання Мамалат І.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Південної міжрайонної державної податкової інспекції у м. Кривому Розі Дніпропетровської області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.10.2010р. у справі № 2а-9918/10/0470

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "НЛС - ПЕТРОЛЕУМ"

до Південної міжрайонної державної податкової інспекції у м. Кривому Розі Дніпропетровської області

про визнання недійсним та скасування повідомлення, зобов'язання вчинити певні дії ,

встановив:

Суд першої інстанції адміністративний позов задовольнив повністю. Постанова вмотивована тим, що податковий орган не має права здійснювати зміну призначення податкового платежу, визначеного платником податків. Висновки суду ґрунтуються на нормах п.п.7.2.1 п.7.2 ст. 7, п.7.1.1. п.7.7 ст.7, п.10.1. ст.10, п.п. 16.3.3. п.16.3 ст. 16 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»(далі –Закон України № 2181), п.6 ст.7 Закону України від 20.05.1999р. № 679-ХІУ "Про Національний банк України", п. 1.7., п. 3.8. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004р. № 22.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції відповідач оскаржив її в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального права. Зазначає, що судом не прийнято до уваги вимоги п.п. 3.1.1. ст. 3, п. 8.1 ст. 8 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

Просить скасувати постанову суду та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Позивач подав письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких просить залишити скаргу без задоволення, а постанову суду –без змін.

В судовому засіданні представники позивача підтримав правову позицію, викладену в запереченнях на апеляційну скаргу.

Представник відповідача до суду не з’явився, повідомлений належним чином про місце, дату і час судового засідання, що не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що відповідно до платіжного доручення - № 57 від 19 березня 2010 року, позивачем було сплачено суму узгоджених податкових зобов'язань по податку на прибуток в розмірі 500,00 грн., за період який був ним вказаний у платіжному дорученні - 1 квартал - 2010 року.

Проте, 22.03.2010р. відповідачем було винесено повідомлення про здійснення перерозподілу сплаченої позивачем суми узгоджених податкових зобов'язань в розмірі 500,00 грн., по платіжному дорученню - № 57 від 19 березня 2010 р. за 1 квартал 2010р., шляхом її розподілу на суму, що спрямовується на погашення податкового боргу (його частини) та суму, що спрямовується на погашення пені, нарахованої на суму такого податкового боргу (його частини).

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з п.3.1.1. ст.3 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», активи платника податків можуть бути примусово стягнені в рахунок погашення його податкового боргу виключно за рішенням суду.

Відповідно вимог до п.з ч.1 ст.9 Закону України «Про систему оподаткування» та п.п.5.3.1. п.5.3. ст.5 Закону України № 2181, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання з податків, що відповідно і було зроблено позивачем.

Пунктом 1.7. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 N22 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29.03.2004 за N377/89/76, кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків або на підставі платіжних вимог стягувачів у разі примусового списання коштів, згідно з главою 5 цієї Інструкції. При цьому, згідно з пунктом 3.8. зазначеної Інструкції, реквізит «Призначення платежу»платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу, тобто, право визначати призначення платежу відповідно чинному законодавству належить виключно платнику податків.

Підпунктом 16.3.3. п. 16.3 ст. 16 Закону України № 2181 передбачено право податкового органу втрутитися в розподіл суми податкового боргу, сплаченої самостійно платником податків, виключно у випадку, коли платник не визначив у платіжному документі окремо суму податкового боргу та суму пені.

Законом України від 21.12.2000р. «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», який є спеціальним законом з питань оподаткування і встановлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів(обов'язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків, визначено вичерпний перелік заходів, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу (п.п.7.2.1. п.7.2. ст.7, п.10.1. ст.10, п.п.16.3.3. п.16.3. ст.16 Закону). Серед таких заходів немає зміни призначення платежу, самостійно визначеного платником податків. Крім того, норми п.п.8.6.2. п.8.6. ст.8 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», з урахуванням положень п.п.8.6.1. п.8.6. ст.8 цього ж Закону не встановлюють заборону для платника податків щодо розпорядження своїми оборотними активами, зокрема, для сплати поточних податкових зобов'язань. Виходячи з норм Закону, які встановлюють відповідальність за порушення податкового законодавства, вбачається, що перелік таких порушень є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню.

Нормами законодавства не передбачено застосування спеціальних заходів відповідальності за порушення платником податків вимог щодо першочергового погашення податкового боргу та виконання податкових зобов'язань у порядку календарної черговості їх виникнення.

У вказаних випадках до платника податків можуть застосовуватися заходи примусового стягнення податкового боргу, передбачені законом, а також штрафні санкції за порушення граничних строків сплати податкових зобов'язань.

За таких обставин колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції об’єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права; доводи апеляційної скарги суперечать матеріалами справи, та не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому постанову суду у даній адміністративній справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.

Керуючись ст. 200, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Південної міжрайонної державної податкової інспекції у м. Кривому Розі Дніпропетровської області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.10.2010 р. у справі № 2а-9918/10/0470 залишити без задоволення, а постанову –без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, визначеному до ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: О.М. Панченко

Суддя: М.О. Католікян

Суддя: А.О. Коршун