Справа № 18991/09
Суддя: Поплавський В.Ю.
Дата ухвалення: 2010-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" грудня 2010 р. справа № 2а-278/2009

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Поплавського В.Ю.

суддів: Сафронової С.В. Уханенка С.А.

при секретарі судового засідання: Алтуховій А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Шевченківської районної адміністрації Запорізької міської ради

на постанову Шевченківського районного суду Запорізької області від 6 травня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Шевченківської районної адміністрації Запорізької міської ради про визнання дій неправомірними та зобовязання здійснити виплати державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, -

в с т а н о в и л а :

29 січня 2009 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача та просила суд визнати неправомірною відмову у проведенні перерахунку та виплати сум допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період 2007-2008 роки та зобов'язати за цей період донарахувати 5461 грн. Також просила визнати неправомірними дії відповідача стосовно одноразової виплати в меншому розмірі за народження дитини та зобов'язати донарахувати та виплатити 1963,80 грн.

Під час розгляду справи неодноразово уточнювала свої вимоги і остаточно просила визнати неправомірною відмову у проведенні перерахунку та виплати сум допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 12 листопада 2007 року по 31 грудня 2008 року та зобов'язати за цей період донарахувати 6968 грн.; зобов'язати відповідача щомісячно виплачувати за період з 1 січня 2009 року по 7 вересня 2010 року допомогу по догляду за дитиною у розмірі не меш прожиткового мінімуму на одну працездатну особу; визнати неправомірними дії відповідача стосовно одноразової виплати в меншому розмірі за народження дитини та зобов'язати донарахувати та виплатити 1963,80 грн.; зобов'язати відповідача подати звіт про виконання судового рішення та встановити строк надання такого звіту. Також просила поновити строк звернення до суду.

Постановою Шевченківського районного суду Запорізької області від 6 травня 2009 року у задоволені уточнених вимоги було відмовлено.

Не погодившись з постановою суду, позивач подав апеляційну скаргу, де просив скасувати постанову суду, оскільки вона винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення по справі.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, а також правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач має доньку ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на обліку у відповідача та отримує допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку як незастрахована особа.

Відповідно до ст. 15 Закону України Про державну допомогу сім'ям з дітьми допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно та обґрунтовано було застосовано положення ч.2 ст. 99 КАС України якою визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

В запереченнях на позовну заяву відповідач вказував на те, що позивачем було пропущено строк звернення до суду, та просив на цій підставі відмовити в задоволенні позову.

Позивач звернулась до суду з позовом 29 січня 2009 року, тобто більше ніж за рік після того як вона повинна була дізнатись про порушення своїх прав, підстав поважності пропуску строку звернення до суду позивачем не наведено.

На підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги за період з 12 листопада по 31 грудня 2007 року задоволенню не підлягають, а тому в задоволенні позовних вимог за цей період обґрунтовано було відмовлено за пропуском строку.

Колегія суддів також погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог за 2008 рік виходячи з наступного.

Відповідно до положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»стаття 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми»була викладена в наступній редакції «допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сімї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 гривень».

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 28/2008 (№ 10-рп/2008) положення наведених законів, якими визначено розмір державної допомоги по догляду за дитиною не визнавалися неконституційними, що свідчить про їх чинність та про правомірність дій відповідача щодо нарахування і виплати позивачці допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сімї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців.

Таким чином, у 2008 році відповідачем провадилася щомісячна виплата допомоги по догляду за дитиною у відповідності до чинної норми Закону і підстав для перерахунку збільшеної суми у відповідача не було.

Також є обґрунтованим висновок про правомірність дій відповідача щодо виплати одноразової допомоги при народжені дитини у розмірі 8500 грн.

Згідно ст. 12 ЗУ «Про державну допомогу сім'ям з дітьми»від 21.11.1992 року (з наступними змінами та станом на 1 січня 2007 року) допомога при народжені дитини надається у сумі, кратній 22,6 розміру прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років встановленого на день народження дитини.

Статтею 56 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік»встановлена допомога при народженні дитини - в розмір 8500 гривень. Виплата допомоги здійснюється одноразово при народженні дитини в сумі 3400 гривень, решта - протягом наступних 12 місяців рівними частинами у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Дані положення Закону неконституційними не визнані, тому відповідач правомірно здійснював виплати державної допомоги при народженні дитини згідно до вищезазначеного порядку та розмірів, що підтверджується довідкою від 29.10.2008р. (а.с. 4).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про неможливість застосування як наполягала позивачка до виниклих позовних вимог ст..43 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням»без врахування ст..15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", виходячи з наступного.

Рішенням Конституційного суду України від 22 травня 2008 року відновлено дію статті 43 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням».

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", всі види державної допомоги сім'ям з дітьми, крім допомоги у зв'язку з вагітністю та пологами жінкам, зазначеним у частині другій статті 4 цього Закону, призначають і виплачують органи соціального захисту населення за місцем проживання батьків (усиновителів, опікуна, піклувальника).

Як слідує із Постанови Кабінету Міністрів України від 16 січня 2007 р. № 32 "Питання виплати застрахованим особам допомоги при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку" Управління праці та соціального захисту населення з 01 січня 2007 року повинні призначати, а з 2 кварталу 2007 р. зобов'язані виплачувати допомогу застрахованим особам за рахунок коштів субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на виплату допомоги сім'ям з дітьми, малозабезпеченим сім'ям, інвалідам з дитинства, дітям-інвалідам та тимчасової державної допомоги дітям.

Згідно ст. 13 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми»з січня 2008 року допомога по догляду за дітьми до досягнення трирічного віку призначається та виплачується особам як не застрахованим в системі загальнообовязкового державного соціального страхування, так і застрахованим, відповідно до спеціального Закону - Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми», розмір виплати такої допомоги регулюється статтею 15 цього Закону і вказані положення даної статті неконституційними не визнавались.

Відповідно до п.23 Розділу ІІ Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»було внесено зміни до ст. 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", відповідно до яких допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 грн.

Рішенням Конституційного суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 безпосередньо п.23 Розділу ІІ Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»неконституційним не визнавався.

Відповідач здійснював нарахування та виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за 2008 рік відповідно до ст. 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", з урахуванням внесених до неї змін.

Таким чином, саме по собі визнання неконституційним призупинення дії статті 43 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням»за відсутності порядку призначення допомоги по даній статті, відсутності фондів, з яких могла б проводитьсь виплата допомоги, та наявність діючих статей 13,15 спеціального Закону - Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми», свідчить про те, що з січня 2008 року допомога по догляду за дитиною з посиланням на статтю 43 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням»призначатись не може.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не було розглянуто вимоги позивачки (а.с.76) зобов'язати відповідача щомісячно виплачувати за період з 1 січня 2009 року по 6 травня 2009 року допомогу по догляду за дитиною у розмірі не меш прожиткового мінімуму на одну працездатну особу.

В частині цих позовних вимог в судовому рішенні не наведено норми права та висновків суду.

Статтею 46 Закону України "Про Державний бюджет України на 2009 рік" допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" та Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" призначається і здійснюється в розмірах і порядку, визначених Кабінетом Міністрів України.

Дане положення закону неконституційним не визнавалось.

Згідно з п.22 постанови Кабінету міністрів України від 27.12.2001 року №1751 "Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сімям з дітьми" допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку виплачується у розмірі, що дорівнює різниці між: з 1 січня 2009 р. - 75 відсотками, з 1 січня 2010 р. - 100 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менш як 130 гривень.

Таким чином, дії відповідача щодо виплати щомісячної державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку починаючи з 1 січня 2009 року по 6 травня 2009 року ( день вирішення спору судом) проводяться у відповідності до діючого законодавства, тому необхідно відмовити у задоволені цих вимог, оскільки вони не ґрунтуються на законі.

Щодо позовних вимог за період з 7 травня 2009 року по 7 вересня 2010 року (а.с.76), колегія суддів погоджується з висновком суду про передчасність розгляду таких вимог по яким ще не встановлено порушене право. Суд правильно керувався ст..104 КАС України щодо періоду захисту порушеного права.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Шевченківського районного суду Запорізької області від 6 травня 2009 року доповнити наступною частиною:

У задоволені позовних вимог щодо зобов'язання відповідача щомісячно виплачувати за період з 1 січня 2009 року по 6 травня 2009 року допомогу по догляду за дитиною у розмірі не меш прожиткового мінімуму на одну працездатну особу - відмовити.

В іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її постановлення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з моменту виготовлення повного тексту.

Повний текст виготовлено 18 березня 2011 року.

Головуючий: В.Ю. Поплавський

Суддя: С.В. Сафронова

Суддя: С.А. Уханенко