Справа № 21144/09
Суддя: Нагорна Л.М.
Дата ухвалення: 2010-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" березня 2010 р. справа № 2а-08/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Нагорної Л.М.

суддів: Суховарова А.В. Чепурнова Д.В.

при секретарі судового засідання: Фесовець А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційні скарги Управління праці та соціального захисту населення Хортицької районної адміністрації Запорізької міської ради

на постанову Хортицького районного суду міста Запоріжжя від 13 травня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Хортицької районної адміністрації Запорізької міської ради про визнання дій протиправними й виплаті державної допомоги, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2008 року ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Хортицької районної адміністрації Запорізької міської ради, в якому, з урахуванням уточнень позовних вимог (а.с.57), просила суд визнати протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Хортицької районної адміністрації Запорізької міської ради в частині нездійснення перерахунку та невиплаті у повному обсязі допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Хортицької районної адміністрації Запорізької міської ради здійснити перерахунок та виплатити несплачену щомісячну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 09.07.2007р. по 31.12.2007р. в розмірі 1881,48грн. Крім цього, просила судові витрати по справі покласти на відповідача. Посилалася на те, що відповідач при наданні їй вказаних видів допомоги, керувався нормативно-правовими актами, які рішенням Конституційного суду України від 09 липня 2007 року визнані неконституційними. Своїми діями відповідач грубо порушив її право на належний соціальний захист, передбачений Конституцією України.

Постановою Хортицького районного суду міста Запоріжжя від 13 травня 2009 року позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Хортицької районної адміністрації Запорізької міської ради по ненарахуванню ОСОБА_1 з 10.11.2007 року по 31.12.2007 року допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, виходячи з встановленого розміру прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років. Зобовязано Управління праці та соціального захисту населення Хортицької районної адміністрації Запорізької міської ради провести перерахунок та виплатити ОСОБА_1 за період з 10.11.2007 року по 31.12.2007 року розміру допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку виходячи з встановленого розміру прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, встановленого держбюджетом на 2007 рік, та сплатити перераховані суми недоплаченої грошової допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. В іншій частині позовних вимог, а саме про визнання протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Хортицької районної адміністрації Запорізької міської ради щодо ненарахуванню та невиплаті допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 09.07.2007р. по 10.11.2007року; зобовязання відповідача нарахувати та виплатити недоплачену допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 09.07.2007 року по 10.11.2007 року було відмовлено. Стягнуто з місцевого бюджету Хортицького району міста Запоріжжя на користь ОСОБА_1 витрати понесені позивачем при зверненні до суду у сумі 54грн.40коп.

Управління праці та соціального захисту населення Хортицької районної адміністрації Запорізької міської ради, не погодившись із постановою суду, подало апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати постанову суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачці у задоволенні позовних вимог повністю. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не прийняв до уваги, що головним розпорядником коштів Державного бюджету по розрахунку розміру даної допомоги є Кабінет Міністрів України, який визначає порядок виплати допомоги і щорічно у проекті Державного бюджету України передбачає цільові кошти необхідні для виплати цієї допомоги. Управління є бюджетною установою, створеною у встановленому порядку органом місцевого самоврядування, а тому є розпорядником коштів місцевого бюджету. Зазначали про свою незгоду з сумою стягнених судових витрат.

У своїй апеляційній скарзі, апелянт просив розглянути справу за відсутності представника управління.

Заперечень на апеляційну скаргу позивачка суду не надавала.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду відповідно до ст. 195 КАС України - в межах доводів апеляційних скарг і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга Управління праці та соціального захисту населення Хортицької районної адміністрації Запорізької міської ради підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивачка має малолітню дитину ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6), у зв'язку з чим знаходиться на обліку у відповідача та отримує від нього виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Однак, п.14 ст. 71 Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік" було призупинено дію статті 12, частини першої статті 15 та пункту 3 розділу VIII "Прикінцеві положення" Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми".

Абзацом 3 частини 2 ст. 56 цього ж Закону було встановлено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 гривень для незастрахованих осіб та не менше 23 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідач здійснював виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за 2007 рік згідно до вищезазначеного порядку та розмірів.

Проте, рішенням Конституційного суду України від 09 липня 2007 року №6-рп/2007 положення абзацу третього частини другої статті 56, та п. 14 ст. 71 були визнані неконституційним та втратили чинність.

У відповідності до статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приймаючи до уваги той факт, що ст. 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" про зупинення дії ст. 12, частини першої статті 15 та пункту 3 розділу VIII "Прикінцеві положення" Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", втратила чинність з 09.07.2007 року, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про неправомірність дій відповідача в 2007 році щодо несвоєчасного перерахунку та виплати позивачці допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі, передбаченому ст. 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", з урахуванням того, що відповідач повинен був здійснити такий перерахунок саме з 09 липня 2007 року і до кінця поточного року.

З огляду на вказане, посилання апелянта на те, що їх дії протягом 2007 року були правомірними, оскільки позивачу були призначені та виплачувались вказані допомоги у розмірах, передбачених Законом, а саме : ст..56 Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік" та п.3 Прикінцевих положень Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", колегією суддів визнаються безпідставними, так як в судовому засідання достовірно встановлено, що після 09 липня 2007 року відповідач не нараховував та не виплачував позивачці допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі, передбаченому ст. 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", тобто, у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Колегія суддів погоджується з висновком суду, що позивачкою пропущено річний строк, передбачений ст.ст.99,100 КАС України, оскільки позивачка ні в позові, ні в апеляційній скарзі не ставить питання про поновлення їй строку та не зазначає поважності його пропуску.

Суд першої інстанції правильно визначив період в 2007 році, за який відповідачу необхідно було провести перерахунок та виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку на користь позивачки, виходячи з розмірів прожитого мінімуму, встановлено для дітей віком до 6 років..

Згідно ст. 62 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік", прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років встановлюється з 01 квітня 2007 року - у розмірі 463 грн., з 01 жовтня 2007 року - у розмірі 470 грн.

Таким чином, встановивши, що відповідач порушив норми права, які регулюють спірні правовідносини ( в тому числі частину 2 статті 19 Конституції України, ст. 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" та ст.. 62 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік"), та визнавши дії відповідача неправомірними, суд прийшов вірного висновку про необхідність зобовязання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоотриману допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, відповідно до ст. 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", за період з 10 листопада 2007 року по 31 грудня 2007 року, включно, виходячи з розміру встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років за відповідний період, а саме: з 09 липня 2007 року - з розміру 463 грн., з 01 жовтня 2007 року - з розміру 470 грн. щомісяця, з урахуванням фактично отриманих нею сум допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за зазначений період.

Але, суд першої інстанції неправильно вирішив питання щодо стягнення на користь позивачки судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

З огляду на часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1, колегія суддів вважає за необхідне змінити постанову суду в частині стягнення судового збору з місцевого бюджету Хортицького району міста Запоріжжя на користь позивачки з суми 54 грн. 40 коп., на суму в 03 грн. 40 коп..

Керуючись п.2 ч.1 ст. 198, п.1 ч.1 ст. 201, ст.. 205,207 КАС України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Хортицької районної адміністрації Запорізької міської ради задовольнити частково.

Постанову Хортицького районного суду міста Запоріжжя від 13 травня 2009 року в оскаржуваній частині - змінити, виклавши абзац пятий резолютивної частини постанови в наступній редакції:

Стягнути з місцевого бюджету Хортицького району міста Запоріжжя на користь ОСОБА_1 суму судового збору у розмірі 03 гривні 40 копійок

В решті постанову Хортицького районного суду міста Запоріжжя від 13 травня 2009 року - залишити без змін.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду України протягом двох місяців з дня її складення в повному обсязі.

Повний текст постанови складено 23 березня 2010 року.

Головуючий: Л.М.Нагорна

Судді: А.В.Суховаров

ОСОБА_3