Справа № 15711/09
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2010-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"11" січня 2010 р. справа № 2а-198/09Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді: Уханенка С.А.
суддів: Поплавського В.Ю. Руденко М.А.
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 травня 2009 року по справі за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Заводської районної ради м. Дніпродзержинська про зобов`язання вчинити певні дії , -
В С Т А Н О В И Л А:
У лютому 2009 року позивачка звернулась до суду з вимогами, які в подальшому були уточнені та просила визнати дії відповідача по нарахуванню і виплаті сум допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку - неправомірними, стягнути з відповідача суму недоотриманої допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі 8564,11 грн., призначити відповідно до ст. 15 Закону України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми" - допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, починаючи з 01.04.2007 року по 01.02.2009 у розмірі - прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років щомісяця, з наступним підвищенням щомісяця, року, підвищення розміру прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, до закінчення строку передбаченої законом виплати, стягнути з відповідача суму моральної шкоди у розмірі 2000 грн.
Постановою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 травня 2009 року в задоволені позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з постановою позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову та ухвалити нову якою задовольнити позовні вимоги.
Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивачка 05 квітня 2006 року народила доньку ОСОБА_2 (а.с.8), у зв'язку з чим знаходиться на обліку у відповідача та отримує від нього виплати допомоги по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку.
Так, відповідно до ст. 15 Закону України Про державну допомогу сім'ям з дітьмидопомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.
Законом України Про державний бюджет України на 2007 рік було встановлено наступне:
- абзац 3 частини 2 ст. 56 Закону: допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку - у розмірі, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 гривень для незастрахованих осіб та не менше 23 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідач проводив відповідні виплати до вищезазначеного порядку та розмірів.
Проте, рішенням Конституційного суду України від 09 липня 2007 року №6-рп/2007 положення абзацу третього частини другої статті 56, та п. 14 ст. 71 втратили чинність, як такі, що визнані неконституційним. Це рішення має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.
Таким чином, при розрахунку розміру допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку слід керуватися ст. 15 Закону України Про державну допомогу сім'ям з дітьми з урахуванням рішення Конституційного суду України № 6-рп/2007 з 09.07.2007 року.
Проте, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо відмови у задоволенні позовних вимог за 2007 рік, у зв'язку з пропуском річного строку звернення до адміністративного суду, з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду.
Частиною 1 ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.
В суді першої інстанції відповідач наполягав на відмові у задоволенні позовних вимог, у тому числі і у зв'язку з пропущенням строку звернення до суду. Крім того, позивачка не зазначила поважні причини пропуску строку звернення до суду.
Щодо вимог позивача про доплату за 2008 рік, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції щодо відмови позивачу в частині нарахування зазначеної допомоги за відповідний період у 2008 році, оскільки відповідно до положень п. 23 пп. 7 розділу II Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік стаття 15 Закону України Про державну допомогу сім'ям з дітьми була викладена в наступній редакції: допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сімї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 гривень.
Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 28/2008 (№ 10-рп/2008) положення п. 23 ЗУ Про Державний бюджет України на 2008 рік не визнавалися неконституційними, що свідчить про їх чинність та про правомірність дій відповідача щодо нарахування і виплати позивачу допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі по 130 грн. щомісячно з січня 2008 року.

Отже, допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за 2008 рік виплачена відповідачем відповідно до діючого законодавства.

Відповідно до статті 46 Закону України "Про Державний бюджет України на 2009 рік" від 26 грудня 2008 року № 835-VI допомога при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" та Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" призначається і здійснюється в розмірах і порядку, визначених Кабінетом Міністрів України.

На дійсний час є чинним Порядок призначення та виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751. Відповідно до пункту 22 зазначеного Порядку відповідно до статті 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку виплачується у розмірі, що дорівнює різниці між: з 1 січня 2008 р. - 50 відсотками, з 1 січня 2009 р. - 75 відсотками, з 1 січня 2010 р. - 100 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менш як 130 гривень.

Норми статті 46 Закону України "Про Державний бюджет України на 2009 рік" на дійсний час є чинними, визнані неконституційними не були, у зв'язку з чим позовні вимоги про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити перерахунок та виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 01 січня 2009 року по лютий 2009 року задоволенню не підлягають.

Вимоги позивачки щодо зобовязання відповідача нарахувати та виплачувати надалі на її користь державну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі прожиткового мінімуму встановленого законом для дітей до 6 років є безпідставними оскільки завданням адміністративного судочинства є захист порушених прав позивачів, а не тих прав, які виникнуть в майбутньому.

Таким чином, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстав для скасування постанови не має.

Керуючись п.3 ч.1 ст. 198, ст. ст. 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 травня 2009 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України безпосередньо протягом одного місяця з дня її проголошення.

Головуючий: С.А. Уханенко

Судді: В.Ю Поплавський

ОСОБА_3