Справа № 818/127/15
Суддя: Курило Л.В.
Дата ухвалення: 2015-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2015 р.Справа № 818/127/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді: Курило Л.В.,

Суддів: Русанової В.Б. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання - Дудки О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Фінансового управління Охтирської районної державної адміністрації Сумської області на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 05.03.2015р. по справі № 818/127/15

за позовом Фінансового управління Охтирської районної державної адміністрації Сумської області

до Державної фінансової інспекції в Сумській області

про скасування вимоги,

ВСТАНОВИЛА:

15.01.2015 року Фінансове управління Охтирської районної державної адміністрації Сумської області (далі по тексту -позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом, в якому просило визнати протиправною та скасувати вимогу Державної фінансової інспекції в Сумській області (далі по тексту - відповідач) від 04.09.2014 року №18-08-15-15/6275 "Про усунення порушень, виявлених в ході ревізії у фінансовому управлінні Охтирської райдержадміністрації".

Постановою Сумського окружного адміністративного суду в задоволенні адміністративного позову Фінансового управління Охтирської районної державної адміністрації Сумської області відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою задовольнити позов в повному обсязі.

До суду апеляційної інстанції представник відповідача надав заперечення, в яких, посилаючись на законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, постанову суду першої інстанції залишити без змін.

В судове засідання суду апеляційної інстанції представник позивача не прибув, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений своєчасно та належним чином, та надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання суду апеляційної інстанції не прибув, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений своєчасно та належним чином.

Згідно ч.1 ст. 41 КАС України суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч.4 ст. 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши в межах апеляційної скарги постанову суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що Державною фінансовою інспекцією в Сумській області проведено ревізію дотримання законодавства на всіх стадіях бюджетного процесу та окремих питань фінансово-господарської діяльності фінансового управління Охтирської райдержадміністрації за період з 01.01.2012 року до 30.06.2014 року, за результатами якої складено акт від 07.08.2014 року №08-08/15 (а.с.16-25), в якому зроблено висновок про порушення позивачем вимог ч.2 ст.108 Бюджетного кодексу України від 08.07.2010 року №2456-VI, п.16 Порядку перерахування міжбюджетних трансфертів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.12.2010 року №1132, внаслідок чого Охтирському районному бюджету завдано шкоду (збитки) у вигляді недоотримання загальним фондом трансфертів з вищевказаних сільських бюджетів (код доходів 41010500), в загальній сумі 188176грн.68коп.(а.с.21, зворотній бік); а також про порушення фінансовим управлінням Охтирської райдержадміністрації ст.94 КЗпП України від 10.12.1971 року №322-VIII, ст.1 Закону України "Про оплату праці" від 24.03.1995 року №108/95-ВР та п.2 Приміток до Додатку 3 "Місячні тарифні ставки водіїв автотранспортних засобів, зайнятих обслуговуванням органів виконавчої влади, місцевого самоврядування та їх виконавчих органів, органів прокуратури, судів та інших органів" наказу Міністерства праці України від 02.10.1996 року №77 "Про умови оплати праці робітників, зайнятих обслуговуванням органів виконавчої влади, місцевого самоврядування та їх виконавчих органів, органів прокуратури, судів та інших органів", внаслідок чого заподіяно матеріальної шкоди (збитків) на загальну суму 744грн.11коп. (а.с.16-25).

Не погодившись з висновками, викладеними в акті ревізії від 07.08.2014 року, позивач подав до контролюючого органу письмові заперечення від 08.08.2014 року №04-20/1173 (а.с.26-28), за результатами розгляду яких Державною фінансовою інспекцією в Сумській області надано висновки, згідно зі змістом яких відповідач не прийняв вказані заперечення, оскільки останні не спростовують фактів порушень, викладених в акті ревізії (а.с.30-41).

На підставі виявлених порушень, зазначених в акті ревізії, начальником Державної фінансової інспекції в Сумській області винесено вимогу від 04.09.2014 року №18-08-15-15/6275 "Про усунення порушень, виявлених в ході ревізії у фінансовому управлінні Охтирської райдержадміністрації" (а.с.11-14).

У вказаній вимозі контролюючий орган, з посиланням на норми Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні", з метою повного усунення виявлених порушень та попередження їх виникнення в подальшому, пред'явив вимоги, а саме:

- у п.1 - опрацювати матеріали ревізії та вжити заходи щодо усунення виявлених порушень, розглянути питання щодо прийняття за результатами ревізії розпорядчого рішення;

- у п. 2 - на виконання визначених ч.1 ст.78 Бюджетного кодексу України функцій по координації діяльності учасників бюджетного процесу з питань виконання районного бюджету вжити заходів щодо надходження до Охтирського районного бюджету недоотриманих коштів (код доходів 41010600) у 2012 році: з Бакирівського сільського бюджету в сумі 9857грн.90коп., Пологівського сільського бюджету в сумі 51776грн.20коп. та у 2013 році: з Грінченківського сільського бюджету - 6579грн.15коп., Малопавлівського сільського бюджету - 119963грн.43коп. шляхом проведення взаємних розрахунків відповідно до розділу 15 Порядку казначейського обслуговування місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 23.08.2012 року №938. Зокрема, ініціювати перед Охтирською районною радою прийняття рішення щодо взаємних розрахунків між Охтирським районним бюджетом та Бакирівським, Пологівським, Грінченківським та Малопавлівським сільськими бюджетами у частині міжбюджетних відносин та, при необхідності, в судовому порядку вирішити питання щодо проведення взаємних розрахунків між вказаними бюджетами;

- у п.3 - стягнути кошти по зайво виплаченій заробітній платі ОСОБА_1 в сумі 545грн.96коп. в порядку та спосіб, визначений законодавством, в іншому випадку - шкоду в сумі 545грн.96коп. покрити за рахунок осіб, винних у безпідставному нарахуванні і виплаті заробітної плати, у порядку та розмірах, встановлених ст.ст.130-136 КЗпП України;

- провести перерахунок та відповідні взаємозвірки щодо сум єдиного соціального внеску та повернути зайво сплачені кошти в сумі 198грн.18коп.;

- відшкодовані суми витрат минулих періодів перерахувати до Державного бюджету.

Крім того, вказано на необхідність розглянути питання, з прийняттям відповідного розпорядчого рішення, щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників, з вини яких допущено порушення законодавства, в тому числі звільнення з займаної посади. Про виконання цих вимог та вжиті заходи щодо їх реалізації, з наданням копій розпорядчих та інших підтверджуючих первинних документів, проінформувати Державну фінансову інспекцію в Сумській області до 04 жовтня 2014 року. ( а.с.11-14).

Не погодившись з вимогою від 04.09.2014 року №18-08-15-15/6275, позивач звернувся із зазначеним позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що спірна вимога в частині, що стосується відшкодування збитків, заподіяних Охтирському районному бюджету, та правильність їх обчислення повинна перевірятися судом, який розглядає позов органу державного фінансового контролю про їх стягнення, а не позов підконтрольної установи про визнання протиправною та скасування вимоги в частині забезпечення відшкодування чи стягнення матеріальної шкоди, тому вимоги про скасування пунктів 2 та 3 вимоги Державної фінансової інспекції є необґрунтованими. Позов в частині скасування п.1 вимоги задоволенню не підлягає, оскільки судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб у сфері публічно - правових відносин.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Державна фінансова інспекція України (Держфінінспекції) згідно з пунктом 1 Положення про Державну фінансову інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 № 310, є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів та який реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.

Основними завданнями Держфінінспекції є реалізація державної політики у сфері державного фінансового контролю, а також внесення на розгляд Міністра фінансів пропозицій щодо забезпечення формування державної політики у зазначеній сфері (п. 3 наведеного Положення).

Відповідно до приписів статті 2 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" № 2939-XIІ (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) головним завданням державної контрольно-ревізійної служби є здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяття зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності в міністерствах та інших органах виконавчої влади, в державних фондах, у бюджетних установах і у суб'єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах і в організаціях, які отримують (отримували в періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів та державних фондів або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), виконанням місцевих бюджетів, розроблення пропозицій щодо усунення виявлених недоліків і порушень та запобігання їм у подальшому.

Згідно з п. 7, п.10 ст.10 Закону № 2939-XIІ, яка кореспондується із пунктом 6 Положення, органу державного фінансового контролю надається право: пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства; звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

За змістом підпункту 21 пункту 6 Положення Держфінінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право у разі виявлення збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір в установленому законодавством порядку.

Пунктом 46 Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2006 року №550 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що, якщо вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, контролюючим органом у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, а у разі надходження заперечень (зауважень) до нього - не пізніше ніж 3 робочих дні після надіслання висновків на такі заперечення (зауваження) надсилається об'єкту контролю письмова вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування.

Як правомірно враховано судом першої інстанції, аналіз наведених норм дає підстави вважати, що відповідачу надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

У порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Отже, такі збитки не можуть бути стягнуті з підконтрольної установи шляхом вимоги, вони відшкодовуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю і правильність їх обчислення, як і наявність підстав для відшкодування, перевіряє суд, який розглядає відповідний позов, а не позов підконтрольної установи про визнання протиправною вимоги про відшкодування збитків, яка не породжує безпосередньо права чи обов'язки для цієї установи, оскільки обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Саме така правова позиція викладена Верховним Судом України, зокрема, у постановах від 15 квітня 2014 року (справи №№ 21-40а14, 21-63а14), 13 травня 2014 року (справа № 21-89а14), 20 травня 2014 року (справа № 21-93а14), від 28 жовтня 2014 року (справа № 21-462а14), від 18 листопада 2014 року (справа № 21-461а14), від 21.04.2015 року ( справа №21-69а15).

Згідно з ч.1 ст.244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Колегією суддів не приймаються до уваги посилання апелянта на те, що суд першої інстанції в своєму рішення помилково послався на ст. 225 Господарського кодексу України, оскільки вказаною нормою права лише визначено складові збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення.

Виявлення під час ревізії завдання збитків бюджету відповідно до п.п.21 п.6 Положення дає відповідачу право визначати їх розмір в установленому законодавством порядку.

З матеріалів справи вбачається, що п.2 та п.3 оскаржуваної вимоги вказують на виявлені збитки, їхній розмір та необхідність їх стягнення.

Зважаючи на те, що збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання.

З огляду на встановлене у статті 10 Закону № 2939-XIІ право Держфінінспекції та її органів пред'являти вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності і фінансів, колегія суддів дійшла висновку про наявність у Інспекції повноважень заявляти вимогу про розгляд питання щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників, з вини яких допущено порушення законодавства.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог про скасування п.2 та п.3 вимоги від 04.09.2014 року №18-08-15-15/6275 ДФІ в Сумській області.

Щодо п. 1 оскаржуваної вимоги від 04.09.2014 року №18-08-15-15/6275 колегія суддів зазначає наступне.

Приписами ч.1 ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від поршень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ст.6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

З аналізу наведених норм вбачається, що судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб у сфері публічно - правових відносин.

Як правомірно враховано судом першої інстанції, зі змісту п. 1 вимоги вбачається, що він носить узагальнений, рекомендаційно - застережливий характер, а тому жодним чином не впливає на права та інтереси позивача у сфері публічно - правових відносин.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що вимога, викладена у пункті 1, прийнята з урахуванням наявності порушень фінансового-бюджетного законодавства, про необхідність усунення яких шляхом відшкодування заподіяної шкоди (збитків) зазначено в п.2 та п.3 вимоги, у скасуванні яких судом першої інстанції відмовлено.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову про скасування п.1 вимоги.

Відповідно до ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що постанова Сумського окружного адміністративного суду від 05.03.2015 року відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта - позивача у справі.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Фінансового управління Охтирської районної державної адміністрації Сумської області залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 05.03.2015р. по справі № 818/127/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Курило Л.В.
Судді Русанова В.Б. Присяжнюк О.В.
Повний текст ухвали виготовлений 02.06.2015 року.