Справа № 30342/09
Суддя: Нагорна Л.М.
Дата ухвалення: 2010-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" березня 2010 р. справа № 2а-817/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Нагорної Л.М.

суддів: Суховарова А.В. Чепурнова Д.В.

при секретарі судового засідання: Фесовець А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Олександрійському районі Кіровоградської області

на постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13 липня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Олександрійському районі Кіровоградської області про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги «Дітям війни», -

в с т а н о в и л а:

У травні 2009 року ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Олександрійському районі Кіровоградської області, в якому просила суд відновити пропущений строк для звернення до суду за захистом порушених прав, зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Олександрійському районі Кіровоградської області нарахувати на її користь недоплачену їй як дитині війни щомісячну Державну соціальну допомогу за 2006-2007 роки, а також з 01.01.2008 року перерахувати та виплачувати вказане підвищення згідно ст.6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни»

Постановою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13 липня 2009 року адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено частково. Поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Олександрійському районі Кіровоградської області про нарахування доплат до пенсії як дітям війни за 2007 рік. Визнано бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Олександрійському районі Кіровоградської області щодо непризначення, ненарахування та невиплат ОСОБА_1 в період з 09 липня 2007 року і по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року і по 31 грудня 2008 року пенсії, підвищення на 30 відсотків мінімальної пенсії відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»- противоправною. Зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Олександрійському районі Кіровоградської області провести нарахування та виплати ОСОБА_1 відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»недоотримані суми пенсії, підвищення на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком за період з 09 липня 2007 року і по 31 грудня 2007 року, розрахованої відповідно до Положень ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»та законодавчо визначеного розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого на час виплати в період з липня по грудень 2007 року. Зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Олександрійському районі Кіровоградської області провести нарахування та виплати ОСОБА_1 недоотриману нею за період з 22 травня 2008 року і по 31 грудня 2008 року підвищеної пенсії на 30 відсотків від мінімальної пенсії за віком розрахованою відповідно до вимог ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»та законодавчо визначеного розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого на час виплати в період травень-грудень 2008 року з відрахуванням отриманих нею у вказаний період сум підвищення до пенсії. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Олександрійському районі Кіровоградської області про нарахування та виплати надбавок до пенсії як «діти війни»за 2006 рік та за період з 01 січня 2007 року і по 08 липня 2007 року, включно та за період з 01 січня 2008 року по 21 травня 2008 року, включно, було відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Управління Пенсійного фонду України в Олександрійському районі Кіровоградської області подало на нього апеляційну скаргу, в якій просило суд скасувати постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13 липня 2009 року, оскільки вона винесена з порушенням норм матеріального права. Обґрунтовував свої вимоги тим, що механізм розрахунку підвищення пенсії, передбаченого ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, не визначений на законодавчому рівні, не вказано, яким саме органом, за рахунок яких коштів і джерел та в якому процедурному порядку він здійснюється. Посилались на неможливість застосування до даних правовідносин положень ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Позивачка заперечень на апеляційну скаргу до суду не подавала.

В частині відмовлених позовних вимог постанова суду сторонами фактично не оскаржувалась, оскільки апелянт в апеляційній скарзі не зазначав, що він не згоден з постановою в цій частині, а позивачка апеляційну скаргу до суду не подавала.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1, відповідно до положень абз.1 ч.1 ст.1 Закону України Про соціальний захист дітей війни, має статус дитини війни, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією пенсійного посвідчення № 136317 та відповідною відміткою в ньому (а.с. 7).

У відповідності до статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Позивачка у адміністративному позові зазначала, що її законні права було обмежено шляхом прийняття окремих неконституційних положень нормативно-правових актів, а про належні їй як дитині війни виплати та про факт порушення її прав їй стало відомо лише після висвітлення зазначених подій у пресі у звязку з ухваленням відповідних рішень Конституційним Судом України лише в даний час ( а.с.2-4). Її пояснення в цій частині не спростовані ніякими доказами.

Враховуючи те, що позивачка є людиною похилого віку, невеликих матеріальних статків, як пенсіонерка, відноситься до категорії самих незахищених верств населення, що вона мешкає в сільській місцевості, та має дещо обмежені можливості ознайомлення з періодичними виданнями, в тому числі із тими, в яких обговорюються Рішення Конституційних судів, що її пояснення про те, що вона дізналася про порушення своїх прав лише в кінці 2008 року, не спростовані ніякими доказами, колегія суддів вважає, що за таких обставин не має підстав вважати, що позивачкою пропущено річний строк звернення до суду.

Більш того, відповідач ні у запереченнях на адміністративний позов ( а.с.18,19), ні в апеляційній скарзі не ставить питання щодо відмови позивачу у задоволенні позову з підстав пропуску строку звернення до суду, а тому, відповідно до ч.1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції вірно виходив з того, що згідно ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання, чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, дітям війни підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приймаючи до уваги той факт, що Рішенням Конституційного суду України № 6-рп від 09 липня 2007 року положення ст. 71 Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік про зупинення дії ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни на 2007 рік втратили чинність з 09.07.2007 року, відповідач повинен був здійснити перерахунок та виплатити щомісячну доплату до пенсії ОСОБА_1 відповідно до чинного законодавства, починаючи з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року включно.

Сторонами визнано, що Управління Пенсійного фонду України в Олександрійському районі Кіровоградської області будь-яких дій, повязаних з нарахуванням підвищення до пенсії позивачки з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, включно, не здійснювало, відповідних виплат не проводило.

Тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність зобовязання Управління Пенсійного фонду України в Олександрійському районі Кіровоградської області здійснити відповідний перерахунок підвищення до пенсії позивачки у розмірі, передбаченому ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, включно, з урахуванням при цьому норм ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

При цьому слід зазначити, що частиною 3 статті 62 Закону України Про Державний бюджет на 2007 рік встановлено, що для визначення мінімального розміру пенсії за віком, відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, з 1 квітня та з 1 жовтня 2007 року застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, визначений абзацом 5 частини 1 цієї статті, збільшений на 1 %, що складає відповідно: 410.06 гривни та 415.11 гривни. Посилання в ч. 3 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування на те, що вказаний розмір мінімальної пенсії за віком застосовується виключно до пенсій, що призначаються на умовах цього Закону, на думку колегії суддів, не може слугувати перешкодою для застосування даної величини мінімального розміру пенсії за віком до обрахування інших пенсій чи доплат, повязаних мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною 1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, мінімального розміру пенсії за віком.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про наявність у позивачки права на перерахунок підвищення до її пенсії, як дитині війни, на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком за період з 22 травня 2008 року, з наступних підстав.

Рішенням Конституційного суду України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року визнано неконституційним положення Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік від 28 грудня 2007 року щодо викладення положень ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни в новій редакції.

Таким чином, з 22 травня 2008 року вихідним критерієм обрахунку підвищення пенсії дітям війни виступав мінімальний розмір пенсії за віком, який, відповідно до частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", вираховувався, виходячи з прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а саме : у 2008 році статтею 58 Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

Відповідно до статті 58 Закону України "Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" затверджено на 2008 рік прожитковий мінімум на одну особу, яка втратила працездатність, в розрахунку на місяць у розмірі: з 1 січня 470 грн., з 1 квітня 481 грн., з 1 липня 482 грн., з 1 жовтня 498 грн.

Отже, з 22 травня 2008 року відповідач повинен був здійснити перерахунок та виплатити щомісячну доплату до пенсії ОСОБА_1 відповідно до чинного законодавства, починаючи з 22 травня 2008 року.

Проте, Управлінням Пенсійного фонду України в Олександрійському районі Кіровоградської області після 22.05.2008 року відповідне підвищення пенсії ОСОБА_1, як дитині війни, здійснено не було.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність зобовязання Управління Пенсійного фонду України в Олександрійському районі Кіровоградської області провести перерахунок та виплатити ОСОБА_1 недоотримані суми щомісячної надбавки до пенсії, передбаченої ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з 22 травня 2008 року, з урахуванням при цьому норм ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Згідно до п. 2 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24 жовтня 2007 року № 1261, Пенсійний фонд України організовує у межах своїх повноважень виконання актів законодавства, здійснює контроль за їх реалізацією, узагальнює практику законодавства з питань, що належать до його компетенції, розробляє пропозиції з питань вдосконалення цього законодавства і в установленому порядку вносить їх на розгляд Міністерства праці та соціальної політики.

Отже, посилання апелянта на відсутність встановленого на законодавчому рівні механізму визначення розміру мінімальної пенсії за віком, що застосовується при обчисленні підвищення до пенсії особам, яким встановлено статус дитина війни, визнається колегією суддів безпідставним, і не звільняє субєкта владних повноважень, а саме, Управління Пенсійного фонду України в Олександрійському районі Кіровоградської області, діяти на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та Законами України, і ні в якому разі не є підставою для обмеження законних прав, встановлених ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни для цієї категорії осіб.

Доводи апеляційної скарги відповідача стосовно того, що відповідно до вимог ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»мінімальний розмір пенсії за віком як розрахункова величина застосовується лише до правовідносин, що регулюються цим законом, і до такої категорії громадян як «діти війни»не застосовується, а згідно ст. 7 Закону фінансове забезпечення державних соціальних гарантій «дітей війни»здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, і Пенсійний фонд України не повинен нести відповідальність за позовами вказаної категорії громадян є хибними та спростовані вищенаведеними висновками.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують зроблений судом першої інстанції висновок.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. ст. 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Олександрійському районі Кіровоградської області залишити без задоволення.

Постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13 липня 2009 року залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з дня її складення у повному обсязі.

Повний текст ухвали складено 22 березня 2010 року.

Головуючий: Л.М. Нагорна

Судді: А.В.Суховаров

ОСОБА_2