Справа № 813/3343/14
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2015-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2015 р. № 876/6738/14

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Большакової О.О.,

Гуляка В.В.,

з участю секретаря судового засідання Малетич М.М.,

позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 04 червня 2014 року в адміністративній справі № 813/3343/14 за позовом ОСОБА_2 до начальника Дніпровського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м.Києві (надалі - Дніпровське РУ ГУМВС України в м.Києві) про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії та відшкодування матеріальної і моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та, з уточненням позовних вимог, просив визнати дії начальника Дніпровського РУ ГУМВС України в м.Києві, керівника органу державної влади:

- як порушення конституційних прав громадянина, наданих статтями 38, 40, 55 Конституції України - на участь в управлінні державними справами, так як невиконання клопотань звернення щодо надання відповідних документів позбавило його можливості (законних підстав) звернутись до відповідних органів влади; на отримання належної, обґрунтованої відповіді у встановлений законом строк; на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, посадових і службових осіб внаслідок ненадання відповідних документів.

- як порушення статтей 15 та 20 Закону України «Про звернення громадян» - порушено права на отримання належної, обґрунтованої відповіді та на розгляд і вирішення звернення, яке не потребує додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання;

- як неналежне виконання владних управлінських функцій, як зловживання владою або службовим становищем шляхом навмисного ненадання документів, які є предметом звернення, та шляхом організації створення відповіді на звернення громадянина заднім числом.

Просив зобов'язати відповідача надати та надіслати йому довідку про дату та вихідний номер постанови о/у ВДСБЕЗ Дніпровського РУ ГУМВС України в м.Києві від 27.08.2010 року «Про відмову в порушенні кримінальної справи» при відправці її до прокуратури Дніпровського району м.Києва і дату отримання прокуратурою.

Крім того, просив суд відшкодувати заподіяну йому матеріальну і моральну шкоду та зобов'язати начальника Дніпровського РУ ГУМВС України в м.Києві надати суду звіт про виконання судового рішення у тридцятиденний строк з дня набрання судовим рішенням законної сили.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що на його звернення від 23.07.2012 р., в порушення зазначених норм права, відповідач 30.08.2012 р. надав йому необґрунтовану, неповну та несвоєчасну відповідь і не надав документів, про які йшлося у зверненні. Внаслідок зазначених дій відповідача ним понесено матеріальні збитки у сумі сплаченого судового збору та моральні збитки в розмірі 100 000 грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 04 червня 2014 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії начальника Дніпровського РУ ГУМВС України в м.Киє-ві щодо розгляду звернення ОСОБА_2 від 23.07.2012 року.

Зобов'язано начальника Дніпровського РУ ГУМВС України в м.Києві надати обґрунтовану відповідь на звернення від 23.07.2012 року.

Зобов'язано начальника Дніпровського РУ ГУМВС України в м.Києві надати інформацію з приводу відправки до прокуратури Дніпровського району м.Києва постанови о/у ВДСБЕЗ Дніпровського РУ ГУМВС України в м.Києві від 27.08.2010 року «Про відмову в порушенні кримінальної справи» і отримання прокуратурою Дніпровського району м.Києва цієї постанови.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з державного бюджету на користь позивача 16 грн судового збору.

Встановлено строк для подання звіту про виконання постанови суду тривалістю місяць з дня набрання постановою законної сили.

Не погодившись із прийнятою постановою в частині незадоволених позовних вимог, її оскаржив ОСОБА_2, який вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте за невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права. Тому просив скасувати постанову суду першої інстанції в частині незадоволених позовних вимог і прийняти в цій частині нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Також просив визнати дії судді суду першої інстанції як порушення неупередженості, присяги судді, обов'язків судді згідно Закону України «Про судоустрій і статус суддів»; при виявленні інших порушень при розгляді справи виконати вимоги статті 208 КАС України.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тими ж аргументами, що й вимоги позовної заяви; крім того, зазначає, що внаслідок неправомірних дій відповідача він був позбавлений права на звернення до прокурора Дніпровського району м.Києва з приводу оскарження зазначеної вище постанови від 27.08.2010 року «Про відмову в порушенні кримінальної справи».

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційна скарга не належить до задоволення з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статтей 40 та 55 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатись до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Із матеріалів справи видно, що 23.07.2012 р. позивач звернувся до начальника Дніпровського РУ ГУМВС України у м.Києві із клопотанням, у якому просив:

- надіслати копію постанови прокуратури Дніпровського району м.Києва про розгляд постанови о/у ВДСБЕЗ Дніпровського РУ ГУМВС України в м.Києві від 27.08.2010 р. «Про відмову в порушенні кримінальної справи» та залишення процесуального рішення без змін;

- повідомити дату та вихідний номер постанови о/у ВДСБЕЗ Дніпровського РУ ГУМВС України в м.Києві від 27.08.2010 р. «Про відмову в порушенні кримінальної справи» при відправці її до прокуратури Дніпровського району м. Києва і дату отримання прокуратурою. Вказане клопотання отримано відповідачем 25.07.2012 р. відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення.

30.08.2012 р. т.в.о. начальника Дніпровського РУ ГУМВС України у м.Києві листом за № 28/Ц-3375 повідомив позивача про розгляд його звернення від 23.07.2012 р.; як додаток до листа позивачу було надіслано копію постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 27.08.2010 р. та копію відповіді.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що у спірних правовідносинах відповідач діяв з порушенням вимог частини третьої статті 2 КАС України - відповідь на звернення позивача від 23.07.2012 року він надав не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, недобросовісно та несвоєчасно.

Зокрема, відповідь на запит була надана не у повному обсязі, оскільки запитувану інформацію про дату та вихідний номер постанови о/у ВДСБЕЗ Дніпровського РУ ГУМВС України в м.Києві від 27.08.2010 р. «Про відмову в порушенні кримінальної справи» при відправці її до прокуратури Дніпровського району м. Києва і дату отримання прокуратурою відповідачем не було надано.

Крім того, враховуючи, що згідно із матеріалами справи клопотання позивача отримано відповідачем 25.07.2012 р., а відповідь надана лише 03.09.2012 р., відповідачем було порушено місячний строк розгляду звернення позивача, встановлений статтею 20 Закону України «Про звернення громадян».

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні решти позовних вимог - про порушення відповідачем права позивача на участь в управлінні державними справами та права на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, посадових і службових осіб, а також твердження про неналежне виконання відповідачем владних управлінських функцій, зловживання владою або службовим становищем шляхом навмисного ненадання документів, які є предметом звернення, та створення відповіді на звернення громадянина заднім числом - суд першої інстанції зазначив, з чим погоджується колегія суддів апеляційного суду, що такі є необгрунтованими і не підтверджені належними доказами, при тому, що надання несвоєчасної і неповної відповіді не позбавляло позивача на судове оскарження зазначеної вище постанови від 27.08.2010 р.

Позивач не зазначив - на чому грунтуються його висновки про умисність дій відповідача у спірних правовідносинах, пов'язаних із зловживанням відповідача владою або службовим становищем, а також щодо створення відповіді на звернення заднім числом.

Що стосується відшкодування матеріальної та моральної шкоди, то позивачем з цього приводу не надано жодних доказів та будь-якого обгрунтування як щодо заподіяння шкоди, так і щодо її розміру.

Статтею 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно.

Відповідно до частини першої статті 9 та статті 10 Закону України «Про інформацію» всі громадяни України, юридичні особи і державні органи мають право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення та зберігання відомостей, необхідних їм для реалізації ними своїх прав, свобод і законних інтересів, здійснення завдань і функцій.

Право на інформацію забезпечується, серед іншого, обов'язком органів державної влади інформувати про свою діяльність та прийняття рішення.

Згідно зі статтями 1 та 20 Закону України «Про звернення громадян» кожному гарантується право на звернення до державних органів, їх службових осіб за вирішенням того, чи іншого питання, на справедливий розгляд звернення та дачу відповіді за наслідками звернення у встановлені законом строки.

Звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення.

Із урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції є законною, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Також колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне зауважити, що вимоги апеляційної скарги про визнання дій судді суду першої інстанції як порушення неупередженості, присяги судді, обов'язків судді згідно Закону України «Про судоустрій і статус суддів» знаходяться поза межами компетенції суду апеляційної інстанції. Крім того, судом апеляційної інстанції не встановлено підстав для постановлення окремої ухвали відповідно до вимог статті 208 КАС України.

У відповідності до статті 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 200 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.160 ч.3, 195, 196, 198 п.1 ч.1, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 04 червня 2014 року в адміністративній справі № 813/3343/14 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя Р.Й.Коваль

Судді О.О.Большакова

В.В.Гуляк

Ухвала в повному обсязі складена 29 травня 2015 року.