Справа № 22-а-20657/11
Суддя: Фінагєєв В. О.
Дата ухвалення: 2011-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Категорія100Доповідач у 2 інстанціїОСОБА_2
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 вересня 2011 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Апеляційного Суду Київської області в складі:

головуючого ОСОБА_3,
суддів:ОСОБА_2,

ОСОБА_4,

розглянувши в порядку письмового провадження в судовому засіданні у м. Києві адміністративну справу за апеляційною скаргою управління праці і соціального захисту населення Дніпровської районної у м. Києві адміністрації на постанову Вишгородського районного суду Київської області від 1 березня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_5 до управління праці і соціального захисту населення Дніпровської районної у м. Києві адміністрації, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про стягнення недоотриманих сум щорічної допомоги на оздоровлення,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2009 року ОСОБА_5 звернувся до суду з адміністративним позовом мотивуючи тим, що він є потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи першої категорії, інвалідом 2 групи і згідно законодавства має право на щорічну грошову допомогу на оздоровлення в розмірі 5 мінімальних заробітних плат, розмір якої визначається на момент виплати, але відповідачем виплачено вказану допомогу за 2003-2009 роки у значно нижчому розмірі. Оскільки відповідач відмовився провести доплату вказаної грошової допомоги, то позивач просив суд зобовязати відповідача виплатити недоотриману суму вказаної допомоги за 2003-2009 роки в розмірі 10 194 грн. 90 коп.

Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 1 березня 2010 року позов задоволено. Зобовязано управління праці і соціального захисту населення Дніпровської районної у м. Києві адміністрації і Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат нарахувати та виплатити недоплачену одноразову грошову допомогу на оздоровлення за період 2003-2009 роки в розмірі 10194, 90 грн.

В апеляційній скарзі управління праці і соціального захисту населення Дніпровської районної у м. Києві адміністрації просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Справа розглядається в порядку письмового провадження відповідно до вимог ст. 197 КАС України.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 159 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими, доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

По справі встановлено, що позивач перебуває на обліку в управління праці і соціального захисту населення Дніпровської районної у м. Києві адміністрації та є потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи першої категорії, інвалідом 2 групи.

Рішенням Конституційного суду України від 9 липня 2007 року норми Закону України Про державний бюджет України на 2007 рік, яким внесено зміни до ст. 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 року визнано неконституційними.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року п.28 Розділ II Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", яким внесено зміни до ст. 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 року визнано неконституційними.

За таких обставин, ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд обґрунтовано виходив із того, що управління праці і соціального захисту населення Дніпровської районної у м. Києві адміністрації, як орган, якому делеговано повноваження щодо виплати одноразової грошової допомоги, повинно було діяти у відповідності з вимогами ст. 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 року, дія якої була відновлена і здійснити позивачу відповідні нарахування, але у порушення вимог указаної статті таких нарахувань не проводило, чим і допустило протиправну бездіяльність.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог щодо нарахування та виплати позивачу щорічної одноразової допомоги на оздоровлення за 2003 рік по 2008 рік.

Відповідно до ст. 99 КАС України (на момент постановлення рішення) для звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи було встановлено строк в один рік, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод та інтересів.

З матеріалів справи вбачається, що з позовом до суду позивач звернувся до суду 14.08.2009 року, згідно штампу вхідної кореспонденції.

Відповідно до ст. 100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного позову є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

В апеляційній скарзі відповідач зазначив, що суд першої інстанції при вирішенні спору не врахував письмові заперечення відповідача з посиланням на ст. ст. 99, 100 КАС України, які він направляв на адресу Вишгородського районного суду поштою.

Крім того, п. 37 ст. 77 Закону України Про Державний бюджет України на 2006 рікдію ст. 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в частині виплати компенсацій і допомоги у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати було зупинено. А тому не застосування відповідачем норм зупиненого Закону України не можуть бути визнані неправомірними.

Приймаючи до уваги вищевикладене та положення ст. 201 КАС України, згідно з якою правильне по суті вирішення справи, але з помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права є підставою для зміни постанови суду, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 197, 198, 201, 205, 206 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу управління праці і соціального захисту населення Дніпровської районної у м. Києві адміністрації на постанову Вишгородського районного суду Київської області задовольнити частково.

Постанову Вишгородського районного суду Київської області від 1 березня 2010 року змінити, виклавши абзац третій резолютивної частини у такій редакції: Зобовязати управління праці і соціального захисту населення Дніпровської районної у м. Києві адміністрації здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_5 недоплачену суму одноразової грошової допомоги на оздоровлення, відповідно до вимог ст. 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за 2008-2009 роки.

У решті постанову залишити без змін.

Копію постанови направити особам, які брали участь у справі.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАСУ та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий:

Судді: