Справа № 18371/09
Суддя: Нагорна Л.М.
Дата ухвалення: 2010-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" квітня 2010 р. справа № 2а-107/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Нагорної Л.М.

суддів: Суховарова А.В. Чепурнова Д.В.

при секретарі судового засідання: Фесовець А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Жовтневої районної у місті ОСОБА_1 ради

на постанову Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 травня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Жовтневої районної у місті ОСОБА_1 ради про визнання дій протиправними, перерахунок допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, -

в с т а н о в и л а :

Постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 травня 2009 року позовні вимоги ОСОБА_2 було задоволено. Визнано дії Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Жовтневої районної у місті ОСОБА_1 ради щодо нарахування та виплаті ОСОБА_2 державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 27 вересня 2007 року по 31 грудня 2007 року, включно, протиправними. Зобовязано Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Жовтневої районної у місті ОСОБА_1 ради нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_2 суму допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку на сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 27 вересня 2007 року по 31 грудня 2007 року, включно, у сумі 1039,01 грн. В решті позовних вимог було відмовлено.

Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Жовтневої районної у місті ОСОБА_1 ради, не погодившись із постановою суду, подало апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачці у задоволенні позовних вимог повністю. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не прийняв до уваги, що головним розпорядником коштів Державного бюджету по розрахунку розміру даної допомоги є Кабінет Міністрів України, який визначає порядок виплати допомоги і щорічно у проекті Державного бюджету України передбачає цільові кошти необхідні для виплати цієї допомоги. Управління є бюджетною установою, створеною у встановленому порядку органом місцевого самоврядування, а тому є розпорядником коштів місцевого бюджету.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду відповідно до ст. 195 КАС України - в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Жовтневої районної у місті ОСОБА_1 ради задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивачка має малолітню дитину ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7) у зв'язку з чим знаходиться на обліку у відповідача та отримує від нього виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка була працюючою особою, а тому їй у 2007 році була призначена та виплачувалась вказана допомога на підставі Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та втратами, зумовленими народженням та похованням»(а.с.11).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 та зобовязуючи відповідача здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 заборгованості по допомозі по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 27 вересня 2007 року по 31 грудня 2007 року, суд першої інстанції виходив з того, що при виплаті допомоги позивачці слід користуватись положеннями ст. 43 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" а не статтею 56 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" від 19 грудня 2006 року № 489-У, яка з указаного часу визнана неконституційною.

Як слідує із Постанови Кабінету Міністрів України від 16 січня 2007 р. № 32 "Питання виплати застрахованим особам допомоги при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку" Управління праці та соціального захисту населення з 01 січня 2007 року повинні призначати, а з 2 кварталу 2007 р. зобов'язані виплачувати допомогу застрахованим особам за рахунок коштів субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на виплату допомоги сім'ям з дітьми, малозабезпеченим сім'ям, інвалідам з дитинства, дітям-інвалідам та тимчасової державної допомоги дітям.

Згідно ст. 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" встановлено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, а відповідно до ст. 43 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Приймаючи до уваги той факт, що з 09 липня 2007 року відновлена дія статті 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" від 21 листопада 1992 року № 2811-ХІІ, за якою допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років та дія ст. 43 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням" , за якою розмір допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку не повинен бути меншим за розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, встановленого законом, та враховуючи те, що позивачка знаходиться на обліку у відповідача та отримує виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 27 вересня 2007 року, колегія суддів погоджується з висновком суду про неправомірність дій відповідача з 27 вересня 2007 року щодо несвоєчасного перерахунку та виплати позивачці допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України та зобовязання відповідача провести донарахування та виплату на користь позивачки допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років саме за період з 27 вересня 2007 року по 31 грудня 2007 року, включно.

З огляду на вказане, посилання апелянта на те, що їх дії протягом 2007 року були правомірними, оскільки позивачу були призначені та виплачувались вказані допомоги у розмірах, передбачених Законом, а саме: ст. 56 Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік", колегією суддів визнаються безпідставними, так як в судовому засіданні достовірно встановлено, що після 09 липня 2007 року відповідач не нараховував та не виплачував позивачці допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму , а саме - згідно ст.. 62 Закону України Про державний бюджет на 2007 рік.

Статтею 13 Закону України Про державну допомогу сімям з дітьми передбачено право на отримання допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за цим Законом особі, яка фактично здійснює догляд за дитиною.

Оскільки законодавець ставить можливість отримання такої допомоги в залежність від безпосереднього здійснення догляду за дитиною, незалежно від того, ким такий догляд буде здійснюватись одним із батьків, усиновителем, опікуном, бабою, дідом або іншим родичем, колегія суддів приходить до висновку, що за таких умов при вирішенні питання щодо застосування розміру прожиткового мінімуму на відповідний рік , особи, що здійснюють догляд за дитиною до досягнення трирічного віку, відносяться до основних соціальних і демографічних груп населення.

Згідно ст. 62 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік", прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років встановлюється з 01 квітня 2007 року - у розмірі 463 грн., з 01 жовтня 2007 року - у розмірі 470 грн.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання протиправними дій відповідача по нарахуванню та виплаті на користь ОСОБА_2 недоотриманої допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 27 вересня 2007 року по грудень 2007 року, включно, та вірно зобовязав відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_2 недоотриману допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 27 вересня 2007 року по грудень 2007 року, включно, виходячи з розміру встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років за відповідний період, а саме: з 01 жовтня 2007 року по грудень 2007 року - з розміру 470 грн. щомісяця, з урахуванням фактично отриманих нею сум допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за зазначений період.

Посилання Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Жовтневої районної у місті ОСОБА_1 ради на неможливість виконання рішення Конституційного суду України 09.07.2007 року визнається колегією суддів безпідставним, оскільки практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права, свідчить про те, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх обов'язків ( справа "Кечко проти України", рішення від 08.11.2005р.).

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують зроблений судом першої інстанції висновок.

Відповідно до ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст. 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Жовтневої районної у місті ОСОБА_1 ради залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 травня 2009 року залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня її складення в повному обсязі.

Повний текст ухвали виготовлено 27 квітня 2010 року.

Головуючий: Л.М.Нагорна

Судді: А.В.Суховаров

ОСОБА_4