Справа № 820/10930/14
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2015-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

"20" травня 2015 р. № 820/10930/14

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Мар'єнко Л.М.,

при секретарі - Принцевській Ю.В.,

за участю: представника відповідача - ОСОБА_1 (довіреність від 13.01.15р. №05.01),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Харківського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Приватного підприємства "ТЕМП 2011" про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Харківське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд стягнути з Комунального підприємства "ТЕМП 2011" (юридична адреса: 61009, м. Харків, просп. Гагаріна, 244, , МФО 321767, р/р 5081 у ВАТ ВТБ БАНК м. Київ) на користь Харківського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (61022, м. Харків, Держпром, 1 під., 1 пов., к. 16, , одержувач: р/р 0003, МФО 851011, код одержувача: 37999654, УДКСУ у Дзержинському районі м. Харкова) адміністративно- господарські санкції за незайняті робочі місця, призначені для працевлаштування інвалідів, в сумі 15206,32 грн. та пені в розмірі 223,44 грн.

06 червня 2014 року ухвалою Харківського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі за вищевказаним адміністративним позовом.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 02 липня 2014 року адміністративний позов задоволено.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2014 року - постанову Харківського окружного адміністративного суду від 02 липня 2014 року, залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19 лютого 2015 року - постанову Харківського окружного адміністративного суду від 02 липня 2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2014 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 11.03.15р. прийнято справу до провадження.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що статтею 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" встановлено обов'язок для підприємств, установ, організацій у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, де середньооблікова численність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим частиною першою статті 19 Закону, щороку сплачувати відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається у розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, які використовують найману працю за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Відповідачем не виконано норматив з працевлаштування осіб, яким відповідно до чинного законодавства встановлено інвалідність. Згідно з розрахунком за порушення відповідачем нормативу робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів у 2013 році сума адміністративно - господарських санкцій становить 15206,32 грн. та пеня - 233,44 грн. , яку не сплачено відповідачем .

Представник позивача у судове засідання не прибув, повідомлений належним чином про дату, час та місце судового засідання..

Враховуючи те, що позивач повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду, заяви про відкликання позову не надав , а також те, що справа розглядалась неодноразово в судах різних інстанцій суд вирішив розглядати справу за його відсутності .

Представник відповідача - ОСОБА_1, у судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні позову , посилаючись на те, що відповідачем дотримано норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів у 2013 році.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи осіб, які беруть участь у справі , встановив наступне.

Приватним підприємством "ТЕМП 2011" 30.01.2014 року подано "Звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів" за 2013 рік за формою № 10-ПІ (а.с.6) до Харківського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, згідно якого середньооблікова кількість штатних працівників складу підприємства у 2013 році становила 95 осіб. При цьому у звіті зазначено, що середньооблікова чисельність інвалідів - штатних працівників фактично працюючих на підприємстві складає - 4 особи, а також кількість інвалідів -штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог ст.19 ЗУ "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" - 4 особи.

З розрахунку суми позову вбачається, що позивач погоджується з тим, що у 2013 році норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у ПП "ТЕМП 2011" становив 4 особи.

Відповідно до ст. 19 Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" встановлено, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог статті 18 цього Закону.

Виконанням нормативу робочих місць у кількості, визначеній згідно з частиною першою цієї статті, вважається працевлаштування підприємством, установою, організацією, у тому числі підприємством, організацією громадських організацій інвалідів, фізичною особою, яка використовує найману працю, інвалідів, для яких це місце роботи є основним.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, з метою контролю за виконанням нормативу робочих місць, передбаченого частиною першою цієї статті, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, здійснює перевірки підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, щодо реєстрації у Фонді соціального захисту інвалідів, подання ними звітів про зайнятість та працевлаштування інвалідів, виконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів, у тому числі шляхом зарахування.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, в яких за основним місцем роботи працює 8 і більше осіб, реєструються у відповідних відділеннях Фонду соціального захисту інвалідів за своїм місцезнаходженням і щороку подають цим відділенням звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів.

Представник відповідача під час судового засідання та у письмовому запереченні проти позову від 02.07.14р. повідомив суду , що у 2013 році ПП "ТЕМП 2011" мало у наявності 4 робочих місця для працевлаштування інвалідів, протягом 2013 року на підприємстві працювало вісім інвалідів , які працювали не повний рік, у зв'язку з чим згідно розрахунку у 2013 р. відповідачем самостійно було працевлаштовано 4-х інвалідів, що відповідає нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів.

Ст. 18 Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" встановлено, що забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Підбір робочого місця здійснюється переважно на підприємстві, де настала інвалідність, з урахуванням побажань інваліда, наявних у нього професійних навичок і знань, а також рекомендацій медико-соціальної експертизи.

Підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Інвалідам, які не мають змоги працювати на підприємствах, в установах, організаціях, державна служба зайнятості сприяє у працевлаштуванні з умовою про виконання роботи вдома.

Судом встановлено, що відповідачем виконано норматив зі створення та виділення робочих місць відповідно до ст. 19 ЗУ "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" .

Згідно листа Харківського міського центру зайнятості від 28.05.14р. №ХМЦЗ-03-15065, відповідачем 12.07.13р. надано листа до Харківського міського центру зайнятості , яким повідомлено , що ПП "ТЕМП 2011" подано звіти за Формою №3-ПН станом на 13.09.13р., 20.09.13р., 18.10.13р., 22.11.13р., 27.12.13 р. з повідомленням про наявність вакантних посад для працевлаштування інвалідів (а.с.18).

Представник відповідача під час судового засідання повідомив суду, що звіти за Формою №3-ПН подавались ним протягом 2013 року лише тоді, коли на підприємстві були вакантні місця для працевлаштування інвалідів, а саме тоді, коли на підприємстві працювало менше встановленого нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, тобто менше 4 осіб .

Згідно Інструкції щодо заповнення форми звітності № 3-ПН "Звіт про наявність вакансій", яка затверджена наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 420 від 19.12.2005 року та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 21 грудня 2005 року за № 1534/11814 (що була чинна до 12.07.2013 року), відповідно до Закону України "Про зайнятість населення" підприємства, установи й організації, їх структурні підрозділи та філії незалежно від форми власності та господарювання повинні за наявності вакансій у повному обсязі подавати інформацію про наявність вільних робочих місць (вакансій) центрам зайнятості за місцем їх реєстрації як платника страхових внесків.

Відповідно до п.2.1 Порядку подання форми звітності N 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)", який затверджено Наказом Міністерства соціальної політики України 31.05.2013 № 316 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17 червня 2013 р. за № 988/23520, що набрав чинності 12.07.13 року, форма подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше 10-ти робочих днів з дати відкриття вакансії(й). Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.

Таким чином, відповідачем правомірно подавались звіти форми 3-ПН лише за наявності вільних робочих місць для працевлаштування інвалідів протягом 2013 року.

Судом встановлено, що позивачем розраховано норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі 4 відсотка на підставі середньооблікової кількості працюючих штатних осіб за весь рік, проте суд зазначає, що у травні 2013 року у відповідача працювало 81 особа , отже нормативом робочих місць для працевлаштування інвалідів є 3 особи . У липні 2013 року у відповідача працювало 85 осіб , отже нормативом робочих місць для працевлаштування інвалідів є також 3 особи. Судом встановлено, що у травні 2013 року у відповідача працювало 4 інваліда, а у липні - 3 , що відповідає нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів згідно норм діючого законодавства.

Крім того, судом встановлено, що протягом 2013 року у відповідача працювало 8 інвалідів : ОСОБА_2 , ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, що підтверджується матеріалами справи (а.с.39-68), які відпрацювали у загальному підсумку 43 повних місяці у 2013 році. Таким чином, норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів на ПП "ТЕМП 2011" за рік становить 4 особи (43:12), що відповідає нормативу, визначеному законодавством та який дотримано відповідачем .

Викладене свідчить про виконання відповідачем обов"язку щодо створення робочих місць відповідно до нормативу, встановленого ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" та належного інформування центру зайнятості про наявність вільних робочих місць на його підприємстві та потребу у направленні йому центром зайнятості інвалідів для працевлаштування протягом 2013 року.

Також з листа Харківського міського центру зайнятості від 28.05.2014 року№ХМЦЗ-03-15065 встановлено, що відповідачем протягом 2013 року не було відмовлено у працевлаштуванні особам з обмеженими фізичними можливостями за результатами направлень центру зайнятості .

Крім того, згідно ст.18-1 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендації МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань.

Державна служба зайнятості може за рахунок Фонду соціального захисту інвалідів надавати дотацію роботодавцям на створення спеціальних робочих місць для інвалідів, зареєстрованих у державній службі зайнятості, а також проводити професійну підготовку, підвищення кваліфікації і перепідготовку цієї категорії інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Наведене свідчить про те, що обов'язок підприємства щодо створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов'язком підбирати і працевлаштовувати інвалідів на створені робочі місця. Такий обов'язок покладається на органи працевлаштування, що перелічені в частині першій ст. 18 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні".

Згідно зі ст. 20 Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Таким чином, відповідачем були виконані вимогу Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" щодо створення робочих місць для працевлаштування інвалідів та прийняття заходів для працевлаштування інвалідів шляхом самостійного працевлаштування інвалідів та за наявності вакантних посад для працевлаштування інвалідів - інформування органів працевлаштування інвалідів про таку кількість створених та вільних робочих місць. Доказів, які б свідчили про те, що підприємство відмовило інвалідам у прийнятті на роботу , які були направлені центром зайнятості або безпосередньо звернулись до відповідача, позивачем не були представлені та у справі відсутні.

Суд, прийшов до висновку, про те, що відсутні підстави для стягнення з відповідача адміністративно - господарської санкції за незайняті робочі місця, призначені для працевлаштування інваліда у 2013 році у сумі 11140,91 грн. та пені в розмірі 170,34 грн. , у зв"язку з чим зазначені вимоги не підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не обґрунтовані , отже не підлягають задоволенню .

Відповідно ч.4 ст.94 КАС України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа судові витрати з відповідача не стягуються.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 72, 94, 160-163, 167, 186 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову Харківського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Приватного підприємства "ТЕМП 2011" про стягнення заборгованості -відмовити у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 25 травня 2015 року.

Суддя Мар'єнко Л.М.