Справа № 22-а-5711/11
Суддя: Яворський М. А.
Дата ухвалення: 2011-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 22-а-5711/11 Головуючий у І інстанції Скрипник О.Г.
Категорія 63 Доповідач у 2 інстанції Яворський
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 квітня 2011 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді: Яворського М.А..

суддів Коцюрби О.П., Корзаченко І.Ф.

при секретарі: Джафаровій Т.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України у Вишгородському районі постанову Вишгородського районного суду Київської області від 18 травня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області про стягнення державної соціальної допомоги Дітям війни, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивачка звернулась до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області (далі - Відповідач) про оскарження бездіяльності відповідача, вказуючи, що вона належить до громадян, на яких поширюються соціальні пільги та гарантії Закону України "Про соціальний захист дітей війни" та відповідно має право на отримання щомісячного підвищення пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, проте відповідачем зазначена норма закону не була врахована при нарахуванні розміру її пенсії, тому просила стягнути з відповідача державну соціальну допомогу за період за 2006 2008 роки в сумі 3891, 90 грн.

Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 18 травня 2009 року позов задоволено.

Зобовязано Управління Пенсійного Фонду "України у Вишгородському районі Київської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячної державної соціальної допомоги на дітей війни за період 2006-2008 роки.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду та закрити провадження по справі

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного судового рішення були порушені норми матеріального та процесуального права, що призвело, на думку відповідача, до неправильного вирішення справи.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, Позивач відноситься до категорії громадян на яких поширюється дія ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" (далі по тексту Закон) він має право на одержання щомісячного підвищення пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

Згідно з ст. 6 Закону, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність часткового задоволення вимог позивача. Вказані висновки суду зроблені у відповідності до вимог ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", розміру визначеному Законом України Про державний бюджет України на 2008 рік та з врахуванням висновків, що викладені у рішенні Конституційного Суду України від 22.05.2008 року щодо визнання положення Закону України "Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" в частині нової редакції ст..6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" визнані неконституційними.

Рішення Конституційного суду є обовязковим до виконання на всій території України. В п. 5 вищезазначеного рішення зазначено, що рішення Конституційного суду в даній справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

Відповідно до ч.2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Проте, не можна погодитись з висновком суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог щодо періоду проведення нарахувань та виплат, оскільки суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги не врахував положення ст. 99 КАС України.

Відповідно до ч.2 ст.99 КАС України (в редакції на час ухвалення судом постанови) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який обчислюється з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав. Згідно ст.100 КАС України (в редакції на час ухвалення судом постанови) пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Якщо суд визнає причину пропущення строку поважною, справа розглядається за правилами КАС України.

Як вбачається із матеріалів справи позивач звернувся до суду 28.01.2009 р., тобто пропустив річний строк звернення до адміністративного суду за захистом свого права, по виплатам за період з 2006 року, оскільки підвищення до пенсії є щомісячною виплатою і позивач при кожному отриманні пенсії мав всі підстави дізнатися про порушення своїх прав.

Відповідач у поданих до суду письмових запереченнях проти позову наполягав на застосуванні строку звернення до адміністративного суду.

Доказів про поважність причин пропуску строку позивачем суду не надано.

Посилання позивача, що про порушення прав вона дізналась лише після висвітлення зазначених подій у засобах масової інформації не є поважними.

За таких обставин суд першої інстанції при вирішенні даного спору мав застосувати строк звернення до адміністративного суду, встановлений ст.99 КАС України. Невиконання судом вимог закону призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Тобто рішення Конституційного Суду України мають перспективну дію.

Колегія суддів вважає, що оскільки рішення Конституційного суду України №10 рп було постановлено 22 травня 2008 року, тому у позивача право на перерахунок пенсії виникло з 22 травня 2008 року.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів дійшла висновку про скасування постанови суду від 18 травня 2009 року та прийняття нової постанови.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 197, 198, 202, 206 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області задовольнити частково.

Постанову Вишгородського районного суду Київської області від 18 травня 2009 року скасувати та прийняти нову постанову.

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області щодо невиплати ОСОБА_1, як особі яка має статус дитини війни щомісячного підвищення до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війнинеправомірними.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області провести перерахунок та виплатити щомісячну державну соціальну допомогу ОСОБА_1 за період з 22 травня 2008 року до 31 грудня 2008 року з урахуванням підвищення на 30 % мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.6 Закону України "Про захист дітей війни" та виплатити заборгованість пенсії з врахуванням раніше виплачених коштів.

В задоволені решти позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до ч. 5 ст. 254 КАС України, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя:

Судді: