Справа № 22730/09
Суддя: Нагорна Л.М.
Дата ухвалення: 2010-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" серпня 2010 р.справа № 2а-211/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Нагорної Л.М.

суддів: Чепурнова Д.В. Суховарова А.В.

при секретарі судового засідання: Овчинніковій Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Індустріального районного суду м.Дніпропетровськ від 19 червня 2009 року у справі № 2а-211/09 за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради, третіх осіб - Комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства Індустріального району м. Дніпропетровська, Управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради, ОСОБА_2 про визнання дій незаконними та зобовязання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2009 року позивачка звернулася до суду першої інстанції з адміністративним позовом до виконавчого комітету Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради, в якому просила суд визнати відмови виконавчого комітету Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради від 13 серпня 2008 року №3-13 та від 16 березня 2009 року №3-3 щодо зміни правового статусу квартири АДРЕСА_1 - незаконними та зобовязати виконавчий комітет Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради винести рішення, яким змінити правовий статус квартири АДРЕСА_1 шляхом виключення її зі списків службових В обґрунтування своїх вимог, посилалася на те, що вона працювала на посаді двірника ЖЕУ-29 з 16.03.1990 року до 31.10.2002 року. Рішенням виконавчого комітету Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради №16 від 19.01.2001 року їй на склад сімї з трьох осіб була виділена службова квартира за адресою: м. Дніпропетровськ, вул.Янтарна, 79а кв.№50. На її думку, спірна квартира фактично є комунальною після 31.10.2005 року, оскільки ніхто не може виселити її з цієї квартири, а тому зберігати цю квартиру у списках службових немає сенсу. Крім того зазначила, що вона та члени її сімї мають намір приватизувати вказану квартиру, а зробити це можливо лише тоді, коли буде змінено статус квартири. Оскільки відповідач їй у цьому відмовив, вона змушена звертатись до суду за захистом своїх прав.

Відповідач проти позову заперечував.

ОСОБА_3 Індустріального районного суду м.Дніпропетровськ від 19 червня 2009 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено.

Позивачка, не погодившись із постановою суду, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила скасувати постанову Індустріального районного суду м.Дніпропетровськ від 19 червня 2009 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що суд першої інстанції не повно дослідив всі обставини, що мають значення для справи, що в свою чергу призвело до невірного постановлення рішення по справі.

Заперечень на апеляційну скаргу іншими сторонами не подавалися.

Представники відповідача та третьої особи - Управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради проти задоволення апеляційної скарги заперечували та просили залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач з 16.03.1990 року по 31 жовтня 2002 року працювала на посаді двірника ЖЕУ-29. Згідно ордеру № 72 від 11 квітня 2001 року їй була надана у користування службова квартира АДРЕСА_2, де вона мешкає і по теперішній час ( а.с.46). На квартирному обліку ні позивач, ні члени її сімї не перебувають. Крім того, судом встановлено, що за позивачкою відповідно до договору дарування від 12.01.2008 року на праві власності зареєстровано двокімнатну квартиру № 46 по вул. Янтарній у будинку № 79 корпус 1 у м. Дніпропетровську.

Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до Положення про порядок надання службових житлових приміщень та користування ними, затвердженого ОСОБА_3 Міністрів УРСР від 04.02.1988 року №37, житлове приміщення виключається із службових, якщо відпала необхідність у такому його використанні, на підставі клопотання підприємства, яке його надало. Виключення житлового приміщення з числа службових здійснюється на підставі клопотання підприємства, яке його надало. Сам факт проживання в службовому приміщенні осіб, котрі припинили трудові правовідносини із підприємством, яке надавало службове житлове приміщення, не є підставою для виключення цього приміщення із числа службових.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає фактичним обставинам справи, та узгоджується з діючим Положенням про порядок надання службових житлових приміщень та користування ними, затвердженим ОСОБА_3 Міністрів УРСР від 04.02.1988 року №37. Дії відповідача за таких обставин є правомірними та такими, що відповідають ч.2 ст.19 КАС України.

Більш того, у судовому засіданні апеляційної інстанції представник третьої особи та представник відповідача підтвердили суду, що дана квартира станом на теперішній час значиться як службове житло , необхідність у такому її використанні не відпала, підстави для виключення вищевказаної квартири із числа службових відсутні, відповідних клопотань про зміну правового статусу квартири АДРЕСА_1 ними заявлятись не буде.

Посилання ОСОБА_1 на те, що квартира АДРЕСА_3 фактично перестала бути службовою, так як вона у ній постійно проживає і ніхто не може її з неї виселити, а тому її заява про зміну статусу вказаної квартири підлягає задоволенню, визнаються колегією суддів безпідставно ними та такими, що протирічать діючим нормам Положення про порядок надання службових житлових приміщень та користування ними, затвердженим ОСОБА_3 Міністрів УРСР від 04.02.1988 року №37 та не спростовують висновок суду першої інстанції.

Відповідно до ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.200, 205, 206 КАС України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

ОСОБА_3 Індустріального районного суду м.Дніпропетровськ від 19 червня 2009 року залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня її складення у повному обсязі.

Повний текст ухвали виготовлено 20 серпня 2010 року.

Головуючий: Л.М.Нагорна

Судді: Д.В.Чепурнов

ОСОБА_4