Справа № 5878/09
Суддя: Нагорна Л.М.
Дата ухвалення: 2010-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" березня 2010 р. справа № 2а-74/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Нагорної Л.М.

суддів: Суховарова А.В. Чепурнова Д.В.

при секретарі судового засідання: Фесовець А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційні скарги Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ОСОБА_1 ради, ОСОБА_2

на постанову Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 червня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ОСОБА_1 ради, третьої особи без самостійних вимог: Міністерство праці та соціальної політики України про стягнення недоплаченої допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, -

в с т а н о в и л а :

У січні 2009 року ОСОБА_2 звернулася до суду першої інстанції з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ОСОБА_1 ради Дніпропетровської області, в якому просила суд зобовязати Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ОСОБА_1 ради сплатити на її користь недоплачену у 2007 році суму державної допомоги по догляду за двома дітьми до досягнення ними трирічного віку. Посилалася на те, що відповідач при наданні їй вказаних видів допомоги, керувався нормативно-правовими актами, які рішенням Конституційного суду України від 09 липня 2007 року визнані неконституційними. Своїми діями відповідач грубо порушив її право на належний соціальний захист, передбачений Конституцією України.

Постановою Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 червня 2009 року позовні вимоги ОСОБА_2 було задоволено частково. Зобовязано Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ОСОБА_1 ради здійснити ОСОБА_2 перерахунок виплат державної допомоги по догляду за двома дітьми до досягнення ними трирічного віку за період з 12 листопада по 31 грудня 2007 року, відповідно до ч.1 статті 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми»в розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років. В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 було відмовлено.

Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ОСОБА_1 ради, не погодившись із постановою суду, подало апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачці у задоволенні позовних вимог повністю. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не прийняв до уваги, що головним розпорядником коштів Державного бюджету по розрахунку розміру даної допомоги є Кабінет Міністрів України, який визначає порядок виплати допомоги і щорічно у проекті Державного бюджету України передбачає цільові кошти необхідні для виплати цієї допомоги. Управління є бюджетною установою, створеною у встановленому порядку органом місцевого самоврядування, а тому є розпорядником коштів місцевого бюджету.

ОСОБА_2 також подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати постанову суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог та прийняти нову постанову, якою задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

Заперечень на апеляційну скаргу позивачки відповідач до суду не направляв.

Заперечень на апеляційну скаргу відповідача позивачка до суду не направляла.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду відповідно до ст. 195 КАС України - в межах доводів апеляційних скарг і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги ОСОБА_2 та Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ОСОБА_1 ради не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивачка має малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8,9), у зв'язку з чим з квітня 2007 року знаходиться на обліку у відповідача та отримує від нього виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (а.с.17).

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Однак, п.14 ст. 71 Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік" було призупинено дію статті 12, частини першої статті 15 та пункту 3 розділу VIII "Прикінцеві положення" Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми".

Абзацом 3 частини 2 ст. 56 цього ж Закону було встановлено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 гривень для незастрахованих осіб та не менше 23 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідач здійснював виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за 2007 рік згідно до вищезазначеного порядку та розмірів (а.с.17).

Проте, рішенням Конституційного суду України від 09 липня 2007 року №6-рп/2007 положення абзацу третього частини другої статті 56, та п. 14 ст. 71 були визнані неконституційним та втратили чинність.

Частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приймаючи до уваги той факт, що ст. 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" про зупинення дії ст. 12, частини першої статті 15 та пункту 3 розділу VIII "Прикінцеві положення" Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", втратила чинність з 09.07.2007 року, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про неправомірність дій відповідача в 2007 році щодо несвоєчасного перерахунку та виплати позивачці допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі, передбаченому ст. 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", з урахуванням того, що відповідач повинен був здійснити такий перерахунок саме з 09 липня 2007 року і до кінця поточного року.

З огляду на вказане, посилання Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ОСОБА_1 ради на те, що їх дії протягом 2007 року були правомірними, оскільки позивачу були призначені та виплачувались вказані допомоги у розмірах, передбачених Законом, а саме : ст..56 Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік" та п.3 Прикінцевих положень Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", колегією суддів визнаються безпідставними, так як в судовому засідання достовірно встановлено, що після 09 липня 2007 року відповідач не нараховував та не виплачував позивачці допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі, передбаченому ст. 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", тобто, у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідно до ст..99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позивачка не навела будь-яких поважних причин щодо пропуску строку звернення до суду за захистом порушених прав

За таких обставин, з урахуванням часу, коли позивачка дізналася про порушення її прав, а саме, 12 листопада 2008 року та огляду на те, що відповідач наполягав на відмові у задоволенні позову з тих підстав, що позивачкою пропущено строк для звернення до суду без поважних причин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 за період з 09 липня 2007 року по 11 листопада 2007 року, включно у зв»язку з пропуском строку звернення до суду за захистом порушених прав.

Таким чином, доводи апеляційних скарг не спростовують зроблений судом першої інстанції висновок.

Відповідно до ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, 205,206 КАС України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ОСОБА_1 ради залишити без задоволення.

Постанову Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 червня 2009 року залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду України протягом двох місяців з дня її складення в повному обсязі.

Повний текст ухвали складено 23 березня 2010 року.

Головуючий: Л.М.Нагорна

Судді: А.В.Суховаров

ОСОБА_5