Справа № 6509/10
Суддя: Католікян М.О.
Дата ухвалення: 2010-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" серпня 2010 р. Справа № 2а-186/10

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Католікяна М.О. (доповідач),

суддів Бишевської Н.А. Руденко М.А. ,

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Дніпропетровськ апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Гуляйпільському районі Запорізької області на постанову Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 12 січня 2010 року, ухвалену в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Гуляйпільському районі Запорізької області про визнання бездіяльності незаконною, зобовязання вчинити дії,

у с т а н о в и л а:

У листопаді 2009 року позивач звернулась з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Гуляйпільському районі Запорізької області про визнання незаконною бездіяльності відповідача, зобовязання відповідача здійснити перерахунок та виплатити недоотриману з 01.01.2006 р. пенсію, підвищену на 30 % мінімальної пенсії за віком, з урахуванням індексу інфляції, зобовязання відповідача в подальшому виплачувати підвищення до пенсії в належному розмірі. Просила поновити строк звернення з позовом до суду.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у 2006-2007 роках відповідач не нараховував підвищення до пенсії як дитині війни, з 2008 року виплачував підвищення до пенсії не в повному обсязі.

Відповідач проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що у 2006-2007 роках був відсутній механізм розрахунку підвищення до пенсії, передбаченого ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». З 2008 року позивачу виплачується підвищення до пенсії з урахуванням вимог Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»та Постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 р. №530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян». Позивачем пропущено річний строк звернення з позовом до суду.

Постановою Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 12.01.2010 р. , позовні вимоги задоволені частково: визнано неправомірною бездіяльність відповідача щодо нездійснення перерахунку та невиплати позивачу доплати до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»у період з 27.11.2008 р. по 31.12.2008 р. та з 01.01.2009 р. по 31.12.2009 р.; зобовязано відповідача здійснити перерахунок та виплатити позивачу доплату до пенсії за період з 27.11.2008 р. по 31.12.2008 р. та з 01.01.2009 р. по 31.12.2009 р. відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»з урахуванням різниці, виплаченої у ці періоди. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати зазначену постанову суду.

У скарзі апелянт посилається на те, що розмір мінімальної пенсії за віком, визначений Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», застосовується для розмірів пенсій, призначених згідно із цим законом. Підвищення до пенсії позивачу виплачувалось у відповідності до Законів України Про Державний бюджет України на відповідний рік, Постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року №530.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду у межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач має статус дитини війни, що підтверджується відміткою у пенсійному посвідченні (а.с. 7).

В силу ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 % мінімальної пенсії за віком.

Дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»було зупинено на 2006 рік згідно з п. 17 ст. 77 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік». Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік»п. 17 ст. 77 був виключений, встановлено поетапне запровадження пільг дітям війни, передбачених ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»за результатами виконання бюджету у першому півріччі у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету.

Водночас такий порядок у 2006 році не було визначено.

Ураховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для зобовязання відповідача здійснити перерахунок позивачу підвищення до пенсії за 2006 рік.

Пунктом 11 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»було зупинено дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»на 2007 рік.

Рішенням Конституційного суду України від 09.07.2007 р. визнана такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), та втратила чинність з 09.07.2007 р. ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», якою зупинено дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»на 2007 рік.

Таким чином, з 09.07.2007 р. відповідач повинен був здійснити перерахунок та виплатити щомісячну доплату до пенсії позивачу в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до пп. 2 п. 41 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»текст ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»було викладено у наступній редакції: «Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до цього Закону та Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»дане підвищення провадиться за їх вибором згідно з одним із законів».

Частиною 4 ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»передбачено, що учасникам війни, нагородженим орденами і медалями СРСР за самовіддану працю і бездоганну військову службу в тилу в роки Великої Вітчизняної Війни, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 15 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, іншим учасникам війни на 10 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Оскільки з 01.01.2008 р. прожитковий мінімум для непрацездатних осіб складав 470,00 грн., то відповідач із січня 2008 року правильно виплачував надбавку позивачу у розмірі 47,00 грн.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. положення п. 41 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»було визнано неконституційними.

Після 22.05.2008 р. відповідач продовжував виплачувати підвищення до пенсії позивачу у розмірі 10 % мінімальної пенсії за віком, тому суд обґрунтовано зобовязав відповідача здійснити перерахунок та виплатити щомісячну доплату до пенсії позивачу з 27.11.2008 р. по 31.12.2008 р. у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

При цьому, ураховуючи пріоритет закону над підзаконним нормативно-правовим актом, суд першої інстанції правомірно не взяв до уваги постанову Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 р. № 530, якою встановлені менші розміри підвищення до пенсії дітям війни, ніж передбачені ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

До набрання законної сили рішень Конституційного Суду України від 09.07.2007 р. та від 22.05.2008 року підстави для перерахунку підвищення до пенсії позивачу як дитині війни за період 01.01.2007 р. по 08.07.2007 р. та з 01.01.2008 р. по 21.05.2008 р. відсутні, оскільки зазначені рішення не мають зворотної дії.

Позов про перерахунок підвищення до пенсії за 2007-2008 роки заявлено лише у листопаді 2009 року, тобто з порушенням річного строку звернення до суду, встановленого ч. 2 ст. 99 КАС України в редакції, чинній на день подання позову. Докази поважності порушення строку у матеріалах справи відсутні, тому суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог про перерахунок підвищення до пенсії за період поза межами річного строку звернення з позовом до суду.

Зміст ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»не коригувався та її дія на 2009 рік законами України не була зупинена, тому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення вимог в частині зобовязання відповідача здійснити перерахунок підвищення до пенсії позивачу з 01.01.2009 р. по 31.12.2009 р.

Таким чином, відповідача у справі обґрунтовано зобовязано судом першої інстанції провести відповідний перерахунок підвищення до пенсії позивачу згідно з вимогами ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»за період з 27.11.2008 р. по 31.12.2008 р. та з 01.01.2009 р. по 31.12.2009 р. у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком з урахуванням фактично отриманих сум підвищення.

Доводи відповідача про відсутність коштів і порядку розрахунку підвищення до пенсії не є підставою для скасування правильного по суті судового рішення з огляду на можливість відповідача звернутися за встановленням порядку виконання судового рішення на підставі ч. 1 ст. 263 КАС України. Крім того, обовязок нарахування та виплати пенсії згідно з законом є компетенцією органів Пенсійного фонду України.

Разом з тим, оскільки функції з призначення та виплати пенсії віднесені до компетенції органів Пенсійного фонду, суду першої інстанції не належало робити відповідні розрахунки та визначати належні до виплати суми підвищення, постанову суду першої інстанції слід змінити, виключивши з мотивувальної частини постанови розрахунок та висновок про належні до виплати суми.

Керуючись ст.ст. 195, 197, п. 2 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 201 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Гуляйпільському районі Запорізької області задовольнити частково.

Постанову Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 12 січня 2010 року змінити, виключивши з мотивувальної частини постанови розрахунок та висновок про належні до виплати суми підвищення.

У решті постанову суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі. Постанова може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий: М.О. Католікян

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: М.А. Руденко