Справа № 2504/10
Суддя: Нагорна Л.М.
Дата ухвалення: 2010-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" липня 2010 р.справа № 2а-176/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Нагорної Л.М.

суддів: Чепурнова Д.В. Суховарова А.В.

при секретарі судового засідання: Овчинніковій Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області

на постанову Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09 грудня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги дітям війни,-

в с т а н о в и л а:

У лютому 2009 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області, в якому, з урахуванням уточнень (а.с.13-15), просив суд відновити пропущений строк для звернення до суду за захистом порушених прав, свобод та інтересів, визнати дії відповідача неправомірними, стягнути з відповідача недоплачену щомісячну соціальну державну допомогу до пенсії за 2006 - 2008 роки в сумі 2732,00грн., зобовязати відповідача і в подальшому нараховувати щомісячну соціальну державну допомогу, відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни». В обґрунтування вимог позивач посилався на те, що має статус дитини війни, тому користується всіма правами та пільгами, передбаченими Законом України Про соціальний захист дітей війни для цієї категорії осіб, і на підставі ст.6 зазначеного Закону має право на щомісячну доплату до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. При вирішенні питання про нарахування вказаної доплати до пенсії позивача відповідач керувався положеннями нормативних актів, що на підставі Рішень Конституційного Суду України були визнані неконституційними, а тому застосуванню не підлягали. Відповідно до заяви, позивач просив розглянути справу за його відсутності, свої вимоги підтримав у повному обсязі (а.с.20).

Постановою Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09 грудня 2009 року адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено частково. Визнано незаконною відмову Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області стосовно перерахунку та виплати ОСОБА_1 державної соціальної допомоги в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, передбаченого ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни з 09 липня 2007 року. Зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області здійснити перерахунок державної соціальної допомоги в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком ОСОБА_1 з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, а також з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року згідно зі ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»та здійснити її виплату. У задоволенні решти позовних вимог було відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області подало на нього апеляційну скаргу, в якій просило суд скасувати постанову Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09 грудня 2009 року в частині задоволених позовних вимог, оскільки вона винесена з порушенням норм матеріального права. Обґрунтовував свої вимоги тим, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків щодо незастосування вимог ст.99 КАС України за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, включно, посилаючись при цьому на ст.. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Крім того, апелянт зазначив, що суд першої інстанції вирішив позовні вимоги за 2008 рік, зобовязавши відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу як дитині війни недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу за період з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, проте, такі вимоги позивачем не заявлялися. Тому суд першої інстанції безпідставно вийшов за межі позовних вимог. Таким чином, на думку апелянта, постанова суду підлягає скасуванню в повному обсязі.

Інших підстав незгоди з рішенням суду першої інстанції, Управління пенсійного фонду не зазначало.

Позивач заперечень на апеляційну скаргу до суду не подавав. Крім того, позивачем постанова суду в частині відмовлених позовних вимог не оскаржувалась.

Відповідно до частини першої статті 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. При цьому, як передбачено даною статтею, суд апеляційної інстанції може вийти лише за межі доводів апеляційної скарги, але не за межі самої апеляційної скарги, що не є тотожними поняттями.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1, відповідно до положень абз.1 ч.1 ст.1 Закону України Про соціальний захист дітей війни, має статус дитини війни, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією посвідчення №151388 з відповідною відміткою в ньому (а.с.7).

У відповідності до статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Задовольняючи позовні вимоги за 2007 рік, суд першої інстанції не вирішив питання щодо можливості застосування положень ч.1 ст. 100 КАС України, на застуванні яких наполягав відповідач у своїх запереченнях.

Позивач зазначав, що дізнався про порушення своїх прав лише після широкого висвітлення даного питання у засобах масової інформації та лише після цього звернувся до суду. Такі пояснення ОСОБА_1 відповідачем, на якого відповідно до ч.2 ст.71 КАС України покладено обовязок щодо доказування правомірності рішення, дії, бездіяльності, не спростовано ніякими доказами. Оскільки позивач є людиною похилого віку, невеликих матеріальних статків, як пенсіонер, відноситься до категорії самих незахищених верств населення, має дещо обмежені можливості ознайомлення з періодичними виданнями, в тому числі із тими, в яких обговорюються Рішення Конституційних судів,колегія суддів вважає за можливе визнати причини пропуску строку звернення до суду поважними та не застосовувати положення ч.1 ст. 100 КАС України.

Посилання апелянта на те, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків щодо незастосування до таких правовідносин вимог ст.99 КАС України за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, оскільки керувався при цьому положеннями ст.. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення»взагалі не відповідають матеріалам справи, оскільки оскаржувана постанова суду першої інстанції таких висновків не містить.

Аналізуючи підстави незгоди позивача з оскаржуваним рішенням суду першої інстанції та враховуючи посилання на обставини, які взагалі відсутні в конкретній справі, колегія суддів приходить до висновку, що апелянт взагалі не знайомився ні з матеріалами конкретної справи, ні зі змістом оскаржуваного рішення , а лише формально подав апеляційну скаргу з вимогою про скасування рішення суду першої інстанції.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції вірно виходив з того, що згідно ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання, чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, дітям війни підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приймаючи до уваги той факт, що Рішенням Конституційного суду України № 6-рп від 09 липня 2007 року положення ст. 71 Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік про зупинення дії ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни на 2007 рік втратили чинність з 09.07.2007 року, відповідач повинен був здійснити перерахунок та виплатити щомісячну доплату до пенсії ОСОБА_1 відповідно до чинного законодавства, починаючи з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року включно.

Сторонами визнано, що Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області будь-яких дій, повязаних з нарахуванням підвищення до пенсії позивача з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, включно, не здійснювало, відповідних виплат - не проводило.

Тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність зобовязання Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області здійснити відповідний перерахунок підвищення до пенсії позивача у розмірі, передбаченому ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, включно.

При цьому слід зазначити, що частиною 3 статті 62 Закону України Про Державний бюджет на 2007 рік встановлено, що для визначення мінімального розміру пенсії за віком, відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, з 1 квітня та з 1 жовтня 2007 року застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, визначений абзацом 5 частини 1 цієї статті, збільшений на 1 %, що складає відповідно: 410.06 гривни та 415.11 гривни. Посилання в ч.3 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування на те, що вказаний розмір мінімальної пенсії за віком застосовується виключно до пенсій, що призначаються на умовах цього Закону, на думку колегії суддів, не може слугувати перешкодою для застосування даної величини мінімального розміру пенсії за віком до обрахування інших пенсій чи доплат, повязаних мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною 1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, мінімального розміру пенсії за віком.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про наявність у позивача права на перерахунок підвищення до пенсії як дитині війни на 2008 рік, з наступних підстав.

Рішенням Конституційного суду України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року визнано неконституційним положення Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік від 28 грудня 2007 року щодо викладення положень ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни в новій редакції.

Таким чином, з 22 травня 2008 року вихідним критерієм обрахунку підвищення пенсії дітям війни виступав мінімальний розмір пенсії за віком, який, відповідно до частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", вираховувався, виходячи з прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а саме : у 2008 році - статтею 58 Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України ".

Відповідно до статті 58 Закону України "Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" затверджено на 2008 рік прожитковий мінімум на одну особу, яка втратила працездатність, в розрахунку на місяць у розмірі: з 1 січня - 470 грн., з 1 квітня - 481 грн., з 1 липня - 482 грн., з 1 жовтня - 498 грн.

Отже, право на підвищення до пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, що передбачені статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" у 2008 році у позивача виникло з 22 травня 2008 року, тобто, з дня визнання неконституційними положень законів України про Державний бюджет України на певний рік про зупинення дії статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" на відповідний рік, а тому відповідач повинен був здійснити перерахунок та виплатити щомісячну доплату до пенсії ОСОБА_1 відповідно до чинного законодавства, починаючи з 22 травня 2008 року.

Проте, Управлінням Пенсійного фонду України в Заводському районі м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області після 22.05.2008 року відповідне підвищення пенсії ОСОБА_1, як дитині війни, здійснено не було.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність зобовязання Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області провести перерахунок та виплатити ОСОБА_1. недоотримані суми щомісячної надбавки до пенсії, передбаченої ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з 22 травня 2008 року, з урахуванням при цьому норм ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Посилання апелянта на те, суд першої інстанції безпідставно вийшов за межі позовних вимог, зобовязавши відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу, як дитині війни, недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу за період з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки в уточненій позовній заяві (а.с. 13-15) позивач просив зобовязати відповідача і в подальшому, тобто після січня 2008 року, нараховувати щомісячну соціальну державну допомогу, відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Щодо визначення судом кінцевої дати зобовязання відповідача здійснювати таке нарахування - саме груднем 2008 року, а не днем прийняття судом оскаржуваного рішення, то позивач в цій частині рішення суду не оскаржував.

Згідно до п.2 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24 жовтня 2007 року № 1261, Пенсійний фонд України організовує у межах своїх повноважень виконання актів законодавства, здійснює контроль за їх реалізацією, узагальнює практику законодавства з питань, що належать до його компетенції, розробляє пропозиції з питань вдосконалення цього законодавства і в установленому порядку вносить їх на розгляд Міністерства праці та соціальної політики.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують зроблений судом першої інстанції висновок.

Та обставина, що в резолютивній частині оскаржуваної постанови при зобовязанні відповідача здійснити нарахування позивачці підвищення до пенсії, передбаченої ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, відсутнє посилання іще й на необхідність здійснення такого нарахування, виходячи з розміру, встановленого частиною 1 статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», на думку колегії суддів не може слугувати підставою для скасування, або зміни вірного по суті рішення, оскільки відповідач не позбавлений можливості звернутись за розясненням судового рішення або встановлення порядку його виконання.

Відповідно до ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст. 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області - залишити без задоволення.

Постанову Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09 грудня 2009 року - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду України протягом двох місяців з дня виготовлення її повного тексту.

Повний текст ухвали виготовлено 09 липня 2010 року.

Головуючий: Л.М.Нагорна

Судді: Д.В.Чепурнов

ОСОБА_2