Справа № 823/1095/15
Суддя: С.М. Гарань
Дата ухвалення: 2015-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2015 року справа № 823/1095/15

м. Черкаси

10 год. 30 хв.

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Гараня С.М.,

при секретарі - Попельнусі Ю.І.,

за участю представника відповідачів управління ветеринарної медицини у Монастирищенському районі Черкаської області, Головного управління ветеринарної медицини в Черкаській області Талана О.П. - за довіреностями,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до управління ветеринарної медицини у Монастирищенському районі Черкаської області та Головного управління ветеринарної медицини в Черкаській області про визнання дій протиправними, скасування наказу та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом звернувся ОСОБА_2, в якому просив визнати дії управління ветеринарної медицини в Монастирищенському районі Черкаської області щодо видачі наказу Головного управління ветеринарної медицини в Черкаській області від 16.04.2015р. № 33-13 «Про надання відпустки без збереження заробітної плати ОСОБА_2.» терміном на 11 календарних днів з 20.04.2015р. по 30.05.2015р. протиправними, скасувати наказ Головного управління ветеринарної медицини в Черкаській області від 16.04.2015р. № 33-13 «Про надання відпустки без збереження заробітної плати ОСОБА_2.» терміном на 11 календарних днів з 20.04.2015р. по 30.05.2015р., а також зобов'язати управління ветеринарної медицини в Монастирищенському районі Черкаської області нарахувати ОСОБА_2 середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржений наказ є протиправним, оскільки з заявою про надання відпустки без збереження заробітної плати він не звертався, згоди на надання такої відпуски не надавав. Більше того, наказ Головного управління ветеринарної медицини в Черкаській області від 16.04.2015р. № 33-13 «Про надання відпустки без збереження заробітної плати ОСОБА_2.» виданий з порушенням статті 84 Кодексу законів про працю України та статей 25, 26 Закону України «Про відпустки», оскільки відпустки без збереження заробітної плати надаються тільки за бажанням працівника або за згодою між працівником та адміністрацією підприємства або уповноваженим нею органом.

Позивач до зали судового засідання не прибув, натомість на адресу суду направив заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, на підставі наявних доказів.

Представник відповідача проти заявленого адміністративного позову заперечував з мотивів того, що відпустка без збереження заробітної плати була надана ОСОБА_2 на підставі пункту 9 Перехідних положень Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 р. № 76-VIII, з огляду на відсутність бюджетних асигнувань для оплати праці працівників управління ветеринарної медицини в Монастирищенському районі Черкаської області.

Заслухавши пояснення та доводи представника відповідача, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 25.03.2013р. наказом Державної ветеринарної та фітосанітарної служби України № 215-к заступника начальника управління ветеринарної медицини в Монастирищенському районі Черкаської області - заступника головного державного інспектора ветеринарної медицини Монастирищенського району Черкаської області ОСОБА_2 переведено з 29 березня 2013 року на посаду заступника начальника управління ветеринарної медицини в Монастирищенському районі - начальника відділу державного контролю - заступника головного державного інспектора ветеринарної медицини Монастирищенського району Черкаської області з посадовим окладом згідно із штатним розписом та збереженням одинадцятого рангу державного службовця (а.с. 8).

16 квітня 2015 року наказом Головного управління ветеринарної медицини в Черкаській області «Про надання відпустки без збереження заробітної плати ОСОБА_2.» № 33-В надано ОСОБА_2 - заступнику начальника управління ветеринарної медицини в Монастирищенському районі Черкаської області відпустку без збереження заробітної плати терміном 11 календарних днів з 20.04.2015р. по 30.05.2015р. (а.с. 7).

17 квітня 2015 року уповноваженими особами Головного управління ветеринарної медицини в Черкаській області складено акт про те, що заступник начальника управління ветеринарної медицини в Монастирищенському районі Черкаської області ОСОБА_2 відмовився від ознайомлення із наказом «Про надання відпустки без збереження заробітної плати ОСОБА_2.» № 33-в від 16.04.2015р.

Вирішуючи даний спір, з огляду на аргументацію позивача, суд враховує, що відповідно статті 2 Закону України «Про відпустки» № 504/96-ВР від 15.11.1996р. (далі по тексту - Закон № 504/96-ВР) право на відпустки мають громадяни України, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи.

Статтею 26 Закону № 504/96-ВР визначено, що за сімейними обставинами та з інших причин працівнику може надаватися відпустка без збереження заробітної плати на термін, обумовлений угодою між працівником та власником або уповноваженим ним органом, але не більше 15 календарних днів на рік.

Відповідно до статті 84 Кодексу законів про працю України, у випадках, передбачених статтею 25 Закону України «Про відпустки», працівнику за його бажанням надається в обов'язковому порядку відпустка без збереження заробітної плати. За сімейними обставинами та з інших причин працівнику може надаватися відпустка без збереження заробітної плати на термін, обумовлений угодою між працівником та власником або уповноваженим ним органом, але не більше 15 календарних днів на рік.

В той же час, пунктом 9 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України» № 76-VIII від 28.12.2014р. встановлено, що керівникам органів виконавчої влади та інших державних органів (крім органів, які беруть участь в антитерористичних операціях, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбитті збройного нападу на об'єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільненні цих об'єктів у разі захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою) з метою забезпечення раціонального використання бюджетних коштів вжити заходів щодо скорочення чисельності працівників цих органів на 20 відсотків, надання працівникам відпусток без збереження заробітної плати, встановлення для працівників режиму роботи на умовах неповного робочого часу, зменшення або скасування стимулюючих виплат, зменшення надбавок і доплат, які встановлені у граничних розмірах, переглянути укладені договори на придбання товарів, робіт, послуг.

Надати право керівникам зазначених органів у межах бюджетних призначень без згоди та попередження працівників встановлювати для них режим роботи на умовах неповного робочого часу та надавати відпустки без збереження заробітної плати на визначений цими керівниками термін.

Установити, що під час здійснення органами виконавчої влади та іншими державними органами цих заходів:

положення статті 26 Закону України «Про відпустки» та статей 32, 56 та 84 Кодексу законів про працю України (у частині обмеження терміну відпустки без збереження заробітної плати, необхідності повідомлення не пізніше ніж за два місяці та погодження з працівником встановлення режиму роботи на умовах неповного робочого часу) не застосовуються;

до працівників, які перебувають у відпустках без збереження заробітної плати відповідно до цього Закону, обмеження щодо сумісництва та суміщення з іншими видами діяльності, встановлені статтею 7 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», не застосовуються.

З метою здійснення заходів на виконання п. 9 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України» № 76-VIII від 28.12.2014р., Державною ветеринарною та фітосанітарною службою України було видано наказ «Про здійснення заходів на виконання Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України» № 2 від 25.01.2015р. згідно якого керівникам територіальних органів Державної ветеринарної та фітосанітарної служби України з метою забезпечення раціонального використання бюджетних коштів у межах доведених кошторисних призначень на 2015 рік наказано вжити заходів щодо:

надання працівникам відпусток без збереження заробітної плати без обмеження терміну встановленого статтею 26 Закону України «Про відпустки» та статтею 84 Кодексу законів про працю України;

встановлення для працівників режиму роботи на умовах неповного робочого дня або неповного робочого тижня без врахування обмежень, встановлених статтями 32, 56 Кодексу законів про працю України;

зменшення стимулюючих виплати надбавок та доплати, які встановлені у граничних розмірах (крім обов'язкових надбавок за вислугу років та ранг державного службовця).

Щодо відсутності бюджетних асигнувань на утримання бюджетної організації (в т.ч. на виплату заробітної плати) на ІІ, ІІI, IV квартали поточного року представником відповідача надано план асигнувань (за винятком надання кредитів з бюджету) загального фонду бюджету на 2015 рік, кошторис управління ветеринарної медицини в Монастирищенському районі Черкаської області на 2015 рік та лімітну довідку про бюджетні асигнування та кредитування управління ветеринарної медицини в Монастирищенському районі Черкаської області на 2015 рік.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що підстави для скасування наказу Головного управління ветеринарної медицини в Черкаській області «Про надання відпустки без збереження заробітної плати ОСОБА_2.» № 33-В від 16.04.2015р. відсутні.

Суд зазначає, що ч. 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами.

Згідно ч. 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

При зазначених обставинах, суд вважає позовні вимоги позивача неправомірними та такими, що не ґрунтуються на положеннях діючого законодавства, не підтверджені матеріалами справи, а тому є такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 5 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства, у разі відмови у задоволенні позовних вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, а також залишення адміністративного позову без розгляду судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 159 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги яка подається до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя С.М. Гарань

Постанова складена в повному обсязі 08.06.2015 р.