Справа № 9101/27105/2012
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2012-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" жовтня 2012 р.справа № 2а-0870/9213/11

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М.,

суддів: Чередниченко В.Є., Коршуна А.О.,

при секретарі судового засідання Мамалат І.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 26.12.2011 р. у справі № 2а-0870/9213/11

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області

про визнання протиправним рішення та стягнення суми грошової допомоги, -

встановив:

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила суд визнати протиправним рішення відповідача, викладене у листі від 18.08.2011 року №12/л-68 про відмову у виплаті грошової допомоги; зобов'язати відповідача розрахувати, згідно норм чинного законодавства, розмір грошової допомоги; стягнути з відповідача належну позивачу суму грошової допомоги, посилаючись на приписи п.10 постанови Кабінету Міністрів України №393 від 17.07.1992 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей».

Суд в задоволенні позову відмовив, виходячи з того, що позивач не досягла граничного віку перебування в запасі осіб, які мають відповідні військові звання, що встановлені Законом України «Про військовий обовязок і військову службу». Крім того, постанова КМУ № 393 від 17.07.1992 року прийнята на виконання положень Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», тому виплата одноразової грошової допомоги в розмрі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби повязана законодавцем саме з правом на пенсію особи, яка звільняється зі служби за віком. Доказів права на пенсію позивачем не надано.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач оскаржує її в апеляційному порядку, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Просить скасувати постанову суду першої інстанції та задовольнити позов в повному обсязі.

В судове засідання позивач не зявилась, повідомлена належним чином про його місце, дату і час, що не перешкоджає розгляду справи.

Представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив залишити її без задоволення, а постанову суду - без змін.

Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що ОСОБА_1 (до шлюбу Аржанова) І.О., ІНФОРМАЦІЯ_1, перебувала на посаді юрисконсульта сектора юридичного забезпечення Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області. Має звання капітана міліції.

У позові зазначено, що у липні 2011 року позивачкою було подано рапорт про звільнення з органів внутрішніх справ за сімейними обставинами. Матеріали справи не містять такого рапорту, проте дана обставина ніким не оспорюється.

Наказом ГУМВС України в Запорізькій області від 12.07.2011 №236о/с звільнена з посади юрисконсульта СЮЗ ГУМВС України в Запорізькій області за пунктом 65 «а»(за віком) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

На час звільнення вислуга років складає 10 років 10 місяців 11 днів.

Встановлено, що відповідно до ст. 9-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»з серпня 2011 року позивачу нараховується та виплачується щомісячна допомога в розмірі 120 гривень протягом року.

Як вбачається з відповіді ГУ МВС України в Запорізькій області на звернення позивача (а.с. 7), їй відмовлено у виплаті грошової допомоги при звільненні, оскільки вона не набула права на пенсію, як це передбачає Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Постанова КМУ № 393 від 17.07.1992 року не може бути застосована, оскільки є підзаконним нормативно-правовим актом.

Колегія суддів не може прийняти до уваги доводи апеляційної скарги позивача щодо можливості застосування положень п. 10 постанови КМУ № 393 від 17.07.1992 року, оскільки ця постанова прийнята відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ" і постанови Верховної Ради України про порядок введення в дію цього Закону, про що свідчить преамбула цієї постанови КМУ, та її положення не можуть суперечити Закону, як нормативному акту вищої юридичної сили.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за віком, станом здоров'я чи у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. Особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, при звільненні зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Отже, для отримання грошової допомоги необхідно дві умови: наявність права на пенсію та звільнення зі служб з передбачених вище підстав.

Заявник апеляційної скарги зазначає, що була звільнена за віком.

Проте, колегія суддів вважає, що сторонами справи помилково тлумачаться норми «Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України», затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 №114.

Так, відповідно до п. 62 Положення, звільнення осіб рядового і начальницького складу зі служби проводиться: а) у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік), якщо звільнені особи не досягли граничного віку, встановленого Законом; б) у відставку, якщо звільнені особи досягли граничного віку, встановленого Законом.

Згідно з п.10 Глави XII «Прикінцеві положення»Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу»до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, діють у частині, що не суперечить цьому Закону. Розряди запасу та граничний вік перебування військовозобов'язаних у запасі врегульовані нормами ст.28 цього Закону.

Відповідно до ст. 37 вказаного Закону, взяттю на військовий облік військовозобовязаних підлягають звільнені зі служби начальницького і рядового складу МВС України.

За приписами ч.4-5 ст.28 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу»граничний вік перебування в запасі другого розряду є граничним віком перебування в запасі та у військовому резерві. Військовозобов'язані-жінки незалежно від присвоєних їм військових звань зараховуються до запасу другого розряду. Граничний вік перебування їх у запасі встановлюється: для осіб офіцерського складу - 50 років, для інших військовозобов'язаних-жінок - 40 років.

За таких обставин викликає сумніви правильність звільнення позивачки за п. 65 «а»Положення, тобто - за віком із зняттям з військового обліку, оскільки вона не досягла граничного віку перебування на військовому обліку та Закон України «Про військовий обов'язок і військову службу»передбачає перебування в запасі військовозобов'язаних-жінок.

Приймаючи до уваги, що вказаний вище наказ про звільнення позивачки на теперішній час є чинним, колегія суддів зазначає, що в будь-якому разі позивачка права на пенсію не набула, а тому їй не може бути виплачена грошова допомога відповідно до ст. 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції обєктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права; доводи апеляційної скарги суперечать матеріалами справи, та не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому постанову суду у даній адміністративній справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись с. 200, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 26.12.2011 р. у справі № 2а-0870/9213/11 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, визначені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: О.М. Панченко

Суддя: В.Є. Чередниченко

Суддя: А.О. Коршун