Справа № 9767/10
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2010-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" липня 2010 р. справа № 2а-382/10

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Уханенка С.А.

суддів: Поплавського В.Ю. Сафронової С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Нікопольської міської ради на постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 грудня 2009 р. по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Нікопольської міської ради про зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2009 року позивачка звернулась до суду з вимогами, в яких просила визнати незаконними дії відповідача щодо виплат допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі, меншому встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років в період з липня 2007 року по грудень 2007 року, зобов`язати відповідача здійснити перерахунок нарахувань відповідно до вимог ч.3 ст.46 КУ України, Рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 року №6- рп/2007 року по справі №1 - 29/2007, ст. 62 Закону України "Про Державний бюджет на 2007 рік" та додатково нарахувати і виплатити недоплачену допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі : за липень 2007 року - 333,97 грн., за серпень 2007 року - 330,36 грн., за вересень 2007 року - 328,55 грн., за жовтень 2007 року - 333,87 грн., за листопад 2007 року - 329,95 грн., за грудень 2007 року - 325.47 грн.. Всього 1982,17 грн.

Постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 грудня 2009 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано неправомірними дії відповідача щодо нарахування та виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку на користь позивача в розмірі меншому чим передбачено ч.1 ст. 15 Закону України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми" за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, зобов`язано відповідача нарахувати та сплатити позивачу за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі прожиткового мінімуму на дитину віком до 6 років, у відповідності до ч.1 ст. 15 Закону України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми" з урахуванням фактично отриманої суми допомоги за зазначений період.

Не погодившись з постановою відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивачка 14.06.2005 року народила сина ОСОБА_2 (а.с.6), є застрахованою особою та знаходиться на обліку у відповідача та отримує від нього виплати допомоги по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку.

Так, відповідно до ст. 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням»допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Законом України Про державний бюджет України на 2007 рік було встановлено наступне:

- абзац 3 частини 2 ст. 56 Закону: допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку - у розмірі, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 гривень для незастрахованих осіб та не менше 23 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідач проводив відповідні виплати до вищезазначеного порядку та розмірів.

Проте, рішенням Конституційного суду України від 09 липня 2007 року №6-рп/2007 положення абзацу третього частини другої статті 56, та п. 14 ст. 71 втратили чинність, як такі, що визнані неконституційним. Це рішення має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

На 2007 рік правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності розмір виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку не встановлювався, а постановою КМУ № 32 від 16.01.2007 року встановлено, що дана допомога у 2007 році застрахованим особам призначається органами праці та соціального захисту населення за місцем їх проживання і в ІІ-ІV кварталах ними ж і виплачується.

Таким чином, при розрахунку розміру допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку слід керуватися ст. 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням»з урахуванням рішення Конституційного суду України № 6-рп/2007 з 09.07.2007 року. Тому, посилання суду першої інстанції на ст. 15 Закону України «Про Державну допомогу сімям з дітьми»є помилковим.

Задовольняючи позовні вимоги в частині недоплати суми за 2007 рік, суд першої інстанції не вірно застосував норми процесуального права.

Так, відповідно до ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна зі сторін.

З матеріалів справи вбачається, що позивач не просить поновити строк звернення до суду, а відповідач просив застосувати наслідки такого пропуску. Тому суду першої інстанції належало вирішити питання щодо застосування наслідку пропуску строку, відмовивши в задоволені позовних вимог.

Проте, суд першої інстанції в мотивувальній частині рішення зазначив, що позивачем не пропущено строк позовної давності, оскільки позивачка дізналась про порушення свого у квітні 2009 року.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком, оскільки дана причина пропуску строку звернення до суду не може бути визнана поважною. За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про застосування положень ст. 100 КАС України та вважає за необхідне відмовити в задоволені позовних вимог за період 09.07.2007 року по 31.12.2007 року.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду підлягає скасуванню.

У зв`язку з прийняттям Верховною Радою України Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо юрисдикції справ, пов`язаних із соціальними виплатами, який набрав чинності 10 березня 2010 року усі справи які пов`язані з призначенням, перерахунком, здійсненням, наданням, одержанням пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням та інших соціальних виплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, речового майна, пайків або грошової компенсації розглядаються у порядку цивільного судочинства. Згідно перехідних положень даного Закону адміністративні суди завершують розгляд справ даної категорії , провадження по яких відкрито. Тому судом касаційної інстанції є Верховний суд України, до якого і може бути здійснено оскарження рішення суду апеляційної інстанції.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202, ст. 205, 207 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Нікопольської міської ради Дніпропетровської області задовольнити.

Постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 грудня 2009 року - скасувати.

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання чинності.

Головуючий: С.А. Уханенко

Судді: С.В.Сафронова

ОСОБА_3