Справа № 820/3039/15
Суддя: Бадюков Ю.В.
Дата ухвалення: 2015-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

29 травня 2015 р. № 820/3039/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бадюков Ю.В.,

при секретарі судового засідання - Кікоян Г.О.,

за участю представника позивача - Кулаковського О.М.,

представника відповідача - Дитиненко Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Курскрезинотехніка - Україна"
до Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області
про скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Курскрезинотехніка - Україна" (далі по тексту - позивач, ТОВ "ТД "КРТ") звернулося до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області (далі по тексту - відповідач, ДПІ у Московському районі) в якому просить суд скасувати податкові повідомлення-рішення від 16.03.2015 року № про збільшення ТОВ "ТД "КРТ" суми грошового зобов'язання з податку на прибуток на суму 841875, 00 грн., в тому числі 673500, 00 грн. за основним платежем та 163375, 00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) та № про застосування до ТОВ "ТД "КРТ" суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в розмірі 20871, 95 грн.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що оскаржувані податкові повідомлення - рішення були винесені на підставі акта від 02.03.2015 року № 555/20-34-22-01-05/36103268 «Про результати документальної планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю „Торговий Дім „Курскрезинотехніка - Україна" (податковий номер 36103268) з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 року по 31.12.2014 року», висновки є незаконними, оскільки стаття 160 ПК не може розповсюджуватися на підприємство, засновником якого та отримувачем дивідендів є фізична особа - громадянин Російської Федерації. Також позивач вважає незаконним застосування штрафу через не оприбуткування готівки в касі підприємства, оскільки ним під час перевірки надавалися документи про оприбуткування грошових коштів, призначених для виплати заробітної плати, яка в день її отримання з банку була виплачена працівникам.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити.

Відповідач надав до суду письмові заперечення на адміністративний позов, в яких зазначив, що перевіркою встановлено порушення ТОВ "ТД "КРТ" вимог:

- п. 160.1 п. 160.2 ст. 160 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755- УІ (зі змінами та доповненнями), що призвело до заниження податку на прибуток на загальну суму 673500 грн., у т. ч. за 2013 рік 673500 грн.

- ст. 1 Указу Президента України від 12.06.1995 № 436/95 „Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки" передбачено застосування фінансових санкцій у вигляді штрафу за неоприбуткування у касах готівки - у п'ятикратному розмірі не оприбуткованої суми. Розрахунок штрафної (фінансової) санкції: 4174,39 * 5 = 20871, 95 грн.

Вважає, що в акті перевірки цілком правомірно було зроблено такі висновки з тих підстав, що відповідно до наданої до перевірки банківської виписки № 736 від 17.06.2013 року ТОВ "ТД "КРТ" було здійснено виплату дивідендів нерезиденту - громадянину Російської Федерації ОСОБА_4 в сумі 4265500 грн. при цьому не сплативши, в порушення вимог ст. 160 ПК України податку з доходу з джерелом його походження з України, отриманого таким нерезидентом від провадження господарської діяльності за ставкою в розмірі 15%.

Крім того, зазначає, що на підставі наданих до перевірки документів встановлено не оприбуткування готівки у касі у повній сумі її фактичних надходжень у день одержання коштів 03.01.2013, відповідно до прибуткового касового ордеру №1 від 03.01.2013 р. сума неоприбуткованої готівки становить 4174, 39 грн., що є порушенням вимог п. 2.6. глави 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті України, затвердженого постановою Правління НБУ від 15.12.2014 р. № 637.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила з підстав, викладених в письмових запереченнях, просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом, ТОВ "ТД "КРТ" пройшов у встановленому законом порядку державну реєстрацію юридичною особою, взято на податковий облік в органах ДПС 22.08.2008 р. за № 7991, перебуває на обліку в ДПІ у Московському районі м. Харкова та є платником податків і зборів встановлених Податковим кодексом України від 02.12.2010 р. № 2755-IV із змінами та доповненнями.

Як вбачається з матеріалів справи, встановлено в ході перевірки та не заперечується представниками сторін в судовому засіданні, відповідно до статуту підприємства зі змінами зареєстрованими 26.05.2011 року за №4031110 єдиним засновником підприємства був ОСОБА_5, іпн НОМЕР_3, паспорт серії НОМЕР_6, виданий Київським РВ ХДУ УМВС України у Харківській області 03.11.1998 року, сума внеску у статутний фонд складає 52500 грн., що дорівнює 100%.

Відповідно до протоколу від 24.09.2012 року № 04 Загальних зборів учасників ТОВ «ТД «КРТ» було прийнято рішення провести продаж 100% частки у статутному капіталі ТОВ «ТД «КРТ».

Підприємством до перевірки було надано Договір купівлі продажу частки у статутному капіталі ТОВ «ТД «КРТ» від 27.09.2012 року, відповідно до якого Продавець (ОСОБА_5 іпн НОМЕР_3, паспорт серії НОМЕР_6, виданий Київським РВ ХДУ УМВС України у Харківській області 03.11.1998 року, мешкає: АДРЕСА_1) продав, а Покупець (ОСОБА_4, громадянин Російської Федерації, паспорт НОМЕР_7, виданий 15 відділом Калінінського району м. Санкт-Петербурга, код підрозділу 782-015 07.03.2003 року, іпн НОМЕР_5, мешкає: РФ, АДРЕСА_2) купив всю належну частку у статутному капіталі ТОВ «ТД «КРТ», відповідно до рішення Загальних зборів учасників (протокол від 24.09.2012 року №04). Розмір частки, що належить продавцю становить 100%, що згідно документів дорівнює 52500 грн. За домовленістю сторін вказану частку відступлено за номінальною вартістю - 52500 грн.

08.10.2012 року за №88311800 було зареєстровано зміни до статуту підприємства ТОВ «ТД «КРТ-Україна», відповідно до яких єдиним засновником підприємства є ОСОБА_4, громадянин Російської Федерації, паспорт НОМЕР_7, виданий 15 відділом Калінінського району м. Санкт-Петербурга, код підрозділу 782-015 07.03.2003 року, іпн НОМЕР_5, мешкає: РФ, АДРЕСА_2, його частка у статутному капіталі складає 100% та дорівнює 52500 грн.

До перевірки надано протокол № 01 від 03.04.2013 року учасників товариства, відповідно до якого вирішили:

- чистий прибуток Товариства у розмірі 4490,0 тис. грн., визначений на підставі бухгалтерської звітності станом на 31.12.2012 року направити у повному обсязі до розпорядження єдиного учасника Товариства ОСОБА_4.

- провести виплату дивідендів учаснику Товариства ОСОБА_4 не пізніше 30 червня 2013 року грошові кошти у сумі 4490,0 тис. грн. способом передбаченим законодавством України.

Відповідно до наданої до перевірки банківської виписки за 17.06.2013 року підприємством ТОВ «КРТ» було здійснено наступні виплати, відповідно до платіжних доручень № 736 від 17.06.2013 року на суму 4 265 500 грн. - виплата дивідендів ОСОБА_4. № 734 від 17.06.2013 року на суму 224500 грн. - податок на доходи фізичних осіб.

Згідно ч. 3 ст. 72 КАСУ обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо проти цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Відповідно до п. 160.1 ст. 160 Податкового кодексу України в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, будь-які доходи, отримані нерезидентом із джерелом їх походження з України, оподатковуються в порядку і за ставками, визначеними цією статтею.

Для цілей цього пункту під доходами, отриманими нерезидентом із джерелом їх походження з України, розуміються:

а) проценти, дисконтні доходи, що сплачуються на користь нерезидента, у тому числі проценти за позиками та борговими зобов'язаннями, випущеними (виданими) резидентом;

б) дивіденди, які сплачуються резидентом;

в) роялті;

г) фрахт та доходи від інжинірингу;

г) лізингова/орендна плата, що сплачується резидентами або постійними представництвами на користь нерезидента - лізингодавця/орендодавця за договорами оперативного лізингу/оренди;

д) доходи від продажу нерухомого майна, розташованого на території України, яке належить нерезиденту, у тому числі майна постійного представництва нерезидента;

є) прибуток від здійснення операцій із торгівлі цінними паперами, деривативами або іншими корпоративними правами, визначений відповідно до норм цього розділу;

є) доходи, отримані від провадження спільної діяльності на території України, доходи від здійснення довгострокових контрактів на території України;

ж) винагорода за провадження нерезидентами або уповноваженими ними особами культурної, освітньої, релігійної, спортивної, розважальної діяльності на території України;

з) брокерська, комісійна або агентська винагорода, отримана від резидентів або постійних представництв інших нерезидентів стосовно брокерських, комісійних або агентських послуг, наданих нерезидентом або його постійним представництвом на території України на користь резидентів;

и) внески та премії на страхування або перестрахування ризиків в Україні (у тому числі страхування ризиків життя) або страхування резидентів від ризиків за межами України;

і) доходи, одержані від діяльності у сфері розваг (крім діяльності з проведення державної грошової лотереї);

ї) доходи у вигляді благодійних внесків та пожертв на користь нерезидентів;

й) інші доходи від провадження нерезидентом (постійним представництвом цього або іншого нерезидента) господарської діяльності на території України, за винятком доходів у вигляді виручки або інших видів компенсації вартості товарів/виконаних робіт/наданих послуг, переданих/виконаних/наданих резиденту від такого нерезидента (постійного представництва), у тому числі вартості послуг із міжнародного зв'язку чи міжнародного інформаційного забезпечення.

Відповідно до п. 160.2 ст. 160 Податкового кодексу України зі змінами та доповненнями резидент або постійне представництво нерезидента, що здійснюють на користь нерезидента або уповноваженої ним особи (крім постійного представництва нерезидента на території України) будь-яку виплату з доходу з джерелом його походження з України, отриманого таким нерезидентом від провадження господарської діяльності (у тому числі на рахунки нерезидента, що ведуться в національній валюті), крім доходів, зазначених у пунктах 160.3 - 160.7 цієї статті, зобов'язані утримувати податок з таких доходів, зазначених у пункті 160.1 цієї статті, за ставкою в розмірі 15 відсотків їх суми та за їх рахунок, який сплачується до бюджету під час такої виплати, якщо інше не передбачено положеннями міжнародних договорів України з країнами резиденції осіб, на користь яких здійснюються виплати, що набрали чинності.

Пунктом «в» п.п. 14.1.122. п. 14.1. ст. 14 ПК України визначено, що нерезидентом є фізичні особи, які не є резидентами України.

Відповідно до ст. 10 «Дивіденди» Угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації про уникнення подвійного оподаткування доходів і майна та попередження ухилень від сплати податків, підписаної 08.02.1995 року, ратифікована Україною 06.10.1995 року, що набрала чинність в Україні 03.08.1999 року:

1. Дивіденди, що сплачуються підприємством однієї Договірної Держави резиденту другої

Договірної Держави, можуть оподатковуватись у цій другій Державі.

2. Однак такі дивіденди можуть також оподатковуватись у Договірній Державі, резидентом якої є підприємство, що сплачує дивіденди, і відповідно до законодавства цієї Держави, але якщо одержувач дивідендів фактично має право на них, податок, що стягується в такому разі, не повинен перевищувати:

а) 5 процентів загальної суми дивідендів, якщо резидент другої Договірної Держави зробив внесок в його акціонерний капітал (статутний фонд) не менше 50000 доларів США або еквівалентну суму у національних валютах Договірних Держав; та б) 15 процентів загальної суми дивідендів у всіх інших випадках.

3. Термін "дивіденди" при використанні в цій статті означає доход від акцій чи інших прав, які і не є борговими зобов'язаннями, що дають право на участь у прибутку, також як доход від інших корпоративних прав, який підлягає такому ж оподаткуванню, як доходи від акцій відповідно до законодавства Держави, резидентом якої є підприємство, що розподіляє прибуток.

Положення пунктів 1 і 2 цієї статті не застосовуються, якщо особа, що фактично має право на дивіденди, яка є резидентом Договірної Держави, здійснює підприємницьку діяльність у другій Договірній Державі, резидентом якої є підприємство, що сплачує дивіденди, через розташоване в ній постійне представництво, або надає в цій другій Державі незалежні особисті послуги з розташованої в ній постійної бази, і дивіденди, дійсно відносяться до такого постійного представництва або постійної бази. В такому випадку залежно від обставин застосовуються положення статті 7 або статті 14 цієї Угоди.

У випадку, коли підприємство, яке є резидентом однієї Договірної Держави, одержані прибуток або доходи із другої Договірної Держави, ця друга Держава може не стягувати будь-яких податків з дивідендів, що сплачуються підприємством, за винятком, коли ці дивіденди сплачуються резиденту цієї другої Держави, або якщо холдинг, стосовно якого сплачуються дивіденди, дійсно відноситься до постійного представництва або постійної бази, розташованих у цій другій Державі, і не стягувати податки на нерозподілений прибуток, навіть якщо дивіденди сплачуються або нерозподілений прибуток складається повністю або частково з прибутку або доходу, що утворюються у цій Державі.

Судом встановлено, що підприємством ТОВ «КРТ-Україна» не було нараховано та сплачено податок на прибуток з доходів, отриманих нерезидентом із джерелом його походження з України у сумі 15%, що дорівнює 673500, 00 грн., при виплаті дивідендів засновнику, громадянину Російської Федерації ОСОБА_4 у розмірі 4490000, 00 грн. Доказів зворотнього позивачем не надано.

Таким чином суд погоджується з висновком ДПІ у Московському районі про порушення ТОВ «ТД «КРТ» п. 160.1 п. 160.2 ст. 160 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VІ, та заниження податку на прибуток на загальну суму 673500 грн., у т. ч. за 2013 рік 673500 грн.

Щодо визначення позивачу суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 20871, 95 грн. згідно податкове повідомлення-рішення № від 16.03.2015 року суд встановив наступне.

Як встановлено при судовому розгляді справи податкове повідомлення-рішення № від 16.03.2015 року було прийнято на підставі висновків акта перевірки від 02.03.2015 року № 555/20-34-22-01-05/36103268 яким встановлено порушення позивачем вимог п. 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління НБУ від 15.12.2004 р. № 637.

В акті перевірки фахівцями ДПІ встановлено, що з наданих до перевірки документів встановлено не оприбуткування готівки у касі у повній сумі її фактичних надходжень у день одержання коштів 03.01.2013, відповідно до прибуткового касового ордеру №1 від 03.01.2013 р. сума неоприбуткованої готівки становить 4174, 39 грн., що є порушенням вимог п. 2.6. глави 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті України, затвердженого постановою Правління НБУ від 15.12.2014 р. № 637.

Внаслідок вчинення зазначеного порушення на підставі абз. 3 ст. 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки від 12.06.1995р. № 436/95 позивачу було визначено штраф у розмірі 20871, 95 грн.

Такі твердження фахівців ДПІ не відповідають дійсним обставинам справи та спростовуються первинними документами наявними у позивача та дослідженими перевіряючими в ході здійснення перевірки.

Суд зазначає, що порядок ведення касових операцій у національній валюті визначений Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженим постановою Правління НБУ від 15.12.2004р. № 637.

Відповідно до глави 1 зазначеного Положення касова операція - це операції підприємств (підприємців) між собою та з фізичними особами, що пов'язані з прийманням і видачею готівки під час проведення розрахунків через касу з відображенням цих операцій у відповідних книгах обліку.

Згідно п. 2. Положення підприємства (підприємці) здійснюють розрахунки готівкою між собою і з фізичними особами (громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, які не здійснюють підприємницької діяльності) через касу як за рахунок готівкової виручки, так і за рахунок коштів, одержаних із банків. Зазначені розрахунки проводяться також шляхом переказу готівки для сплати відповідних платежів.

Підприємства (підприємці) здійснюють облік операцій з готівкою у відповідних книгах обліку.

В п. 2.6 Положення передбачено, що уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.

У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Підприємствам, яким Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" надано право проводити розрахунки готівкою із споживачами без використання РРО та РК і специфіка функціонування яких унеможливлює оформлення ними кожної операції касовим ордером (продаж проїзних і перевізних документів; білетів державних лотерей; квитків на відвідування культурно-спортивних і видовищних закладів тощо), дозволяється оприбутковувати готівку наприкінці робочого дня за сукупністю операцій у цілому за робочий день з оформленням касовими документами і відображенням у відповідній книзі обліку.

Суми готівки, що оприбутковуються, мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових (розрахункових) документах.

Відповідно до п. 2.9 Положення готівкова виручка (готівка) підприємств (підприємців), у тому числі готівка, одержана з банку, використовуються ними для забезпечення потреб, що виникають у процесі їх функціонування, а також для проведення розрахунків з бюджетами та державними цільовими фондами за податками і зборами (обов'язковими платежами).

Підприємства не повинні накопичувати готівкову виручку (готівку) у своїх касах понад установлений ліміт каси для здійснення потрібних витрат до настання строків цих виплат.

Відповідно до п. 2.10 Положення підприємства мають право зберігати у своїй касі готівку, одержану в банку для виплат, що належать до фонду оплати праці, а також пенсій, стипендій, дивідендів (доходу), понад установлений ліміт каси протягом трьох робочих днів, уключаючи день одержання готівки в банку. Для проведення цих виплат працівникам віддалених відокремлених підрозділів підприємств залізничного транспорту та морських портів готівка може зберігатися в їх касах понад установлений ліміт каси протягом п'яти робочих днів, уключаючи день одержання готівки в банку. Готівка, що одержана в банку на інші виплати, має видаватися підприємством своїм працівникам у той самий день. Суми готівки, що одержані в банку і не використані за призначенням протягом установлених вище строків, повертаються підприємством до банку не пізніше наступного робочого дня банку або можуть залишатися в його касі (у межах установленого ліміту).

Підприємство має право зберігати в касі готівку для виплат, які належать до фонду оплати праці та здійснюються за рахунок виручки, понад установлений йому ліміт каси протягом трьох робочих днів з дня настання строків цих виплат у сумі, що зазначена в переданих до каси відомостях на виплату грошей (абз. 2 п. 2.10 Положення).

Відповідно до п. 3.1 глави 3 Положення про ведення касових операцій в національній валюті в Україні касові операції оформляються касовими ордерами, видатковими відомостями, розрахунковими документами, документами за операціями із застосуванням спеціальних платіжних засобів, іншими касовими документами, які згідно із законодавством України підтверджували б факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) готівкових коштів.

Згідно п. 3.3 та п. 3.4 глави 3 зазначеного Положення приймання готівки в каси проводиться за прибутковими касовими ордерами (додаток 2), підписаними головним бухгалтером або особою, уповноваженою керівником підприємства.

Видача готівки з кас проводиться за видатковими касовими ордерами (додаток 3) або видатковими відомостями. Документи на видачу готівки мають підписувати керівник і головний бухгалтер або працівник підприємства, який на це уповноважений керівником. До видаткових ордерів можуть додаватися заява на видачу готівки, розрахунки тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно корінця чеку Л32445195 та на підставі банківської виписки за 03.01.2013 р. грошові кошти в сумі 4174,39 були видані в банківській установі отримувачу для виплати заробітної плати (авансу) за січень 2013 року.

Головним бухгалтером підприємства, який виконує функцію касира, ОСОБА_6 було виписано прибутковий касовий ордер від 3.01.2013 №1, яким до каси оприбутковано готівкові кошти в розмірі 4174,39 грн. з підстав отримання заробітної плати за січень 2013 по чеку Л32445195.

На сторінці 1 касової книги позивача, відображено касовий ордер №1 за яким було оприбутковано готівкові кошти до каси підприємства з посиланням на чек Л32445195.

Згідно відомості про виплату грошей № ВЗП-000001 за січень 2013 працівники підприємства отримали заробітну плату в сумі 4174,39 грн.,що підтверджується власноручними підписами у відомості. Таким чином, залишок по касі станом на кінець 03.01.2013 складає нуль.

За таких обставин суд зазначає про помилковість висновку податкового органу про порушення позивачем п. 2.6. глави 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті України, затвердженого постановою Правління НБУ від 15.12.2014 р. № 637.

Згідно статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (стаття 86 КАС України).

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що вимоги стосовно скасування податкового повідомлення-рішення № від 16.03.2015 року як такого, що прийняте з порушенням норм діючого законодавства України, підтверджуються матеріалами справи, не спростовані відповідачем, а відтак підлягають задоволенню, а в частині скасування податкового повідомлення-рішення від 16.03.2015 року № є такими, що задоволенню не підлягають через їх безпідставність.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Курскрезинотехніка - Україна" до Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити частково.

Скасувати податкове повідомлення-рішення № від 16.03.2015 року про застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Курскрезинотехніка - Україна" суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в розмірі 20871, 95 грн. (двадцять тисяч вісімсот сімдесят одна гривня 95 копійок).

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Бадюков Ю.В.