Справа № 826/1322/15
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2015-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2015 року м. Київ № 826/1322/15

Окружний адміністративний суд м. Києва, у складі судді Добрянської Я.І., розглянув відповідно до вимог ч. 6 ст. 128 КАС України в порядку письмового провадження адміністративну справу:

за позовом ОСОБА_1

до відповідача Соломянської районної в м. Києві державної адміністрації

про зобов'язання вчинити певні дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до відповідача Соломянської районної в м. Києві державної адміністрації, в якому, з урахуванням збільшених у судовому засіданні 19.02.2015 р. та згідно заяви від 22.04.2015 р. позовних вимог, просить визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у задоволенні заяви про зарахування позивача на соціальний квартирний облік та зобов'язати відповідача постановити позивача на соціальний квартирний облік, а також визнання протиправними дій та скасування розпорядження Солом"янської районної в м. Києві державної адміністрації від 25.03.2015 р. №188.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.02.2015 р. суддею Добрянською Я.І. поновлено позивачу пропущений з поважних причин строк на звернення до суду, відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду.

Так, в обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено про те, що позивач перебуває на обліку в "Центрі обліку бездомних громадян" та власного житла не має, у зв'язку із чим, керуючись положеннями ст. 47 Конституції України та Закону України "Про житловий фонд соціального призначення", звернулась до відповідача із заявою про зарахування на квартирний соціальний облік, у відповідь на яку отримано відмову листом від 17.12.2012 р. №Р-1875, що, на переконання позивача, свідчить про порушення відповідачем гарантованого права соціальне на житло.

Представник відповідача позовні вимоги не визнала, надала до суду письмові заперечення, в яких зазначено, що Соломянська районна в м. Києві державна адміністрація, відмовляючи у зарахуванні на соціальний квартирний облік позивача, керувалась положеннями п. 6 Порядку взяття громадян на соціальний квартирний облік, їх перебування на такому обліку та зняття з нього, адже при зверненні позивачем не надано у повному обсязі документів, визначених п. 2 цього Порядку.

Під час судового засідання 26.03.2015 р. позивачем заявлено клопотання про продовження розгляду справи у порядку письмового провадження, проти задоволення якого представник відповідача не заперечувала.

У зв'язку із вказаними обставинами та згідно з ч. 6 ст. 128 КАС України суд ухвалив продовжити розгляд даної адміністративної справи в порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Під час письмового провадження до суду від позивача надійшли додаткові пояснення, в яких серед іншого зауважено, що можливість надання передбаченої п. 2 Порядку взяття громадян на соціальний квартирний облік, їх перебування на такому обліку та зняття з нього довідки про місце проживання та склад сім'ї за формою згідно з додатком 1 у позивача як особи без визначеного місця проживання та такої, що проживає в тимчасовому притулку для дорослих, відсутня, адже така довідка видається виключно підприємством та організацією, що обслуговують житловий фонд.

При цьому, на переконання позивача, дана обставина свідчить про відсутність законодавчого регулювання процедури взяття на облік осіб без визначеного місця або таких, що проживають у тимчасових притулках для дорослих, що в свою чергу унеможливлює реалізацію позивачем гарантованого ст. 47 Конституції України права на житло.

Водночас відповідачем подано до суду додаткові заперечення проти позову, в яких зазначено, що розпорядженням Соломянської районної в м. Києві державної адміністрації від 25.03.2015 р. №188 позивачу повторно відмовлено в зарахуванні на соціальний квартирний облік, адже позивачем до заяви не надано у повному обсязі необхідних документів згідно п. 2 Порядку взяття громадян на соціальний квартирний облік, їх перебування на такому обліку та зняття з нього.

Окрім цього, відповідачем також зауважено, що сума всіх доходів, отриманих позивачем у грошовій формі, а саме - 3614,07 грн., значно перевищує сумарну величину опосередкованої вартості наймання (оренди) житла в даному населеному пункті та прожиткового мінімуму, встановленого законодавством, який повинен бути меншим від 1668 грн.

Разом з тим, 22.04.2015 р. ОСОБА_1 подано до суду заяву, в якій вона просить збільшити позовні вимоги шляхом визнання протиправними дій та скасування розпорядження Солом"янської районної в м. Києві державної адміністрації від 25.03.2015 р. №188.

Так, у зв"язку із надходженням заяви позивача про збільшення позовних вимог для додаткового з"ясування повідомлених сторонами обставин суд вирішив вийти з письмового провадження та призначити справу до судового розгляду у судовому засіданні на 28.05.2015 р., про що повідомлено представника відповідача особисто в приміщенні суду, а позивача - за допомогою засобу телефонного зв"язку.

Водночас до судового засідання 28.05.215 р. сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, не з"явились, повноважних представників не скерували. При цьому представником відповідача скеровано до суду заяву від 28.05.2015 р. про продовження розгляду справи без його участі.

У зв'язку із вказаними обставинами та згідно з ч. 6 ст. 128 КАС України суд ухвалив продовжити розгляд даної адміністративної справи в порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відтак, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1.) згідно наявної у справі копії довідки від 07.11.2014 р. №218 Центру обліку бездомних громадян Департаменту соціальної політики Київської міської державної адміністрації перебуває на обліку та має реєстрацію місця проживання, починаючи з 12.07.2012 р., за адресою центру: АДРЕСА_1.

Дана обставина підтверджується також наданими до суду копіями довідки Центру №3 надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів №905, відміткою на 11 сторінці паспорта позивача, довідок Київського міського центру роботи з жінками Київської міської державної адміністрації від 14.10.2012 р. №173 та від 18.02.2015 р. №03.

Позивач на ім'я голови Соломянської районної в м. Києві державної адміністрації звернулась із заявою від 04.12.2012 р., в якій просила допомогти в зарахуванні її на квартирний облік, при цьому в тексті заяви зазначено про надання додатків у кількості 6 аркушів, конкретний перелік яких відсутній.

При цьому, як вбачається із наданих до суду представником відповідача доказів, фактично до заяви від 04.12.2012 р. позивачем було додано копії таких документів, як: паспорт громадянина України серії НОМЕР_1, довідку від 28.11.2012 р. №124 Центру обліку бездомних громадян Київської міської державної адміністрації про перебування на обліку та реєстрації місця проживання за адресою даного центру, довідку Київського міського центру роботи з жінками Київської державної адміністрації від 24.10.2012 р. №173 про перебування позивача на обліку в Притулку тимчасового перебування жінок, які зазнали насильства в сім'ї Київського міського Центру роботи з жінками, лист Міністерства соціальної політики України від 12.11.2012 р. №3958/014/184-12, в якому роз'яснено позивачу порядок звернення задля постановки на соціальний квартирний облік, а також повідомлено про направлення з метою визначення можливих шляхів вирішення питання житлового забезпечення позивача відповідного листа на адресу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, а також клопотання до Київської міської державної адміністрації щодо надання позивачу необхідної допомоги.

Листом від 17.12.2012 р. №Р-1875 Соломянською районною у м. Києві державною адміністрацією повідомлено позивачу, що згідно з п. 2, 5 постанови виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів і президії Київської міськради профспілок від 30.04.1991 №234 встановлено, що потребуючими поліпшення житлових умов визначаються громадяни, які мають житлову площу до 7,5 кв. м. включно на кожного члена родини та постійно зареєстровані у м. Києві не менше 5 років.

Окрім цього, також зазначено, що надані до заяви позивачем документи не дають підстав для зарахування на соціальний та квартирний облік, так як не відповідають вимогам п. 2 Порядку взяття громадян на соціальний квартирний облік, їх перебування на такому обліку та зняття з нього, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 р. №682 та Правилам обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їх житлових приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11.12.1984 р. №470, а також зауважено про тимчасову реєстрацію переважного місця знаходження позивача, у зв'язку із перебуванням у Центрі обліку бездомних громадян Київської міської державної адміністрації.

Відтак, вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач за захистом порушених прав та інтересів звернулася до Окружного адміністративного суду м. Києва.

Дослідивши наявні у справі докази, проаналізувавши матеріали справи та норми чинного законодавства з приводу даного спору, а також заслухавши пояснення представників сторін, врахувавши позицію судів вищих інстанцій з приводу аналогічних спорів, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог, зважаючи на наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як передбачено ч. 1 с. 9 ЖК УРСР громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду, або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів.

Забезпечення постійним житлом громадян, які відповідно до законодавства мають право на його отримання, може здійснюватися шляхом будівництва або придбання доступного житла за рахунок надання державної підтримки у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 2 ст. 9).

Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій (ч. 5 ст. 9).

Згідно абз. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України від 12.01.2006 р. №3334-IV "Про житловий фонд соціального призначення" (далі - Закон №3334) соціальним квартирним обліком визначається облік громадян України, які користуються правом на соціальне житло і перебувають у черзі на його отримання.

Частиною 1 ст. 2 цього Закону визначено, що відповідно до Конституції України кожен має право на житло. Громадянам України, які відповідно до закону потребують соціального захисту, соціальне житло надається безоплатно.

Так, у відповідності до ч. 2 ст. 10 Закону №3334 при визначенні середньомісячного сукупного доходу враховується вартість майна, що знаходиться у власності громадянина та членів його сім'ї на момент взяття на соціальний квартирний облік.

Порядок врахування вартості майна, що знаходиться у власності громадянина та членів його сім'ї, та порядок визначення величини опосередкованої вартості найму житла в населеному пункті затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Правом взяття на соціальний квартирний облік також користуються мешканці тимчасових притулків для дорослих, громадяни, які мають право на соціальний захист у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно ч. 4 ст. 10 Закону №3334 порядок взяття громадян на соціальний квартирний облік, їх перебування на такому обліку та зняття з нього затверджується Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 р. №682 затверджено також Порядок взяття громадян на соціальний квартирний облік, їх перебування на такому обліку та зняття з нього, п. 1 якого передбачено, що взяття громадян на соціальний квартирний облік (далі - облік) здійснюється за рішенням органу місцевого самоврядування за місцем проживання громадян, які мають право на отримання квартир, садибних (одноквартирних) житлових будинків з житлового фонду соціального призначення, після набуття ними повної цивільної дієздатності відповідно до закону. Для взяття на облік громадянин або уповноважена ним особа, що підтверджується завіреною в установленому законом порядку довіреністю, подає письмову заяву.

Згідно п. 2 цього Порядку до заяви про взяття громадянина на облік додаються такі документи:

- довідка про місце проживання та склад сім'ї за формою згідно з додатком 1; (абз. 2 п. 2 у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 р. №138 - довідка про місце проживання та склад сім'ї за формою згідно з додатком 1 (за винятком громадян без визначеного місця проживання, які замість зазначеної довідки надають довідку про прийняття на обслуговування в заклад для бездомних осіб згідно з додатком 9 і довідку про реєстрацію місця проживання/перебування особи);

- копії документів, що посвідчують особу громадянина та членів його сім'ї;

- копії довідок про присвоєння ідентифікаційного номера громадянинові та членам його сім'ї;

- копії документів, що підтверджують право громадянина та членів його сім'ї на надання пільг під час взяття на облік;

- довідки про доходи громадянина та членів його сім'ї за попередній рік;

- відомості про вартість майна, що перебуває у власності громадянина та членів його сім'ї на момент взяття на соціальний квартирний облік.

Тобто, витребування суб"єктом владних повноважень у разі звернення особи із заявою про взяття на соціальний квартирний облік будь-яких інших документів, аніж визначених у п. 2 цього Порядку, є безпідставним та протиправним.

Між тим, згідно п. 4 цього Порядку передбачено, що посадова особа місцевого самоврядування реєструє заяву про взяття громадянина на облік та документи, що додаються до неї, в книзі згідно з додатком 2 та видає розписку згідно з додатком 3.

Рішення про взяття громадянина на облік або про відмову приймає відповідний орган місцевого самоврядування за результатами розгляду заяви разом з документами, що додаються до неї, не пізніше 30 робочих днів після їх надходження. Зазначене рішення приймається з урахуванням вартості майна, що перебуває у власності громадянина та членів його сім'ї на момент взяття на соціальний квартирний облік. Під час вирішення питання щодо надання соціального житла - квартири або садибного (одноквартирного) житлового будинку громадянинові, який має приватне житло, враховується площа житлового приміщення, що перебуває у приватній власності такого громадянина або членів його сім'ї, які проживають разом з ним (п. 5).

Норма п. 6 даного Порядку містить чіткий та виключний перелік підстав, за яких громадянинові може бути відмовлено у взятті на облік у разі подання документів:

- у неповному обсязі відповідно до пункту 2 цього Порядку;

- які містять виправлення;

- що не підтверджують можливість визнання у встановленому порядку громадянина таким, що потребує надання соціального житла;

- які містять недостовірні відомості, що встановлено відповідним органом місцевого самоврядування.

У позовній заяві ОСОБА_1 зазначено, що при зверненні у 2012 р. до відповідача в додатках до заяви про взяття її на соціальний квартирний облік додано такі копії документів: що посвідчують особу, довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, довідки про доходи за 2008 р., довідки про те, що позивач та члени її родини знаходяться в тимчасовому притулку для дорослих і не мають власного житла.

Водночас, як вказано у запереченнях, разом із заявою від 04.12.2012 р. (вх. від 04.12.2012 р. №Р-1875) позивачем надано: копію паспорту заявниці, довідку з центру обліку бездомних громадян, довідку з КМДА про перебування її в центрі роботи з жінками та лист з Мінсоцполітики, копії яких наявні у справі.

При цьому, як зазначено відповідачем, фактично позивачем всупереч вимог п. 2 Порядку взяття громадян на соціальний квартирний облік, їх перебування на такому обліку та зняття з нього не додано при зверненні таких документів, як: довідка про місце проживання та склад сім'ї за формою згідно з додатком 1; копії довідок про присвоєння ідентифікаційного номера громадянинові та членам його сім'ї; копії документів, що підтверджують право громадянина та членів його сім'ї на надання пільг під час взяття на облік; довідки про доходи громадянина та членів його сім'ї за попередній рік; відомості про вартість майна, що перебуває у власності громадянина та членів його сім'ї на момент взяття на соціальний квартирний облік.

Між тим, як вбачається із матеріалів справи, копій визначених у позовній заяві як наданих відповідачу документів за період 2012 року до суду фактично позивачем не предоставлено.

Так, як встановлено судом, у справі наявна копії довідки про доходи позивача за період з 01.01.2013 по 31.12.2013, видана Київського міського центру роботи з жінками 13.05.2014 р. №08, довідка №905 управління ДАІ ГУ МВС України в м. Києві про відсутність зареєстрованих за позивачем транспортних засобів, датована 03.06.2014 р., довідка Київського міського центру роботи з жінками від 18.11.2014 р. №115, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформованого 13.06.2014 р., довідки Центру обліку бездомних громадян від 07.11.2014 р. №218, довідки Київського міського центру роботи з жінками від 18.02.2015 р. №03.

Як вбачається, перелічені вище документи є виданими значно пізніше 2012 року, а тому, на переконання суду, не є доказами, що підтверджують надання позивачем при зверненні із заявою від 04.12.2012 р. (вх. від 04.12.2012 р. №Р-1875) відповідачу документів згідно переліку, визначеного п. 2 Порядку взяття громадян на соціальний квартирний облік, їх перебування на такому обліку та зняття з нього.

У зв'язку із вказаною обставиною, а також беручи до уваги відсутність у заяві від 04.12.2012 р. конкретного переліку документів у додатках, суд вважає доведеною відповідачем та підтвердженою належними і допустимими доказами у справі обставину щодо фактичного надання ОСОБА_1 до вказаної заяви в якості додатків документів, зазначених у запереченнях, копії яких надано відповідачем до суду.

А отже, в такому випадку відповідає дійсності й твердження відповідача про ненадання позивачем до заяви від 04.12.2012 р. визначених у п. 2 Порядку взяття громадян на соціальний квартирний облік, їх перебування на такому обліку та зняття з нього довідки про місце проживання та склад сім'ї за формою згідно з додатком 1; копії довідок про присвоєння ідентифікаційного номера громадянинові та членам його сім'ї; копії документів, що підтверджують право громадянина та членів його сім'ї на надання пільг під час взяття на облік; довідки про доходи громадянина та членів його сім'ї за попередній рік; відомості про вартість майна, що перебуває у власності громадянина та членів його сім'ї на момент взяття на соціальний квартирний облік.

Водночас, як зазначено представником відповідача та вбачається зі змісту листа від 17.12.2012 р. №Р-1875, саме невідповідність п. 2 Порядку взяття громадян на соціальний квартирний облік, їх перебування на такому обліку та зняття з нього наданих ОСОБА_1 документів стало підставою для відмови відповідачем у зарахуванні позивача на соціальний квартирний облік.

Таким чином, проаналізувавши наведені вище законодавчі норми, а також дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що відмова у зарахуванні позивача на соціальний квартирний облік, що оформлена листом від 17.12.2012 р. №Р-1875, прийнята відповідачем у відповідності до вимог абз. 2 п. 6 Порядку взяття громадян на соціальний квартирний облік, їх перебування на такому обліку та зняття з нього, згідно якого громадянинові може бути відмовлено у взятті на облік у разі подання документів у неповному обсязі відповідно до пункту 2 цього Порядку.

Разом з тим, суд зауважує, що відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

Згідно із частиною другою ст. 2 Закону України від 11.12.2003 р. №1382-IV "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

При цьому право взяття на соціальний квартирний облік мешканців тимчасових притулків для дорослих закріплено положеннями абз. 4 ч. 2 Закону №3334, що відповідно є нормою вищої юридичної сили, аніж п. 2 Порядку взяття громадян на соціальний квартирний облік, їх перебування на такому обліку та зняття з нього, та положення якого не можуть звужувати право громадян, а саме осіб без визначеного місця проживання, перебувати на соціальному квартирному обліку. Зазначена позиція узгоджується із висновками Вищого адміністративного суду України, викладеними в ухвалі від 04.07.2013 р. №К/9991/62517/11 (реєстраційний номер рішення №32365846) та постанові від 20.03.2014 р. №К/800/56387/13 (реєстраційний номер рішення №38158825).

А відтак, в даному випадку дії відповідача щодо відмови листом від 17.12.2012 р. №Р-1875 у взятті позивача на соціальний квартирний облік з підстав відсутності довідки про місце проживання та склад сім'ї за формою, визначеною в Додатку 1 цього Порядку за умови підтвердження переважного місцезнаходження (місця перебування) є протиправними та такими, що обмежують конституційні права ОСОБА_1, а тому в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню.

Водночас, оцінюючи доводи позивача щодо позбавлення її, як громадянки без визначеного місця проживання, права на взяття на соціальний квартирний облік з підстав відсутності відповідного законодавчого регулювання, суд зазначає наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 р. №138 до Порядку взяття громадян на соціальний квартирний облік, їх перебування на такому обліку та зняття з нього, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 р. №682 "Деякі питання реалізації Закону України "Про житловий фонд соціального призначення" внесено зміни, а саме абзац другий пункту 2 викладено в такій редакції: "довідка про місце проживання та склад сім'ї за формою згідно з додатком 1 (за винятком громадян без визначеного місця проживання, які замість зазначеної довідки надають довідку про прийняття на обслуговування в заклад для бездомних осіб згідно з додатком 9 і довідку про реєстрацію місця проживання/перебування особи);", тобто обставини, на які посилається позивач, станом на момент прийняття рішення у цій справі є такими, що відпали.

Також суд зауважує, що під час судового розгляду даної адміністративної справи позивач 03.03.2015 р. повторно звернулась до Соломянської районної в м. Києві державної адміністрації із заявою про взяття на соціальний квартирний облік, що підтверджується наявною у справі копією розписки.

Розпорядженням від 25.03.2015 р. №188 голови Соломянської районної в м. Києві державної адміністрації відмовлено позивачу у задоволенні її заяви у зв'язку із відсутністю передбачених законом підстав. При цьому в якості підстав для відмови у даному розпорядженні здійснено посилання на положення п.п. 1 п. 2, п. 6 Порядку взяття громадян на соціальний квартирний облік, їх перебування на такому обліку та зняття з нього та п. 2 Порядку врахування вартості майна, що перебуває у власності громадянина та членів його сім'ї, ОСОБА_1 у прийнятті на соціальний квартирний облік.

Між тим, як вбачається зі змісту додаткових заперечень проти позову (вх. від 27.03.2015 р.), причиною відмови позивачу у прийнятті на соціальний квартирний облік є ненадання до заяви у повному обсязі необхідних документів згідно п. 2 Порядку взяття громадян на соціальний квартирний облік, їх перебування на такому обліку та зняття з нього, а зокрема, довідки про місце проживання та склад сім"ї за формою згідно з додатком, та, окрім цього, довідка про доходи громадянина та членів його сім"ї за попередній рік фактично містить відомості лише за 3 квартали 2014 р.

Як встановлено судом з наявної у справі копії листа від 25.02.2015 р. №1330/Р/26-58-11-01-22 ДПІ у Соломянському районі ГУ ДФС у м. Києві загальна сума нарахованого позивачу за 1-3 квартали 2014 р. доходу становить 15883,89 грн. При цьому ДПІ у вказаному листі повідомлено, що надати інформацію про доходи ОСОБА_1 за період з 01.10.2014 р. можливість відсутня, так як ця інформація надходить до центральної бази даних Державної фіскальної служби України згідно щоквартальних звітів 1-ДФ, які надаються платниками податків-роботодавцями на найманих осіб у 40 денний термін після закінчення звітного періоду.

Водночас, на переконання суду, в даному випадку позивач у повному обсязі виконала покладений на неї як заявника п. 2 Порядку взяття громадян на соціальний квартирний облік, їх перебування на такому обліку та зняття з нього обов"язок з надання довідки про доходи за минулий рік, адже, як вбачається із тексту згаданого листа податкового органу, позивач просила надати інформацію про доходи за весь 2014 рік. Відтак, причина ненадання заявником відомостей про доходи за 4 квартал 2014 р., на що посилається відповідач, у цій ситуації не залежить від волі позивача, а базується на фактично отриманих даних від податкового органу. При цьому у разі недостатності повідомлених позивачем відомостей про доходи за 2014 р., а також з урахуванням змісту листа від 25.02.2015 р. №1330/Р/26-58-11-01-22, відповідач, на переконання суду, мав можливість звернутись за необхідною додатковою інформацією до ДПІ у Соломянському районі ГУ ДФС у м. Києві, а тому доводи відповідача в цій частині підлягають спростуванню.

Отже, з вже наведених вище мотивів та беручи до уваги встановлені обставини, суд приходить до висновку, що дії відповідача в частині відмови у взятті позивача на соціальний квартирний облік з підстав відсутності довідки про місце проживання та склад сім'ї за формою, визначеною в Додатку 1 цього Порядку за умови підтвердження переважного місцезнаходження (місця перебування), а також ненадання у повному обсязі інформації про доходи за 2014р. (що, як вбачається зі змісту оскаржуваного розпорядження, на переконання відповідача свідчить про недотримання позивачем п.п. 1 п. 2 Порядку взяття громадян на соціальний квартирний облік, їх перебування на такому обліку та зняття з нього, у зв"язку із чим відповідачем і застосовано п. 6 цього ж Порядку), є протиправними, в свою чергу розпорядження від 25.03.2015 р. №188 голови Соломянської районної в м. Києві державної адміністрації в цій же частині є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Що ж до посилання відповідача у розпорядженні від 25.03.2015 р. №188 як на підставу відмови ОСОБА_1 на п. 2 Порядку врахування вартості майна, що перебуває у власності громадянина та членів його сім'ї, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 р. №682 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), суд зазначає наступне.

Цей Порядок визначає механізм врахування вартості майна, що перебуває у власності громадянина та членів його сім'ї (далі - майно), для визначення їх права взяття на соціальний квартирний облік (п. 1).

Так, згідно п. 4 Порядку врахування вартості майна, що перебуває у власності громадянина та членів його сім'ї, для визначення середньомісячного сукупного доходу враховується вартість майна, що перебуває у власності громадянина та членів його сім'ї на момент взяття на соціальний квартирний облік.

Разом з тим п. 5 цього Порядку розкриває поняття майна, вартість якого підлягає врахуванню для визначення права особи на взяття на соціальний квартирний облік, до такого майна, власне, належить: нерухоме майно, транспортні засоби, вклади у банках, цінні папери та інші активи, обчислюється уповноваженими оцінними комісіями органів місцевого самоврядування відповідно до законодавства на підставі відомостей, що подаються громадянином за формою згідно з додатком.

Разом з тим, як пояснила під час судового розгляду позивач, проти чого також не заперечував представник відповідача, будь-яке майно, а зокрема, перелічене вище, у її власності відсутнє. Зазначена обставина підтверджується також наявними у справі копіями довідки від 03.06.2014 р. №905 управління ДАІ ГУ МВС України в м. Києві про відсутність зареєстрованих за позивачем транспортних засобів, довідка Київського міського центру роботи з жінками від 18.11.2014 р. №115, витягу №22969613 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформованого 13.06.2014 р.

А відтак, зважаючи на відсутність зареєстрованого у власності позивача майна, суд приходить до висновку, що положення Порядку врахування вартості майна, що перебуває у власності громадянина та членів його сім'ї, застосуванню у ситуації із ОСОБА_1 не підлягають, що, безумовно, свідчить про помилковість та безпідставність посилання відповідача у розпорядженні від 25.03.2015 р. №188 як на підставу відмови ОСОБА_1 на п. 2 цього Порядку. Варто відмітити, що вказівки на інші підстави для відмови у задоволенні заяви позивача, визначені п. 6 Порядку взяття громадян на соціальний квартирний облік, їх перебування на такому обліку та зняття з нього, оскаржуване розпорядження не містить. Таким чином, на переконання суду, розпорядження від 25.03.2015 р. №188 підлягає скасуванню і в цій частині, а відтак, фактично скасовується судом у повному обсязі.

Отже, враховуючи наведене у сукупності, а також виходячи з наявних у справі доказів, суд приходить до висновку наявність підстав для часткового задоволення позову.

Згідно вимог ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до вимог ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Також, згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Враховуючи вищенаведене в сукупності, та керуючись ст.ст. 2, 71, 86, 94, 97, 158-163 КАС України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Соломянської районної в м. Києві державної адміністрації в частині відмови листом від 17.12.2012 р. №Р-1875 у взятті ОСОБА_1 на соціальний квартирний облік з підстав відсутності довідки про місце проживання та склад сім'ї за формою, визначеною в Додатку 1 Порядку взяття громадян на соціальний квартирний облік, їх перебування на такому обліку та зняття з нього.

3. Визнати протиправними дії Соломянської районної в м. Києві державної адміністрації щодо відмови розпорядженням від 25.03.2015 р. №188 у взятті ОСОБА_1 на соціальний квартирний облік.

4. Визнати протиправним та скасувати розпорядження від 25.03.2015 р. №188 голови Соломянської районної в м. Києві державної адміністрації.

5. Зобов'язати Соломянську районну в м. Києві державну адміністрацію взяти ОСОБА_1 на соціальний квартирний облік.

6. У задоволенні позову в іншій частині відмовити.

7. Присудити на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 36,54 грн. з Державного бюджету України.

Строк і порядок набрання судовим рішенням законної сили встановлені у статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя Я.І. Добрянська

Дата складання та підписання в повному обсязі постанови - 09.06.2015 р.