Справа № 822/854/15
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2015-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/854/15

Головуючий у 1-й інстанції: Ковальчук А.М.

Суддя-доповідач: Боровицький О. А.

03 червня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Боровицького О. А.

суддів: Курка О. П. Совгири Д. І. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому та відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Хмельницькому на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 квітня 2015 року у справі за адміністративним позовом управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Хмельницькому про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

в березні 2015 року управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому звернулось в суд з позовом до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Хмельницькому про стягнення невідшкодованих витрат на виплату пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання громадянам держав-учасниць СНД та членів їх сімей, які отримали каліцтво в державах СНД і переїхали на постійне місце проживання до України в сумі 3120,77 грн. за період листопад - грудень 2014 року.

Хмельницький окружний адміністративний суд постановою від 20 квітня 2015 року адміністративний позов управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому задовольнив частково, а саме: стягнув з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Хмельницькому на користь управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому суми виплачених пенсій у розмірі 2787 грн. 17 коп.; в задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням позивачем і відповідачем подано апеляційні скарги.

Позивач в своїй апеляційній скарзі порушує питання про скасування постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 квітня 2015 року та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Відповідач в своїй апеляційній скарзі просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та винести нову постанову, якою в задоволені позову відмовити. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскарженої постанови порушено норми матеріального та процесуального права.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду повідомлені належним чином, в судове засідання не прибули. Враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення справи, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов'язкова, колегія суддів суду апеляційної інстанції у відповідності до частини 4 статті 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін. При цьому, згідно зі статтею 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а судове рішення - без змін, з наступних підстав.

Судом з матеріалів справи встановлено, що позивачем складено акти щомісячної звірки витрат по особових справах потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, та направлено до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Хмельницькому.

Відповідачем не прийнято до відшкодування суми виплачених пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання громадянам держав - учасниць СНД та членів їх сімей, які отримали каліцтво в державах СНД і переїхали на постійне місце проживання до України за період листопад - грудень 2014 року в сумі 3120 грн. 77 коп. по пенсіонерах: ОСОБА_2 (в сумі 300 грн.), ОСОБА_3 (в сумі 300 грн.), ОСОБА_4 (в сумі 302,38 грн.), ОСОБА_5 (в сумі 300 грн.), ОСОБА_6 (в сумі 407,72 грн.), ОСОБА_6 (в сумі 407,72 грн.), ОСОБА_7 (в сумі 300 грн.), ОСОБА_8 (в сумі 619,35 грн.), ОСОБА_9 (в сумі 183,60 грн.), що підтверджується таблицями розбіжностей за листопад - грудень 2014 року та списками осіб, яким виплачено пенсії по інвалідності листопад - грудень 2014 року.

Враховуючи, що відповідачем не прийнято до заліку суму заборгованості зі сплати пенсії громадянам держав-учасників СНД, які отримали каліцтво в державах СНД та переїхали на постійне місце проживання в Україну, за період листопад-грудень 2014 року, на загальну суму 3120,77 грн., позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення цієї заборгованості.

За наслідком встановлених обставин судом першої інстанції зроблено висновок щодо необхідності часткового задоволення позовних вимог, а саме стягнення заборгованості у розмірі 2787 грн. 17 коп., з чим погоджується судова колегія з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV (далі - Закон) особи, право яких на отримання відшкодування шкоди раніше було встановлено згідно із законодавством СРСР або законодавством України про відшкодування шкоди, заподіяної працівникам внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, пов'язаних з виконанням ними трудових обов'язків, мають право на забезпечення по страхуванню від нещасного випадку відповідно до цього Закону. При цьому право на таке забезпечення, яке встановлено в Україні, не залежить від того, у якій з колишніх республік СРСР стався нещасний випадок на виробництві із застрахованою особою або виникло професійне захворювання, пов'язане з виконанням нею трудових обов'язків.

Відповідно до статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у сфері пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року (далі - Угода), пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають. Статтею 3 даної Угоди встановлено, що всі витрати, пов'язані зі здійсненням пенсійного забезпечення за даною Угодою, несе держава, яка надає забезпечення.

Підпунктом "а" статті 27 Закону України "Про пенсійне забезпечення" унормовано, що громадянам України - переселенцям з інших держав, які не працювали в Україні, пенсії по інвалідності внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання призначаються незалежно від стажу роботи.

Відповідно до частини 3 Прикінцевих положень Закону відшкодування шкоди, медична, професійна та соціальна реабілітація провадяться Фондом соціального страхування від нещасних випадків також зазначеним у статті 8 цього Закону особам, які потерпіли до набрання ним чинності та мали право на зазначені страхові виплати і соціальні послуги. Уся заборгованість потерпілим на виробництві та членам їх сімей, яким до набрання чинності цим Законом підприємства, установи та організації не відшкодували матеріальної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я, виплачується цими підприємствами, установами і організаціями, а в разі їх ліквідації без правонаступника - Фондом соціального страхування від нещасних випадків.

Отже, за змістом наведеної норми обов'язок Фонду соціального страхування від нещасних випадків відшкодувати потерпілим на виробництві та членам їх сімей матеріальну і моральну (немайнову) шкоду, заподіяну ушкодженням здоров'я, не залежить від того, чи сплачували цьому Фонду соціального страхування від нещасних випадків страхові платежі підприємства, що ліквідувалися та на яких було ушкоджено здоров'я потерпілого.

За приписами абзацу 8 пункту 3 Прикінцевих положень Закону, Фонд соціального страхування від нещасних випадків є правонаступником державного, галузевих та регіональних фондів охорони праці, передбачених статтею 21 Закону України "Про охорону праці", які ліквідуються.

Відповідно до пункту 5 статті 24 Закону, якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між Фондом соціального страхування від нещасних випадків і страховиками з інших видів соціального страхування виникають спори щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернувся застрахований. При цьому страховик, до якого звернувся застрахований, має право звернутися до відповідного страховика з інших видів соціального страхування щодо відшкодування понесених ним витрат.

Аналіз наведених норм дає право для висновку, що страховиком, який має виплачувати пенсію по інвалідності особі, яка стала інвалідом від нещасного випадку на виробництві на території колишніх республік СРСР, а в разі виплати такої органами Пенсійного фонду України відшкодувати останньому витрати, є Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Такої правової позиції додержується й Вищий адміністративний суд України у своїй ухвалах по справах №К/9991/77681/12 та №К/9991/77686/12 від 16.05.2013, №К/800/39736/13 від 02.08.2013, №К/800/44026/13 від 30.08.2013.

Постановою Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 04.03.2003 року №5-4/4 затверджений Порядок відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку зі втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (далі - Порядок).

Відповідно до пункту 4 вказаного Порядку відшкодуванню підлягають суми, що виплачуються відповідно до Законів України "Про пенсійне забезпечення", "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" та інших нормативно-правових актів, зокрема таких, як сума основного розміру пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку зі втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; щомісячна цільова грошова допомога на прожиття, якщо така надавалася пенсіонеру, який одержував вищезазначену пенсію; сума витрат Пенсійного фонду з виплати і доставки вищезазначених пенсій.

Здійснивши аналіз наведених норм з урахуванням встановлених обставин справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення невідшкодованих витрат на виплату пенсій по інвалідності та по втраті годувальника таким пенсіонерам як ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_7 на загальну суму 2787 грн. 17 коп.

Колегія суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду вважає обґрунтованим, також, висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення коштів на виплату пенсії по інвалідності та по втраті годувальника в сумі 150 грн. за грудень 2014 року гр. ОСОБА_7

Власне, як правильно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_7 є вимушеною переселенкою з Донецької області, а тому управлінням Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому взято на облік та проводилась виплата пенсії за листопад - грудень 2014 року в сумі 300 грн. Однак, відповідно до заяви від 04.11.2014 ОСОБА_7 повідомила відповідача, що виїжджає до постійного місця проживання, тому кошти в сумі 150 грн. за грудень 2014 року не підлягають стягненню. Наведені обставини підтверджується Порядком надання страхових виплат, фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу, передбачених загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання для осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території і районів проведення антитерористичної операції та Тимчасовим Порядком фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської області.

Колегія суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду вважає, що суд першої інстанції правильно не взяв до уваги доводи позивача про те, що відшкодування пенсії ОСОБА_9 повинно здійснюватись відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності".

За приписами статті 2 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" дія даного закону поширюється на осіб, які працюють на умовах трудового договору (контракту) на підприємствах, в установах організаціях, незалежно від форми власності та господарювання, у фізичних осіб, та осіб які забезпечують себе роботою самостійно.

Як правильно встановлено судом, випадок із ОСОБА_9 не підтверджується медичним висновком про причинний зв'язок із виробництвом і під час виконання трудових обов'язків, тому призначена ОСОБА_9 сума витрат на виплату допомоги на поховання не може відшкодовуватись за рахунок страхових коштів Фонду, відтак позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (частини 1 статті 200 КАС України).

Колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції, дослідивши докази, обставини справи, обґрунтовано частково задовольнив позовні вимоги.

Враховуючи вищевикладене судова колегія суду апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції при вирішенні справи не допущено порушення норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують, що є підставою для залишення їх без задоволення.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційні скарги управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому та відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Хмельницькому залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 квітня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий суддя Боровицький О. А.

Судді Курко О. П.

Совгира Д. І.