Справа № 41720/09
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2010-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" серпня 2010 р. справа № 2а-1428/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Панченко О.М.

суддів: Божко Л.А. Католікяна М.О.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Василівському районі Запорізької області

на постанову: Василівського районного суду Запорізької області від 13 листопада 2009 року у справі №2а-1428/09 (головуючий суддя Кочева І. В.)

за позовом: ОСОБА_1

до: Управління Пенсійного фонду України в Василівському районі Запорізької області

про: визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною, зобов'язання до вчинення певних дій,

в с т а н о в и л а :

12 жовтня 2009 року ОСОБА_1 звернувся до Василівського районного суду Запорізької області з адміністративним позовом, в якому просив визнати незаконною бездіяльність відповідача, що призвела до порушення права позивача передбаченого ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", на підвищення пенсії на 30 відсотків з 09.09.2007р. по 31.12.2007р. та з 22.05.2008р. по час звернення до суду; зобовязати відповідача провести перерахунок пенсії позивача за вказані періоди, з урахуванням підвищення на 30 відсотків від мінімальної пенсії за віком як дитині війни, зобовязавши сплатити недоплачену суму з урахуванням індексу інфляції щомісячних сум боргу за весь час прострочення, а також з нарахуванням 3 відсотків річних від простроченої суми; зобовязати відповідача виплачувати позивачу пенсію у подальшому, з дати винесення рішення суду, з урахуванням підвищення на 30 відсотків від мінімальної пенсії за віком як дитині війни; зобовязати відповідача визначити конкретну суму заборгованості, з урахуванням індексу інфляції щомісячних сум боргу за весь час прострочення, а також з нарахуванням 3 відсотків річних від простроченої суми; поновити пропущений строк для звернення до суду за захистом порушених прав, свобод та інтересів.

Постановою Василівського районного суду Запорізької області від 13 листопада 2009 року по справі №2а-1428/09 вимоги позивача задоволені частково. Дії відповідача щодо невиплати позивачу надбавки до пенсії як дитині війни визнані незаконними; відповідача зобов'язано здійснити перерахунок та виплатити позивачу надбавку до пенсії, згідно ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" за період з 12.10.2008р. по 13.11.2009р. в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволені вимог позивача відмовити. В своїй апеляційній скарзі відповідач зазначає, що в його діях відсутні будь-які порушення чинного законодавства України, оскільки фінансування виплат, передбачених Законом України "Про соціальний захист дітей війни" проводиться із Державного бюджету України. Посилається на відсутність підстав застосування поняття "мінімальний розмір пенсії за віком", визначеного ст. 28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", для визначення розміру підвищення пенсії, відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач, відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" має статус дитини війни, що підтверджується відміткою в пенсійному посвідченні, та перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Василівському районі Запорізької області.

Статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", яка набрала чинності з 01.01.2006 року, передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком визначений ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", відповідно до якої мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність. Положення ч. 3 вказаної статті не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) до обрахування інших пенсій чи доплат, повязаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною першою статті, мінімального розміру пенсії за віком.

Заперечення апелянта щодо невизначеності органа виплати підвищення пенсії судом до уваги не приймаються, оскільки іншого державного органу, який здійснює виплату пенсії, крім Пенсійного фонду України, законодавством не визначено. Пенсійний фонд України діє на підставі Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.10.2007 року № 1261, відповідно до п. 15 якого Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку його територіальні управління. Відповідно до Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", рішення щодо призначення, донарахування, перерахунок пенсії приймаються територіальними органами Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів.

Відповідно до п. 3 Положення "Про Пенсійний фонд України", його основними завданнями є, зокрема, участь у формуванні і реалізації державної політики у сфері пенсійного забезпечення та соціального страхування, а також забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством. Таким чином, обовязок по нарахуванню та виплаті доплати до пенсії позивача, передбаченої ст. 6 Закону покладено на відповідні територіальні управління за місцем проживання позивача.

Отже, відповідач є належним органом, на який покладено функції з нарахування, призначення, виплати пенсій, надбавок, підвищень та доплат, тому, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, мав довести правомірність своєї бездіяльності.

Згідно з п. 12 ст. 71 Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік", зупинено на 2007 рік дію ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Рішенням Конституційного Суду України № 6-рп від 09.07.2007 року положення п.12 ст.71 та ст. 111 Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік" визнано неконституційними.

Відповідно до ст. 152 Конституції України, закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Саме з 09.07.2007 року такій категорії осіб, як "діти війни", поновлено право на отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, на протязі 2007 року з підвищенням на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

У 2008 році механізм реалізації положень ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" врегульовано шляхом внесення змін до цієї статті Законом України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", згідно якого до пенсії виплачується підвищення в розмірі надбавки, встановленої для учасників війни, а саме - 10 відсотків від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008р. були визнані неконституційними положення пункту 41 розділу 2 Закону України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України". Отже, з цього часу позивач набув право на отримання щомісячної доплати до основної пенсії в розмірі 30 відсотків від мінімальної пенсії за віком на протязі періоду з 22.05.08 по 31.12.08 року.

В наступному це питання було врегульоване постановою Кабінету Міністрів України "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян" № 530 від 28.05.2008р. Проте, судом першої інстанції обґрунтовано не було прийнято до уваги вказану постанову, оскільки вона не може бути застосована виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами.

Сторони не оспорюють, що протягом 2008 року та по час розгляду справи в суді позивач отримував виплату підвищення до пенсії дітям війни у розмірі 10 відсотків від прожиткового мінімуму або, відповідно, від мінімальної пенсії за віком, що враховано судом першої інстанції при винесенні рішення.

Щодо порушень прав позивача у 2009 році, а саме з 01.01.2009 року по день розгляду справи в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що в період з 01.01.2009 року по 13.11.2009 року у відповідача не було будь-яких законних підстав для невиконання приписів ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", оскільки протягом цього часу ця норма залишалася діючою та обмежень щодо її застосування не було. Постанова Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530 не може бути застосована виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами.

Щодо вимог позивача про нарахування та виплату втрат від інфляції, суд вважає, що вони не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.91 року № 1282-12, індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Як вбачається з довідки Пенсійного фонду України, пенсія позивача перебільшує зазначений мінімум.

Відповідно до ст. ст. 2, 3 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів в звязку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 року № 2050-ІІІ, компенсація втрати частини доходів громадян у звязку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі несвоєчасної виплати нарахованих доходів. У даному випадку спірні суми доплати до пенсії не були нараховані, отже на думку суду, компенсації не підлягають.

Що стосується вимог позивача про нарахування та виплату 3 відсотків річних від простроченої суми, слід зазначити, що положення ст. 625 Цивільного кодексу України в даному випадку не застосовуються, оскільки вони регулюють сферу цивільно-правових відносин.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що права позивача у вказані періоди були порушені.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Беручи до уваги вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права в частині, що оскаржується відповідачем.

Керуючись ст. ст. 197, 198, 200, 206 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Управління пенсійного фонду України в Василівському районі Запорізької області на постанову Василівського районного суду Запорізької області від 13 листопада 2009 року у справі №2а-1428/09 залишити без задоволення.

Постанову Василівського районного суду Запорізької області від 13 листопада 2009 року у справі №2а-1428/09 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду України протягом двадцяти днів, відповідно до ст. ст. 324, 325 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий суддя: О. М. Панченко

Судді: Л. А. Божко

ОСОБА_2