Справа № 375/1845/14-а
Суддя: Кучма А.Ю.
Дата ухвалення: 2015-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 375/1845/14-а Головуючий у 1-й інстанції: Нечепоренко Л.М. Суддя-доповідач: Кучма А.Ю.
У Х В А Л А

Іменем України

04 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Кучми А.Ю.

суддів: Аліменка В.О., Безименної Н.В.,

за участю секретаря: Козлової І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 на постанову Рокитнянського районного суду Київської області від 04.02.2015 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 до Рокитнянської селищної ради Київської області, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Малинове» про визнання протиправними та нечинним рішення органу місцевого самоврядування, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивачі звернулись до Рокитнянського районного суду Київської області з позовом до Рокитнянської селищної ради Київської області про визнання протиправним та нечинним рішення виконавчого комітету Рокитнянської селищної ради Київської області № 70 від 24.06.2014 про надання дозволу на розроблення проекту детального плану території в АДРЕСА_1 під будівництво забійного цеху по забою птиці ПАТ «Малинове», рішення Рокитнянської селищної ради Київської області № 1503 від 08.08.2014, прийняте на 43 сесії VI скликання, про затвердження детального плану території, надання дозволу на розробку проектно-кошторисної документації будівництва об`єкту.

Постановою Рокитнянського районного суду Київської області від 04.02.2015 у задоволенні вищевказаного адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, ОСОБА_2, ОСОБА_3 подали апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального права, та ухвалити нову, якою задовольнити позовні вимоги повністю.

У судове засідання з'явились сторони, крім позивачів - ОСОБА_5 та ОСОБА_4, від останніх надійшли нотаріально засвідчені заяви про розгляд справи без їх участі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягають залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що сторонами були додержані всі вимоги законів при прийнятті заяви, її розгляді виконкомом селищної ради та при прийнятті відповідних рішень виконкому та сесії селищної ради. До компетенції органів місцевого самоврядування не входить проведення експертиз на предмет дотримання норм ветеринарно-санітарних правил, так як вказані вимоги розглядаються в подальшому при експертизі проекту забудови спеціалізованими організаціями, в тому числі і вплив на екологію.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ПАТ «Малинове» 27.05.2014 звернулося до селищної ради із заявою про ініціювання розробки детального плану території: будівництво цеху по забою птиці на території промислової зони, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 2,6267 га, яка належить вказаному товариству.

Виконком розглянув вказану заяву і своїм рішенням № 70 від 24.06.2014 надав дозвіл на розроблення детального плану території під будівництво забійного цеху, визначення містобудівних умов та обмежень та постановлено провести громадські слухання.

Громадські слухання відбувалися двічі в приміщенні селищної ради - 17.07.2014 та 05.08.2014, в яких прийняв участь представник ПАТ «Малинове» Боїн В.Р.

Під час слухань відбулася презентація проекту. Цим же рішенням виконком зобов'язав забудовника визначити містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки і після проведення громадських слухань проекту детального плану в установленому порядку подати на розгляд та затвердження сесії Рокитнянської селищної ради.

Після вказаних слухань 08.08.2014 Рокитнянською селищною радою прийняте рішення за № 1503, згідно якого затверджений детальний план території будівництва на АДРЕСА_1, надано дозвіл на розробку проектно-кошторисної документації будівництва об'єкта та надано дозвіл на отримання містобудівних умов та обмежень у відділі містобудування та архітектури Рокитнянської РДА.

Правові, економічні, соціальні та організаційні засади містобудівної діяльності в Україні визначає Закон України «Про основи містобудування» № 2780-XII від 16.11.1992, який спрямований на формування повноцінного життєвого середовища, забезпечення при цьому охорони навколишнього природного оточення, раціонального природокористування та збереження культурної спадщини.

У відповідності до вимог ст. 5 Закон України «Про основи містобудування» № 2780-XII від 16.11.1992 при здійсненні містобудівної діяльності повинні бути забезпечені:

розробка містобудівної документації, проектів конкретних об'єктів згідно з вихідними даними на проектування, з дотриманням державних стандартів, норм і правил;

розміщення і будівництво об'єктів відповідно до затверджених у встановленому порядку містобудівної документації та проектів цих об'єктів;

раціональне використання земель та територій для містобудівних потреб, підвищення ефективності забудови та іншою використання земельних ділянок;

охорона культурної спадщини, збереження традиційного характеру середовища населених пунктів;

урахування державних та громадських інтересів при плануванні та забудові територій;

урахування законних інтересів та вимог власників або користувачів земельних ділянок та будівель, що оточують місце будівництва;

інформування через засоби масової інформації громадян про плани перспективного розвитку територій і населених пунктів, розміщення важливих містобудівних об'єктів;

участь громадян, об'єднань громадян в обговоренні містобудівної документації, проектів окремих об'єктів і внесення відповідних пропозицій до державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій;

захист прав громадян та громадських організацій згідно із законодавством.

Статтею 12 Закон України «Про основи містобудування» № 2780-XII від 16.11.1992 визначено, що до компетенції сільських, селищних, і міських рад у сфері містобудування на відповідній території належить затвердження відповідно до законодавства місцевих програм, генеральних планів відповідних населених пунктів, планів зонування територій, а за відсутності затверджених в установленому законом порядку планів зонування території - детальних планів територій. До компетенції виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у сфері містобудування належать: затвердження детальних планів територій за наявності затверджених в установленому законом порядку планів зонування території: визначення територій для містобудівних потреб.

У відповідності до вимог ст. 14 Закону України «Про основи містобудування» № 2780-XII від 16.11.1992, до компетенції виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у сфері містобудування належать:

визначення території для містобудівних потреб згідно з рішенням відповідної ради;

встановлення в межах своїх повноважень на відповідній території режиму використання та забудови земель, на яких передбачена перспективна містобудівна діяльність;

надання відповідно до закону містобудівних умов і обмежень забудови земельних ділянок;

забезпечення в установленому законодавством порядку розробки і подання на затвердження відповідних рад місцевих містобудівних програм, генеральних планів, детальних планів, планів червоних ліній;

проведення робіт з прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів у встановленому законодавством;

організація охорони культурної спадщини;

організація робіт, пов'язаних із створенням і веденням містобудівного кадастру населених пунктів;

забезпечення в установленому законом порядку державного контролю за дотриманням законодавства, затвердженої містобудівної документації під час планування та забудови відповідних територій; зупинення у випадках, передбачених законом, будівництва, яке проводиться з порушенням містобудівної документації та проектів окремих об'єктів, а також може заподіяти шкоду навколишньому природному середовищу;

здійснення контролю за забезпеченням надійності та безпечності експлуатації будинків і споруд незалежно від форми власності в районах, що зазнають впливу небезпечних природних і техногенних явищ та процесів.

У відповідності до вимог ст. 19 Закон України «Про основи містобудування» № 2780-XII від 16.11.1992, при розробці та реалізації містобудівної документації суб'єкти містобудівної діяльності зобов'язані дотримуватись основних завдань та заходів щодо забезпечення сталого розвитку населених пунктів та екологічної безпеки територій. Сталий розвиток населених пунктів передбачає соціально, економічно і екологічно збалансований їх розвиток, спрямований на створення економічного потенціалу, повноцінного життєвого середовища для сучасного та наступних поколінь на основі раціонального використання ресурсів, технологічного переоснащення і реструктуризації підприємств, удосконалення соціальної, виробничої, транспортної, комунікаційно-інформаційної, інженерної інфраструктури. Екологічна безпека територій передбачає дотримання встановлених природоохоронним законодавством вимог щодо охорони навколишнього природного середовища, збереження та раціонального використання природних ресурсів, санітарно-гігієнічних вимог щодо охорони здоров'я людини, здійснення заходів для нейтралізації, утилізації, знищення або переробки всіх шкідливих речовин і відходів.

Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» № 3038-VI від 17.02.2011, встановлено правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Статтею 2 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» № 3038-VI від 17.02.2011 визначено, що планування і забудова територій - діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб, яка передбачає:

1) прогнозування розвитку територій;

2) забезпечення раціонального розселення і визначення напрямів сталого розвитку територій;

3) обґрунтування розподілу земель за цільовим призначенням;

4) взаємоузгодження державних, громадських та приватних інтересів під час планування і забудови територій;

5) визначення і раціональне взаємне розташування зон житлової та громадської забудови, виробничих, рекреаційних, природоохоронних, оздоровчих, історико-культурних та інших зон і об'єктів;

6) встановлення режиму забудови територій, на яких передбачено провадження містобудівної діяльності;

7) розроблення містобудівної та проектної документації, будівництво об'єктів;

8) реконструкцію існуючої забудови та територій;

9) збереження, створення та відновлення рекреаційних, природоохоронних, оздоровчих територій та об'єктів, ландшафтів, лісів, парків, скверів, окремих зелених насаджень;

10) створення та розвиток інженерно-транспортної інфраструктури;

101) створення безперешкодного життєвого середовища для осіб з обмеженими фізичними можливостями та інших маломобільних груп населення;

11) проведення моніторингу забудови;

12) ведення містобудівного кадастру;

13) здійснення контролю у сфері містобудування.

Інструментом державного регулювання планування територій є містобудівна документація, яка поділяється на документацію державного, регіонального та місцевого рівнів.

Відповідно до вимог ст. 6 Закону №30,38 управління у сфері містобудівної діяльності на місцевому рівні здійснюється на органами місцевого самоврядування.

Статтею 7 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» № 3038-VI від 17.02.2011 визначено, що управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється шляхом:

1) планування територій на державному, регіональному та місцевому рівнях;

2) моніторингу стану розроблення та реалізації містобудівної документації на всіх рівнях;

3) визначення державних інтересів для їх врахування під час розроблення містобудівної документації;

4) проведення ліцензування і професійної атестації;

5) розроблення і затвердження будівельних норм, державних стандартів і правил, запровадження одночасної дії міжнародних кодів та стандартів;

6) контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності, вимог будівельних норм, державних стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об'єктів містобудування (далі - вихідні дані), проектної документації.

Планування територій здійснюється на державному, регіональному та місцевому рівнях відповідними органами виконавчої влади, Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим та органами місцевого самоврядування. Планування та забудова земельних ділянок здійснюється їх власниками чи користувачами в установленому законодавством порядку. Рішення з питань планування та забудови територій приймаються сільськими, селищними, міськими радами та їх виконавчими органами, районними, обласними радами, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями в межах визначених законом повноважень з урахуванням вимог містобудівної документації. (ст.. 8 Закону №3008).

Відповідно ст. 17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» № 3038-VI від 17.02.2011, Генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту.

На підставі затвердженого генерального плану населеного пункту розробляється план земельно-господарського устрою, який після його затвердження стає невід'ємною частиною генерального плану.

Послідовність виконання робіт з розроблення генерального плану населеного пункту та документації із землеустрою визначається будівельними нормами, державними стандартами і правилами та завданням на розроблення (внесення змін, оновлення) містобудівної документації, яке складається і затверджується її замовником за погодженням з розробником.

У складі генерального плану населеного пункту може розроблятися план зонування території цього населеного пункту. План зонування території може розроблятися і як окрема містобудівна документація після затвердження генерального плану.

Генеральний план населеного пункту розробляється та затверджується в інтересах відповідної територіальної громади з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Для населених пунктів з чисельністю населення до 50 тисяч осіб генеральні плани можуть поєднуватися з детальними планами всієї території таких населених пунктів.

Для населених пунктів, занесених до Списку історичних населених місць України, в межах визначених історичних ареалів у складі генерального плану населеного пункту визначаються режими регулювання забудови та розробляється історико-архітектурний опорний план, в якому зазначається інформація про об'єкти культурної спадщини.

Склад, зміст та порядок розроблення історико-архітектурного опорного плану населеного пункту визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Виконавчі органи сільських, селищних і міських рад, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації є замовниками, організовують розроблення, внесення змін та подання генерального плану населеного пункту на розгляд відповідної сільської, селищної, міської ради.

Рішення про розроблення генерального плану приймає відповідна сільська, селищна, міська рада.

Виконавчі органи сільських, селищних і міських рад, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації в установлений строк:

1) подають пропозиції до проекту відповідного місцевого бюджету на наступний рік або про внесення змін до бюджету на поточний рік щодо потреби у розробленні містобудівної документації;

2) визначають в установленому законодавством порядку розробника генерального плану населеного пункту, встановлюють строки розроблення та джерела його фінансування;

3) звертаються до обласної державної адміністрації, Ради міністрів Автономної Республіки Крим (для міст обласного та республіканського Автономної Республіки Крим значення), центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування (для міст Києва та Севастополя), щодо визначення державних інтересів для їх урахування під час розроблення генерального плану населеного пункту;

4) повідомляють через місцеві засоби масової інформації про початок розроблення генерального плану населеного пункту та визначають порядок і строк внесення пропозицій до нього фізичними та юридичними особами;

5) забезпечують попередній розгляд матеріалів щодо розроблення генерального плану населеного пункту архітектурно-містобудівними радами відповідного рівня;

6) узгоджують проект генерального плану населеного пункту з органами місцевого самоврядування, що представляють інтереси суміжних територіальних громад, з метою врегулювання питань планування територій у приміських зонах.

Згідно із ст. 19 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» № 3038-VI від 17.02.2011, детальний план у межах населеного пункту уточнює положення генерального плану населеного пункту та визначає планувальну організацію і розвиток частини території.

Детальний план розробляється з метою визначення планувальної організації і функціонального призначення, просторової композиції і параметрів забудови та ландшафтної організації кварталу, мікрорайону, іншої частини території населеного пункту, призначених для комплексної забудови чи реконструкції.

Детальний план території за межами населених пунктів розробляється відповідно до схеми планування території (частини території) району та/або області з урахуванням державних і регіональних інтересів.

Розроблення детального плану території за межами населених пунктів та внесення змін до нього здійснюються на підставі розпорядження відповідної районної державної адміністрації.

На підставі та з урахуванням положень затвердженого детального плану території може розроблятися проект землеустрою щодо впорядкування цієї території для містобудівних потреб, який після його затвердження стає невід'ємною частиною детального плану території.

4. Детальний план території визначає:

1) принципи планувально-просторової організації забудови;

2) червоні лінії та лінії регулювання забудови;

3) функціональне призначення, режим та параметри забудови однієї чи декількох земельних ділянок, розподіл територій згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами;

4) містобудівні умови та обмеження (у разі відсутності плану зонування території) або уточнення містобудівних умов та обмежень згідно із планом зонування території;

5) потребу в підприємствах і закладах обслуговування населення, місце їх розташування;

6) доцільність, обсяги, послідовність реконструкції забудови;

7) черговість та обсяги інженерної підготовки території;

8) систему інженерних мереж;

9) порядок організації транспортного і пішохідного руху;

10) порядок комплексного благоустрою та озеленення, потребу у формуванні екомережі;

11) межі прибережних захисних смуг і пляжних зон водних об'єктів (у разі відсутності плану зонування території).

Детальний план території складається із графічних і текстових матеріалів.

Склад, зміст, порядок розроблення та затвердження детального плану території визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Для професійного обговорення проектних рішень у сфері містобудування центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, уповноважені органи містобудування та архітектури можуть утворювати архітектурно-містобудівні ради як дорадчі органи, що діють на громадських засадах.

Типове положення про архітектурно-містобудівні ради затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування. Результати розгляду проектів містобудівної документації архітектурно-містобудівною радою враховуються під час подальшого доопрацювання та затвердження таких проектів. Спеціально уповноважений орган містобудування та архітектури, при якому функціонує архітектурно-містобудівна рада, за 20 робочих днів до розгляду на засіданні ради містобудівної документації письмово інформує про дату та місце такого розгляду державні органи, які відповідно до закону мають повноваження щодо розгляду містобудівної документації, та забезпечує можливість ознайомлення з її розділами (за відповідним напрямом). За результатами розгляду зазначені органи подають спеціально уповноваженому органові містобудування та архітектури свої висновки.(ст. 20 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» № 3038-VI від 17.02.2011).

Статтею 21 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» № 3038-VI від 17.02.2011 визначено, що громадським слуханням підлягають розроблені в установленому порядку проекти містобудівної документації на місцевому рівні: генеральні плани населених пунктів, плани зонування територій, детальні плани територій. Затвердження на місцевому рівні містобудівної документації, зазначеної у частині першій цієї статті, без проведення громадських слухань щодо проектів такої документації забороняється.

Порядок проведення громадських слухань визначає Кабінет Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 555 від 25.05.2011 затверджено Порядок проведення громадських слухань щодо врахування громадських інтересів під час розроблення проектів містобудівної документації на місцевому рівні.

У відповідності до вимог розділу 4 Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 16.11.2011 № 290 «Про затвердження Порядку розроблення містобудівної документації», рішення про розроблення генерального плану, плану зонування території, детального плану території, яка розташована в межах населеного пункту, а також внесення змін до цієї містобудівної документації приймає відповідна сільська, селищна, міська рада. Рішення про розроблення детального плану території, яка розташована за межами населеного пункту, або внесення змін до нього приймає відповідна районна державна адміністрація, а в разі відсутності адміністративного району - відповідно Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласна, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації. Замовником розроблення містобудівної документації з планування території на місцевому рівні або внесення змін до неї є: при розробленні генерального плану населеного пункту, плану зонування території, а також детального плану території, яка розташована в межах населеного пункту, - виконавчий орган сільської, селищної, міської ради, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації; при розробленні детального плану території, яка розташована за межами населеного пункту, - районна державна адміністрація, а в разі відсутності адміністративного району - відповідно Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласна, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації.

Проаналізувавши зазначені норми законодавства, що регулюють спірні відносини, суд апеляційної інстанції зазначає, що чинним законодавством чітко визначено процедуру та умови для затвердження детального плану території будівництва, які дотримані Рокитнянською селищною радою Київської області, зокрема здійснено всі необхідні дії для повідомлення громадськості через засоби масової інформації про початок процедури розгляду та врахування пропозицій щодо детального плану території об'єкту, але жодних пропозицій, в установленому законом порядку, до ради не надходило.

Як вбачається з матеріалів справи, перед затвердженням проекту проведено 17.07.2014 та 05.08.2014 проведено громадські слухання, під час яких відбулась презентація проекту детального плану, про що свідчать протоколи громадських слухань щодо врахування інтересів при розробленні детального плану території АДРЕСА_1 від 17.07.2014 та 05.08.2014 (а.с. 103-107). Про громадські слухання повідомлялось у газеті Вісник Рокитнянщини (а.с. 108). З огляду на викладене, колегія суддів не може взяти до уваги доводи апелянтів, викладені в апеляційній скарзі та про що неодноразово наголошувалось ОСОБА_3 у судових засіданнях суду апеляційної інстанції, що громадські слухання не відбулись.

З приводу посилань апелянтів, зазначених в апеляційній скарзі та у судовому засіданні 04.06.2015 - ОСОБА_3 на те, що об`єкт будівництва, цех по переробці м'яса птиці, не відповідає ветеринарно-санітарним нормам, а саме п. 4.1 Ветеринарно-санітарних правил для боєнь, забійно-санітарних пунктів господарств та подвірного забою тварин, які затверджені наказом державного департаменту ветеринарної медицини Міністерства аграрної політики України № 4 від 14.01.2004, то такі доводи колегія суддів вважає необґрунтованими, з огляду на наступне.

Статтею 26 Закону України, № 280/97-ВР від 21.05.1997 «Про місцеве самоврядування в Україні», якою визначено виключну компетенцію сільських, селищних, міських рад, не передбачено обов'язку селищної ради на здійснення перевірки (експертизи) детального плану території ветеринарно-санітарним вимогам. Також п. 7.5 ДБН.Б 1.1.-14:2012 «Склад та зміст детального плану території» зазначено, що детальний план території не підлягає експертизі. Ветеринарно-санітарним вимогам повинен відповідати сам об'єкт будівництва (проектна документація з будівництва), а не детальний план.

Згідно частин першої-другої ст. 22 Закону України № 771/97-ВР, від 23.12.1997 «Про безпечність та якість харчових продуктів» оператори потужностей (об'єктів), що здійснюють в Україні діяльність з виробництва та/або обігу харчових продуктів, підконтрольних санітарній службі, повинні отримати експлуатаційний дозвіл відповідного головного державного санітарного лікаря, який видається на кожну з таких потужностей (об'єктів), що використовуються для здійснення вищезазначеної діяльності. Потужностям (об'єктам), які потребують експлуатаційного дозволу, присвоюється персональний контрольний (реєстраційний) номер. Потужності (об'єкти) та їх оператори заносяться до реєстру потужностей (об'єктів), який ведеться в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров'я.

Оператори потужностей (об'єктів), що здійснюють діяльність з виробництва харчових продуктів, підконтрольних ветеринарній службі, та оператори агропродовольчих ринків повинні отримати експлуатаційний дозвіл відповідного головного державного інспектора ветеринарної медицини для кожної з таких потужностей (об'єктів). Потужностям (об'єктам), які потребують експлуатаційного дозволу, присвоюється персональний контрольний (реєстраційний) номер. Потужності (об'єкти) та їх оператори заносяться до реєстру потужностей (об'єктів), який ведеться в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади з питань аграрної політики.

Однак, такі дозволи видаються головним державним санітарним лікарем та головним державним інспектором ветеринарної медицини. Тобто на законодавчому рівні не передбачено повноваження селищної ради на здійснення перевірки детального плану території ветеринарно-санітарним вимогам.

Таким чином, колегія суддів вважає, що спірні рішення № 70 від 24.06.2014 про надання дозволу на розроблення проекту детального плану території в АДРЕСА_1 під будівництво забійного цеху по забою птиці ПАТ «Малинове», № 1503 від 08.08.2014, прийняте на 43 сесії VI скликання, про затвердження детального плану території, надання дозволу на розробку проектно-кошторисної документації будівництва об`єкту лише надають право на проектування об'єкту по АДРЕСА_1, а не дозвіл на виконання робіт по будівництву об`єкту, та не можуть нести будь-яких негативних наслідків для позивачів.

З урахуванням вище викладеного та приписів ст. 159 КАС України, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 159, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Рокитнянського районного суду Київської області від 04 лютого 2015 р. - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Повний текст ухвали виготовлено: 05.06.2015.

Головуючий-суддя: А.Ю. Кучма

Судді: В.О. Аліменко

Н.В. Безименна

.

Головуючий суддя Кучма А.Ю.

Судді: Безименна Н.В.

Аліменко В.О.