Справа № 19920/09
Суддя: Нагорна Л.М.
Дата ухвалення: 2010-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" березня 2010 р. справа № 2а-176/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Нагорної Л.М.

суддів: Суховарова А.В. Чепурнова Д.В.

при секретарі судового засідання: Фесовець А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Баглійської районної у місті Дніпродзержинську ради

на постанову Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська від 22 травня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Баглійської районної у місті Дніпродзержинську ради про визнання протиправною бездіяльність, перерахунку допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, сплати суми боргу, -

в с т а н о в и л а :

Постановою Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська від 22 травня 2009 року позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено частково. Визнано протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Баглійської районної у місті Дніпродзержинську ради щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року. Зобовязано Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Баглійської районної у місті Дніпродзержинську ради перерахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 недоотриману допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 14 грудня 2007 року по 31 грудня 2007 року. В задоволенні решти позовних вимог було відмовлено.

Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Баглійської районної у місті Дніпродзержинську ради, не погодившись із постановою суду, подало апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачці у задоволенні позовних вимог повністю. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не прийняв до уваги, що головним розпорядником коштів Державного бюджету по розрахунку розміру даної допомоги є Кабінет Міністрів України, який визначає порядок виплати допомоги і щорічно у проекті Державного бюджету України передбачає цільові кошти необхідні для виплати цієї допомоги. Управління є бюджетною установою, створеною у встановленому порядку органом місцевого самоврядування, а тому є розпорядником коштів місцевого бюджету.

Заперечень на апеляційну скаргу позивачка до суду не направляла.

Постанова суду першої інстанцій в частині відмовлених позовних вимог сторонами не оскаржувалась.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду відповідно до ст. 195 КАС України - в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивачка має малолітню дитину ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10), у зв'язку з чим з 14 грудня 2007 року знаходиться на обліку у відповідача та отримує від нього виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (а.с.14).

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Однак, п.14 ст. 71 Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік" було призупинено дію статті 12, частини першої статті 15 та пункту 3 розділу VIII "Прикінцеві положення" Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми".

Абзацом 3 частини 2 ст. 56 цього ж Закону було встановлено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 гривень для незастрахованих осіб та не менше 23 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідач здійснював виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за 2007 рік згідно до вищезазначеного порядку та розмірів (а.с.14).

Проте, рішенням Конституційного суду України від 09 липня 2007 року №6-рп/2007 положення абзацу третього частини другої статті 56, та п. 14 ст. 71 були визнані неконституційним та втратили чинність.

Частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приймаючи до уваги той факт, що ст. 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" про зупинення дії ст. 12, частини першої статті 15 та пункту 3 розділу VIII "Прикінцеві положення" Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", втратила чинність з 09.07.2007 року, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про неправомірність дій відповідача в 2007 році щодо несвоєчасного перерахунку та виплати позивачці допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі, передбаченому ст. 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми".

Враховуючи, що позивачка знаходиться на обліку у відповідача з 14 грудня 2007 року, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність зобовязання відповідача здійснити перерахунок та забезпечити виплату допомоги саме з 14 грудня 2007 року.

З огляду на вказане, посилання апелянта на те, що їх дії протягом 2007 року були правомірними, оскільки позивачу були призначені та виплачувались вказані допомоги у розмірах, передбачених Законом, а саме : ст..56 Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік" та п.3 Прикінцевих положень Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", колегією суддів визнаються безпідставними, так як в судовому засідання достовірно встановлено, що після 14 грудня 2007 року відповідач не нараховував та не виплачував позивачці допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі, передбаченому ст. 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", тобто, у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

У відповідності до статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що про порушення своїх прав позивачу стало відомо лише восени 2008 року, а тому нею не пропущено строк звернення до суду за захистом порушених прав.

Такі висновки суду не спростовані будь-якими іншими доказами, більш того, відповідач у цій частині постанову суду першої інстанції не оскаржує.

Відповідно до ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції лише в межах доводів апеляційної скарги. За таких обставин відсутні підстави для застосування судом апеляційної інстанції положень ч.1 ст.100 КАС України.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують зроблений судом першої інстанції висновок.

Відповідно до ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст. 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Баглійської районної у місті Дніпродзержинську ради залишити без задоволення.

Постанову Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська від 22 травня 2009 року залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду України протягом двох місяців з дня її складення в повному обсязі.

Повний текст ухвали виготовлено 23 березня 2010 року.

Головуючий: Л.М.Нагорна

Судді: А.В.Суховаров

ОСОБА_3