Справа № 6656/10
Суддя: Нагорна Л.М.
Дата ухвалення: 2010-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" червня 2010 р. справа № 2а-356/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Нагорної Л.М.

суддів: Чепурнова Д.В. Суховарова А.В.

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ОСОБА_1 ради Дніпропетровської області

на постанову Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 грудня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ОСОБА_1 ради про стягнення заборгованості з одноразових виплат на оздоровлення, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2009 року ОСОБА_2 звернувся з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ОСОБА_1 ради, в якому просив суд дії відповідача в частині недонарахування та недоплати разової допомоги на оздоровлення визнати протиправними, стягнути з відповідача на його користь недоплачену суму одноразової допомоги на оздоровлення за 2007,2008,2009 роки у розмірі 7300грн. В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС другої категорії, у звязку з чим користується всіма правами та пільгами, передбаченими діючим законодавством для цієї категорії осіб, а тому, відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»від 28.02.1991 року №796-ХІІ, йому передбачені щорічні виплати на оздоровлення у розмірі пяти мінімальних заробітних плат. Проте, відповідачем, всупереч вимогам Конституції України та ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», було виплачено на користь позивача меншу суму компенсації на оздоровлення без врахування встановленого на території України розміру мінімальної заробітної плати.

Постановою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 грудня 2009 року адміністративний позов було задоволено частково. Визнано протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ОСОБА_1 ради щодо недонарахування та недоплати ОСОБА_2 одноразової допомоги на оздоровлення у розмірі пяти мінімальних заробітних плат за 2009 рік, передбаченої ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зобовязано Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ОСОБА_1 ради провести нарахування та виплатити ОСОБА_2 недоплачену суму щорічної одноразової допомоги на оздоровлення, передбачену ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»за 2009 рік у розмірі 2925грн. У задоволенні решти позовних вимог було відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, Управління праці та соціального захисту населення виконкому Інгулецької районної у місті ОСОБА_1 ради подало апеляційну скаргу на неї, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду скасувати та прийняти нову. В обґрунтування своїх вимог, посилається на те, що судом першої інстанції не враховані та недостатньо досліджені норми процесуального та матеріального права при розгляді справи. Крім того апелянт зазначив, що Управління праці та соціального захисту населення виконкому Інгулецької районної у місті ОСОБА_1 ради є неналежним відповідачем у справі, оскільки виплати компенсації та допомоги певних видів, передбачених Законом, проводиться центром по нарахуванню і виплаті допомог та здійснення контролю за правильністю призначенням та виплати пенсій і цільових грошових допомог на підставі нарахувань, які здійснюються управлінням праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадян.

Позивач заперечень на апеляційну скаргу до суду не подавав, позивачем постанова суду в частині відмовлених позовних вимог не оскаржувалась.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку у відповідача як учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС ІІІ категорії, що підтверджується копією посвідченням серії А № 010729 від 25 травня 1983 року (а.с.4).

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог про стягнення недоплачених сум на оздоровлення за 2007, 2008 рік, виходив з того, що відмова позивачу у виплаті заборгованості сум на оздоровлення, у звязку з невиконанням вимог ст.48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за вказаний період є правомірною.

Колегія суддів вважає, що такий висновок судом першої інстанції зроблено з урахування фактичних обставин справи.

Відповідно до ч.4 статті 48 Закону № 796-ХІІ щорічна допомога на оздоровлення постраждалим від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС другої категорії виплачується у розмірі пяти мінімальних заробітних плат. При цьому, розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати (абзац 7 частини 4 статті 48 Закону № 796-ХІІ).

Судом вірно зазначалось, що відповідно до п. 30 ст. 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" дія ст.48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" зупинена на 2007 рік.

Відповідно до ст.19 Конституції України суб'єкти владних повноважень зобов'язані діяти лише на підставі та в межах наданих повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та іншими Законами України.

Згідно обставин справи відповідач виплатив позивачу спірну суму за 2007 р. у квітні 2007 року у відповідності до постанови КМУ № 562 від 12.07.2005 р. що сторонами не оспорюється.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007р. N 6-рп/2007 зупинення дії ст.48 Закону України № 796-ХП, передбачене п.30 статті 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" визнане таким, що не відповідає Конституції України, тобто є неконституційним.

Отже, на час виплати допомоги позивачу (квітень 2007 р.) за 2007 р. дія ст.48 Закону № 796-ХІІ відповідно до Закону України "Про Державний бюджет на 2007 р." була зупинена.

Таким чином, на час виплати спірної суми за 2007 р. відповідач діяв правомірно, виплату допомоги проводив згідно діючого на той час законодавства, оскільки зупинення дії ст.48 Закону № 796-ХІІ відповідно до Закону України №498-V визнане неконституційним рішенням Конституційного Суду України лише з 09.07.2007 р.

Крім того, п.28 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», текст статті 48 Закону № 796-ХІІ викладено у новій редакції, відповідно до якої щорічна допомога на оздоровлення виплачується у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст.19 Конституції України суб'єкти владних повноважень зобов'язані діяти лише на підставі та в межах наданих повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та іншими Законами України.

Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ОСОБА_1 ради виплатило позивачу допомогу на оздоровлення за 2008 р. у січні 2008 року у відповідності до постанови КМУ № 562 від 12.07.2005 р. , що підтверджується довідкою про виплати на оздоровлення від 28 січня 2009 року.

В послідуючому Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 28/2008 (№ 10-рп/2008) положення п. 28 розділу ІІ Закону України "Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", яким ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" викладена в новій редакції - визнано таким, що не відповідає Конституції України.

Вказане свідчить про те, що дія ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в редакції від 06.06.1996 року відновлена лише з 22 травня 2008 року.

Отже, з 01 січня 2008 року і до 21 травня 2008 року щорічна допомога на оздоровлення виплачувалась у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України , як це зазначено у п.28 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» та до постанові КМУ № 562 від 12.07.2005 р.

Таким чином, дії відповідача на час виплати позивачу зазначеної у ч.4 статті 48 Закону № 796-ХІІ допомоги на оздоровлення (січень 2008 року), були правомірними і узгоджувались з частиною 2 статті 19 Конституції України.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірних висновків щодо правомірності дій Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ОСОБА_1 ради при виплаті ОСОБА_2 щорічної допомоги на оздоровлення за 2008 рік, яка передбачена ч.4 ст.48 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відносно вимог позивача про виплати на оздоровлення за 2009 рік колегія суддів зазначає наступне.

В 2009 році змін та доповнень до ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" не вносилось та не приймалося. Тому ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" діє в редакції, яка була до внесення відповідних змін Законом України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", та передбачає виплату щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі кратному мінімальній заробітній платі.

Статтею 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік»надано право Кабінету Міністрів України у 2009 році встановлювати розмір соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами.

Однак, будь-яких постанов Кабінетом Міністрів України з цього приводу у 2009 році не виносилось, рішень Конституційним Судом України не приймалось.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, при розрахунку допомоги на оздоровлення, яка передбачена статтею 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", застосуванню підлягає розмір мінімальної заробітної плати, визначений законами про встановлення розміру мінімальної заробітної плати на певний рік, а не розмір, що установлений постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року №562 "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»", на яку міститься посилання в апеляційній скарзі.

Таким чином, відповідач повинен був діяти у відповідності до вимог Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»і у 2009 році сплатити позивачу належну до виплати щорічну допомогу на оздоровлення за 2009 рік у відповідності до ст. 48 зазначеного Закону, а не в розмірах, передбачених Постановою КМУ від 12 липня 2005 року №562.

Розмір мінімальної заробітної плати на час виплати допомоги на оздоровлення в 2009 році, а саме станом на 21.01.2009р. у відповідності до ст. 55 Закону України "Про Державний бюджет України на 2009 рік" від 26.12.2008 № 835-VI складав 605 грн.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність у позивача права на щорічну одноразову виплату на оздоровлення за 2009 рік.

Частиною 5 ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" встановлено, що щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам за місцем їх проживання органами соціального захисту громадян.

Крім того, згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 20.09.2005 р. № 936 "Порядок використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначено, що виплата таких компенсацій та допомог провадиться управліннями праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадян та центрами по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат (п. 4 Порядку). Таким чином, доводи апелянта щодо неналежного відповідача є безпідставними

Доводи відповідача про відсутність кошторисних призначень для реалізації ч. 4 ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" не можуть бути підставою для невиконання вимог зазначеного Закону.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував в своїх рішеннях, що держава не може посилатися на відсутність коштів як на підставу невиконання нею взятих на себе зобов'язань.

За таких обставин, колегія суддів прийшла до висновку, що обставини справи встановлені повно і правильно, судом першої інстанції не порушено норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим постанову суду необхідно залишити без змін.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 198, ст.200, ст.205, ст.206 КАС України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ОСОБА_1 ради залишити без задоволення.

Постанову Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 грудня 2009 року залишити без змін

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного суду України протягом двох місяців.

Головуючий: Л.М. Нагорна

Судді: Д.В.Чепурнов

ОСОБА_3