Справа № 12302/09
Суддя: Нагорна Л.М.
Дата ухвалення: 2010-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" квітня 2010 р. справа № 2а-58/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Нагорної Л.М.

суддів: Суховарова А.В. Чепурнова Д.В.

при секретарі судового засідання: Фесовець А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської міської ради Дніпропетровської області

на постанову Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 30 березня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської міської ради Дніпропетровської області про визнання неправомірних дій та сплату недонарахованих сум виплат допомоги, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2008 року ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської міської ради Дніпропетровської області, в якому просила суд визнати поважною причини пропуску терміну позовної давності та поновити термін на звернення до адміністративного суду, визнати неправомірними дії відповідача щодо неправильного нарахування державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з травня 2007 року по грудень 2007 року та дії щодо неправильного нарахування державної одноразової допомоги на народження дитини, стягнути з відповідача недоплачену суму заборгованості по допомозі по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з травня 2007 року по грудень 2007 року в сумі 2662грн., стягнути з відповідача недоплачену суму заборгованості по одноразовій допомозі на народження дитини в сумі 1308,40грн. Також просила суд стягнути з відповідача на її користь судові витрати в сумі 39,71грн.

Відповідач проти позову заперечував.

Постановою Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 30 березня 2009 року позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені частково. Визнано протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської міської ради Дніпропетровської області щодо нарахування, призначення та виплат ОСОБА_1 державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року. Стягнуто з Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської міської ради Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 недоплачену суму державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року у розмірі 1903грн.72коп. В задоволенні решти позовних вимог було відмовлено.

Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської міської ради Дніпропетровської області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати постанову суду в частині задоволених позовних вимог, а в іншій частині залишити без змін. В обґрунтування, апелянт посилався на те, що здійснював виплати вказаної допомоги у відповідності до Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік та у межах передбаченого цим законом обсягу видатків. Зазначали, що стаття Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік, якою було зупинено на 2007 рік дію ст. 15 Закону України Про допомогу сімям з дітьми, була визнана неконституційною та втратила чинність з дня прийняття Рішення Конституційного Суду України, тобто - з 09 липня 2007 року.

Позивачка заперечень на апеляційну скаргу до суду не подавала. Крім того, позивачкою постанова суду в частині відмовлених позовних вимог не оскаржувалась.

Відповідно до частини першої статті 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. При цьому, як передбачено даною статтею, суд апеляційної інстанції може вийти лише за межі доводів апеляційної скарги, але не за межі самої апеляційної скарги, що не є тотожними поняттями.

Таким чином, в даному судовому засіданні апеляційним судом переглядається постанова суду лише в частині задоволених позовних вимог. Що ж стосується відмовлених позовних вимог, то у звязку з неоскарженням постанови суду в цій частині жодною із сторін, відповідно до діючого законодавства, постанова суду першої інстанції у цій частині не переглядається.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції зміні в оскаржуваній частині, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивачка має малолітнього сина ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.14), у зв'язку з чим з 02 травня 2007 року знаходиться на обліку у відповідача та отримує від нього виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

У відповідності до статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо визнання поважними причини пропуску строку звернення позивачкою до суду. Адже позивачка має малолітню дитину, яка потребує постійного догляду, спеціальні видання, в яких друкуються Рішення Конституційних судів, не завжди доступні в місцевості, де мешкає позивачка, вона також позбавлена можливості своєчасно отримати належну юридичну допомогу з цього питання. Більш того, відповідач в апеляційній скарзі не зазначає про свою незгоду з рішенням суду в цій частині.

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Однак, п.14 ст. 71 Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік" було призупинено дію статті 12, частини першої статті 15 та пункту 3 розділу VIII "Прикінцеві положення" Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми".

Абзацом 3 частини 2 ст. 56 цього ж Закону було встановлено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 гривень для незастрахованих осіб та не менше 23 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідач здійснював виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за 2007 рік згідно до вищезазначеного порядку та розмірів (а.с.11).

Проте, рішенням Конституційного суду України від 09 липня 2007 року №6-рп/2007 положення абзацу третього частини другої статті 56, та п. 14 ст. 71 були визнані неконституційним та втратили чинність.

У відповідності до статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приймаючи до уваги той факт, що ст. 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" про зупинення дії ст. 12, частини першої статті 15 та пункту 3 розділу VIII "Прикінцеві положення" Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", втратила чинність з 09.07.2007 року, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про неправомірність дій відповідача в 2007 році щодо несвоєчасного перерахунку та виплати позивачці допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі, передбаченому ст. 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", з урахуванням того, що відповідач повинен був здійснити такий перерахунок саме з 09 липня 2007 року і до кінця поточного року.

З огляду на вказане, посилання апелянта на те, що їх дії протягом 2007 року були правомірними, оскільки позивачу були призначені та виплачувались вказані допомоги у розмірах, передбачених Законом, а саме: ст.56 Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік" та п.3 Прикінцевих положень Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", колегією суддів визнаються безпідставними, так як в судовому засідання достовірно встановлено, що після 09 липня 2007 року відповідач не нараховував та не виплачував позивачці допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі, передбаченому ст. 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", тобто, у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Крім того, суд першої інстанції правильно визначив період в 2007 році, за який відповідачу необхідно було провести перерахунок та виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку на користь позивачки, виходячи з розмірів прожитого мінімуму, встановлено для дітей віком до 6 років..

Оскільки рішенням Конституційного суду України від 09 липня 2007 року №6-рп/2007 положення статей 29, 36, абзацу третього частини другої статті 56, частини першої статті 66, пунктів 7, 9, 12, 13, 14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46 статті 71, статей 98, 103, 111 Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік", визнані неконституційними, вони втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним судом України цього Рішення.

Тому відповідач зобовязаний був провести перерахунок та виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку на користь позивачки лише за період з 09 липня 2007 року по грудень 2007 року, включно.

Згідно ст. 62 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік", прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років встановлюється з 01 квітня 2007 року - у розмірі 463 грн., з 01 жовтня 2007 року - у розмірі 470 грн.

Враховуючи, що допомога позивачці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку саме у розмірі прожиткового мінімуму, визначеного для дітей віком до 6 років на час судового розгляду справи за період з 09 липня 2007 р. по грудень 2007 р., включно, відповідачем не призначалась та не нараховувалась, що суду не надано доказів того, що на рахунки відповідача станом на час розгляду справи в суді були перераховані бюджетні кошти для виплати вказаної допомоги позивачці саме в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для дітей віком до 6 років, у відповідності до положень ст.. 162 КАС України, суд повинен був зобовязати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоотриману допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, відповідно до ст. 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", за період з 09 липня 2007 року по грудень 2007 року,включно, виходячи з розміру встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років за відповідний період, а саме: з 09 липня 2007 року - з розміру 463 грн., з 01 жовтня 2007 року - з розміру 470 грн. щомісяця, з урахуванням фактично отриманих нею сум допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за зазначений період.

З огляду на вказане, колегія суддів вважає за необхідне змінити постанову суду в цій частині, поклавши на відповідача обовязок нарахування та виплати позивачці належних сум допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 09 липня 2007 року до 31 грудня 2007 року, відповідно до Закону, оскільки підстави для стягнення конкретної суми відсутні.

Керуючись п.2 ч.1 ст. 198, п.1 ч.1 ст. 201, 205,207 КАС України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської міської ради Дніпропетровської області - задовольнити частково.

Постанову Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 30 березня 2009 року в частині стягнення з Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської міської ради Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 недоплачену суму державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року у розмірі 1903грн.72коп. - змінити, зобовязавши Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської міської ради Дніпропетровської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоотриману допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, відповідно до ст. 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, виходячи з розміру встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років за відповідний період, а саме: з 09 липня 2007 року - з розміру 463 грн., з 01 жовтня 2007 року - з розміру 470 грн. щомісяця, з урахуванням фактично отриманих нею сум допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за зазначений період.

В решті постанову Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 30 березня 2009 року залишити без змін.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду України протягом двох місяців з дня її складення в повному обсязі.

Повний текст постанови складено 27 квітня 2010 року.

Головуючий: Л.М.Нагорна

Судді: Д.В.Чепурнов

ОСОБА_3