Справа № 12616/09
Суддя: Нагорна Л.М.
Дата ухвалення: 2010-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" березня 2010 р. справа № 2а-41/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Нагорної Л.М.

суддів: Стежко В.А. Суховарова А.В.

при секретарі судового засідання: Вигулярної Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Синельниківської міської ради Дніпропетровської області

на постанову Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 березня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Синельниківської міської ради Дніпропетровської області, третьої особи без самостійних вимог: Міністерства праці та соціальної політики України про визнання незаконними дії відповідача і перерахунок та стягнення заборгованості виплат допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2008 року ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Синельниківської міської ради Дніпропетровської області, в якому просила суд визнати дії Управління праці та соціального захисту населення Синельниківської міської ради Дніпропетровської області щодо призначення, нарахування та виплати їй сум допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за 2007 рік неправомірними, стягнути з відповідача на її користь суму недоотриманої у 2007 році допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі 2658,61грн. Крім того, просила суд стягнути з відповідача на її користь судові витрати, які повязані з розглядом цієї справи. Посилалася на те, що відповідач при наданні їй вказаних видів допомоги, керувався нормативно-правовими актами, які рішенням Конституційного суду України від 09 липня 2007 року визнані неконституційними. Своїми діями відповідач грубо порушив її право на належний соціальний захист, передбачений Конституцією України.

Постановою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 березня 2009 року позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено частково. Визнано протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Синельниківської міської ради Дніпропетровської області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 09 липня 2007 року по 30 листопада 2007 року. Зобовязано Управління праці та соціального захисту населення Синельниківської міської ради Дніпропетровської області донарахувати на користь ОСОБА_1 1537грн. 09коп. недоплаченої суми допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 09 липня 2007 року по 30 листопада 2007 року. Стягнуто з бюджету м.Синельникове Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 15грн.37коп. В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено.

Управління праці та соціального захисту населення Синельниківської міської ради Дніпропетровської області, не погодившись із постановою суду, подало апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачці у задоволенні позовних вимог повністю. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не прийняв до уваги, що головним розпорядником коштів Державного бюджету по розрахунку розміру даної допомоги є Кабінет Міністрів України, який визначає порядок виплати допомоги і щорічно у проекті Державного бюджету України передбачає цільові кошти необхідні для виплати цієї допомоги. Управління є бюджетною установою, створеною у встановленому порядку органом місцевого самоврядування, а тому є розпорядником коштів місцевого бюджету. Посилались на те, що позивачкою пропущено строк звернення до суду за захистом свої прав.

Заперечень на апеляційну скаргу позивачка до суду не направляла. Постанова суду першої інстанції у частині відмовлених позовних вимог сторонами не оскаржувалась.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду відповідно до ст. 195 КАС України - в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивачка має малолітню дитину ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8), у зв'язку з чим позивачка з квітня 2007 року знаходилася на обліку у відповідача та отримувала від нього виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, виплату яких припинено 30 листопада 2007 року. (а.с.7).

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Однак, п.14 ст. 71 Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік" було призупинено дію статті 12, частини першої статті 15 та пункту 3 розділу VIII "Прикінцеві положення" Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми".

Абзацом 3 частини 2 ст. 56 цього ж Закону було встановлено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 гривень для незастрахованих осіб та не менше 23 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідач здійснював виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за 2007 рік згідно до вищезазначеного порядку та розмірів (а.с.7).

Проте, рішенням Конституційного суду України від 09 липня 2007 року №6-рп/2007 положення абзацу третього частини другої статті 56, та п. 14 ст. 71 були визнані неконституційним та втратили чинність.

Частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приймаючи до уваги той факт, що ст. 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" про зупинення дії ст. 12, частини першої статті 15 та пункту 3 розділу VIII "Прикінцеві положення" Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", втратила чинність з 09.07.2007 року, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про неправомірність дій відповідача в 2007 році щодо несвоєчасного перерахунку та виплати позивачці допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі, передбаченому ст. 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", з урахуванням того, що відповідач повинен був здійснити такий перерахунок саме з 09 липня 2007 року і до кінця поточного року.

З огляду на вказане, посилання апелянта на те, що їх дії протягом 2007 року були правомірними, оскільки позивачу були призначені та виплачувались вказані допомоги у розмірах, передбачених Законом, а саме : ст..56 Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік" та п.3 Прикінцевих положень Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", колегією суддів визнаються безпідставними, так як в судовому засідання достовірно встановлено, що після 09 липня 2007 року відповідач не нараховував та не виплачував позивачці допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі, передбаченому ст. 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", тобто, у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Проте, задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції не прийняв до уваги наступне.

Позивачка звернулась до суду за захистом порушених прав у листопаді 2008 року, в той час, як виплата допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку їй була відповідачем закінчена іще 30 листопада 2007 року у зв»зку з досягнення дитиною трирічного віку.

Відповідно до ст..99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Тобто, чинне законодавство, встановленими строками, обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

У відповідності до ч.1 ст. 100 КАС України пропущення річного строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні позову за умови, що на цьому наполягає одна із сторін. Відповідач наполягав на відмові у позові саме із зазначених підстав.

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст..17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»є джерелом права, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав ( наприклад, справа «Стаббігс та інш. Проти Великобританії»рішення від 22.10.1996р., «Девеер проти Бельгії»рішення від 27.02.1980р.).

Відповідно до ч.1 ст.102 КАС України пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

Про поважність пропуску строку позивачка у своєму позові нічого не зазначала, в судовому засіданні присутня не була і про будь-які поважні причини пропуску строку суду доказів не надавала.

Колегія суддів вважає, що будь-які обєктивні чи субєктивні обставини не позбавляли позивачки можливості звернутися до суду, у визначені законом строки, з відповідним позовом до відповідача, якщо позивачка вважала, що діями чи бездіяльністю відповідача порушуються його права та законні інтереси.

За таких обставин, з урахуванням часу звернення позивача з позовом до суду (10.11.2008р.) та огляду на те, що відповідач наполягав на відмові у задоволенні позову з тих підстав, що позивачкою пропущено строк для звернення до суду, колегія суддів вважає за необхідне постанову суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог про зобовязання Управління праці та соціального захисту населення Синельниківської міської ради Дніпропетровської області донарахувати на користь ОСОБА_1 недоплаченої суми допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 09 липня 2007 року по 10 листопада 2007 року - скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині у зв»язку з пропуском строку звернення до суду.

Разом з тим , відповідно до ч.6 ст.94 КАС України, підлягає зміні сума стягнення з бюджету м.Синельникове Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 судових витрати з розміру 15грн.37коп, до розміру 03грн.40 коп.

Керуючись п.3 ч.1 ст. 198, ч.4 п.1ст. 202, 205,207 КАС України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Синельниківської міської ради Дніпропетровської області задовольнити частково.

Постанову Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 березня 2009 року в частині зобовязання Управління праці та соціального захисту населення Синельниківської міської ради Дніпропетровської області донарахувати на користь ОСОБА_1 недоплаченої суми допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 09 липня 2007 року по 10 листопада 2007 року скасувати та в задоволенні цієї частини позовних вимог ОСОБА_3 відмовити у зв»язку з пропуском строку звернення до суду за захистом порушених прав..

Постанову Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 березня 2009 року в частині визнання протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Синельниківської міської ради Дніпропетровської області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 09 липня 2007 року по 30 листопада 2007 року та в частині зобовязання Управління праці та соціального захисту населення Синельниківської міської ради Дніпропетровської області донарахувати на користь ОСОБА_1 недоплаченої суми допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 10 листопада 2007 року по 30 листопада 2007 року у розмірі, передбаченому ст. 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", тобто, у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років за відповідний період, та в іншій частині залишити без змін.

Змінити суму стягнення з бюджету м. Синельникове Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 судові витрати розміру15грн.37коп до 03грн.40 коп.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду України.

Повний текст постанови виготовлено 23 березня 2010 року.

Головуючий: Л.М.Нагорна

Судді: В.А.Стежко

ОСОБА_4