Справа № 11776/10
Суддя: Нагорна Л.М.
Дата ухвалення: 2010-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" червня 2010 р. справа № 2а-394/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Нагорної Л.М.

суддів: Чепурнова Д.В. Суховарова А.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Бабушкінської районної у місті Дніпропетровську ради

на постанову Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 02 грудня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Бабушкінської районної у місті Дніпропетровську ради про перерахунок та стягнення заборгованості виплат по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2009 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Бабушкінської районної у місті Дніпропетровську ради, в якому, з урахуванням уточнень (а.с.9-10), просила суд визнати бездіяльність відповідача неправомірною, стягнути з відповідача на її користь соціальну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у сумі 10140,64грн., за період, починаючи з 01.01.2007 року по 21.11.2008р. Посилалася на те, що відповідач при наданні їй вказаних видів допомоги, керувався нормативно-правовими актами, які рішенням Конституційного суду України від 09 липня 2007 року визнанні неконституційними. Своїми діями відповідач грубо порушив її право на належний соціальний захист, передбачений Конституцією України.

Як вбачається з постанови суду, позивачка у судовому засіданні ще раз уточнила позовні вимоги та просила суд визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо нездійснення перерахунку та невиплаті їй за період з 09 липня 2007 року по 21.11.2008 року допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та зобовязати його перерахувати та виплатити їй недоотриману допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, належну їй на цей період. Крім цього позивачка просила поновити їй строк на звернення до суду, оскільки про порушення своїх прав вона дізналася в листопаді 2008 року, а остаточно впевнилася в цьому, коли на своє звернення у грудні 2008 року отримала від відповідача довідки про сплачені їй суми допомоги (а.с.38).

Постановою Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 02 грудня 2009 року позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Бабушкінської районної у місті Дніпропетровську ради у нездійсненні перерахунку та невиплаті ОСОБА_1 допомоги по догляду за дитиною сином ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення ним трирічного віку, за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, у розмірі, передбаченому ст.15 Закону України Про державну допомогу сімям з дітьми. Зобовязано Управління праці та соціального захисту населення Бабушкінської районної у місті Дніпропетровську ради донарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоотриману нею у період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року включно державну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до ст.15 Закону України Про державну допомогу сімям з дітьми у розмірі 1982,60грн. Стягнуто з місцевого бюджету м.Дніпропетровська на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати по справі в сумі 03,40грн. В задоволенні решти позовних вимог було відмовлено.

Управління праці та соціального захисту населення Бабушкінської районної у місті Дніпропетровську ради, не погодившись із постановою суду, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції, та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не прийняв до уваги, що позивачці було призначено допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до діючого у 2007 році Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік», постанови Кабінету Міністрів України від 16 січня 2007 року №32 «Питання виплати застрахованим особам допомоги при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку», постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2007 року №13 «Деякі питання призначення і виплати державної допомоги сімям з дітьми».

Заперечень на апеляційну скаргу позивачка до суду не направляла, постанову суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог не оскаржувала.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду відповідно до ст. 195 КАС України - в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивачка має малолітнього сина ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.11), у зв'язку з чим знаходиться на обліку у відповідача та отримує виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми".

У відповідності до статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відсутні підстави для застосування положень статей 99, ч.1 ст.100 КАС України, оскільки позивачка дізналась про порушення своїх прав лише після висвітлення подій в засобах масової інформації і таке її твердження ніякими доказами не спростовано.

Більш того, відповідач під час розгляду справи в суді першої інстанції не просив суд застосувати положення ч.1 ст.100 КАС України, також не оскаржує постанову суду з цих підстав.

Частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Однак, п.14 ст. 71 Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік" було призупинено дію статті 12, частини першої статті 15 та пункту 3 розділу VIII "Прикінцеві положення" Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми".

Абзацом 3 частини 2 ст. 56 цього ж Закону було встановлено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 гривень для незастрахованих осіб та не менше 23 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідач здійснював виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за 2007 рік згідно до вищезазначеного порядку та розмірів (а.с.5).

Проте, рішенням Конституційного суду України від 09 липня 2007 року №6-рп/2007 положення абзацу третього частини другої статті 56, та п. 14 ст. 71 були визнані неконституційним та втратили чинність.

Приймаючи до уваги той факт, що ст. 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" про зупинення дії ст. 12, частини першої статті 15 та пункту 3 розділу VIII "Прикінцеві положення" Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", втратила чинність з 09.07.2007 року, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про неправомірність дій відповідача в 2007 році щодо несвоєчасного перерахунку та виплати позивачці допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі, передбаченому ст. 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", з урахуванням того, що відповідач повинен був здійснити такий перерахунок саме з 09 липня 2007 року і до 31 грудня 2007 року.

З огляду на вказане, посилання апелянта на те, що їх дії протягом 2007 року були правомірними, оскільки позивачці були призначені та виплачувалась вказана допомога у розмірах, передбачених Законом, а саме: ст..56 Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік" та п.3 Прикінцевих положень Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", колегією суддів визнаються безпідставними, оскільки достовірно встановлено, що після 09 липня 2007 року відповідач не нараховував та не виплачував позивачці допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі, передбаченому ст. 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", тобто, у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Крім того, суд першої інстанції вірно визначив період у 2007 році, за який відповідачу необхідно було провести перерахунок та виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку на користь позивачки, виходячи з розмірів прожитого мінімуму, встановлено для дітей віком до 6 років..

Оскільки рішенням Конституційного суду України від 09 липня 2007 року №6-рп/2007 положення статей 29, 36, абзацу третього частини другої статті 56, частини першої статті 66, пунктів 7, 9, 12, 13, 14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46 статті 71, статей 98, 103, 111 Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік", визнані неконституційними, вони втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним судом України цього Рішення.

Тому, відповідач зобовязаний був провести перерахунок та виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку на користь позивачки лише за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, включно.

Згідно ст. 62 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік", прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років встановлюється з 01 квітня 2007 року - у розмірі 463 грн., з 01 жовтня 2007 року - у розмірі 470 грн.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання неправомірними дій відповідача по нарахуванню та виплаті на користь ОСОБА_1 недоотриманої допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 09 липня 2007 року по грудень 2007 року, включно, та вірно зобовязав відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоотриману допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 09 липня 2007 року по грудень 2007 року, включно, виходячи з розміру встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років за відповідний період, а саме: з 01 жовтня 2007 року по грудень 2007 року - з розміру 470 грн. щомісяця, з урахуванням фактично отриманих нею сум допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за зазначений період.

Обґрунтованим є і висновок суду першої інстанції щодо відмови позивачці у задоволенні вимог щодо виплат з 01 січня 2008 року по 21 листопада 2008 року допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з наступних підстав.

П.23 Розділу ІІ Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»було внесено зміни до ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», відповідно до яких допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 грн. В цій частині положення Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»про внесення змін в до ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми»неконституційними не визнавалися та діяли у часі. Допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за 2008 року в даному разі була нарахована та сплачена ОСОБА_1 в порядку та у розмірі, передбаченому Законом України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», а тому вказані вимоги задоволенню не підлягають.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують зроблений судом першої інстанції висновок.

Та обставина, що у пункті третьому резолютивної частини оскаржуваної постанови не зазначений розмір прожиткового мінімуму, встановленого Державним бюджетом на 2007 рік, не може бути підставою для скасування правильного по суті рішення у цій частині, оскільки, при необхідності, відповідач не позбавлений права звернутись до суду за розясненням рішення у цій частині.

Відповідно до ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.200, 205, 206 КАС України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Бабушкінської районної у місті Дніпропетровську ради залишити без задоволення.

Постанову Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 02 грудня 2009 року залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду України протягом двох місяців.

Головуючий: Л.М.Нагорна

Судді: Д.В.Чепурнов

ОСОБА_3