Справа № 7922/10
Суддя: Нагорна Л.М.
Дата ухвалення: 2010-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" серпня 2010 р. справа № 2а-1774/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Нагорної Л.М.

суддів: Чепурнова Д.В. Суховарова А.В.

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду у Василівському районі Запорізької області

на постанову Василівського районного суду Запорізької області від 04 грудня 2009 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду у Василівському районі Запорізької області про поновлення пропущеного строку для звернення до суду та про зобовязання нарахувати та виплатити недоплачену щомісячну державну допомогу як дітям війни, -

в с т а н о в и л а:

12 листопада 2009 року позивачка звернулася до суду першої інстанції з позовом до Управління Пенсійного фонду України у Василівському районі Запорізької області, в якому просив суд визнати протиправними дії відповідача та зобовязати його здійснити перерахунок та виплату надбавки до пенсії згідно ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»за період з 09 липня 2007 року по день розгляду справи в суді (а.с.2). Відповідно до заяви, позивачка просила розглянути справу за її відсутності (а.с.11).

Відповідач проти позову заперечував.

Постановою Василівського районного суду Запорізької області від 04 грудня 2009 року адміністративний позови було задоволено частково. Визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Василівському районі Запорізької області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 надбавки до пенсії як дитині війни за період з 22 травня 2008 року по 04 грудня 2009 року. Зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Василівському районі Запорізької області здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 надбавку до пенсії згідно ст.6 Закону України «про соціальний захист дітей війни»за період з 22 травня 2008 року по 04 грудня 2009 року у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. У задоволенні решти позовних вимог було відмовлено, в тому числі і з підстав пропуску позивачкою строку звернення до суду.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Управління Пенсійного фонду України у Василівському районі Запорізької області подало на нього апеляційну скаргу, в якій просило суд скасувати постанову Василівського районного суду Запорізької області від 04 грудня 2009 року, оскільки вона винесена з порушенням норм матеріального права. Обґрунтовував свої вимоги тим, що механізм розрахунку підвищення пенсії, передбаченого ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, не визначений на законодавчому рівні, не вказано, яким саме органом, за рахунок яких коштів і джерел та в якому процедурному порядку він здійснюється. Посилались на неможливість застосування до даних правовідносин положень ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Позивачка заперечень на апеляційну скаргу до суду не подавала.

Постанова суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог сторонами фактично не оскаржувалась, оскільки апелянт в апеляційній скарзі не зазначав, що він не згоден з постановою в цій частині, а позивачка апеляційну скаргу до суду не подавала, тому, у відповідності до вимог ч.1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги, а в частині відмовлених позовних вимог постанова суду залишається без змін.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1, відповідно до положень абз.1 ч.1 ст.1 Закону України Про соціальний захист дітей війни, має статус дитини війни, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією пенсійного посвідчення №138961 з відповідною відміткою в ньому (а.с.4).

У відповідності до статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції вірно виходив з того, що згідно ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання, чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, дітям війни підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Рішенням Конституційного суду України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року визнано неконституційним положення Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік від 28 грудня 2007 року щодо викладення положень ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни в новій редакції.

Таким чином, з 22 травня 2008 року вихідним критерієм обрахунку підвищення пенсії дітям війни виступав мінімальний розмір пенсії за віком, який, відповідно до частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", вираховувався, виходячи з прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а саме : у 2008 році - статтею 58 Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України ".

Відповідно до статті 58 Закону України "Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" затверджено на 2008 рік прожитковий мінімум на одну особу, яка втратила працездатність, в розрахунку на місяць у розмірі: з 1 січня - 470 грн., з 1 квітня - 481 грн., з 1 липня - 482 грн., з 1 жовтня - 498 грн.

Отже, право на підвищення до пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, що передбачені статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" у 2008 році у позивачки виникло з 22 травня 2008 року, тобто, з дня визнання неконституційними положень законів України про Державний бюджет України на певний рік про зупинення дії статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" на відповідний рік, а тому відповідач повинен був здійснити перерахунок та виплатити щомісячну доплату до пенсії позивачки відповідно до чинного законодавства, починаючи з 22 травня 2008 року.

Проте, Управлінням Пенсійного фонду України у Василівському районі Запорізької області після 22.05.2008 року відповідне підвищення пенсії позивачці як дитині війни здійснено не було.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність у позивачки права на перерахунок підвищення до її пенсії як дитині війни на 2009 рік. Адже, відповідно до вимог ст. 54 ЗУ Про Державний бюджет України на 2009 рік від 26.12.2008 встановлено, що у 2009 році прожитковий мінімум на одну особу та для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, визначається у розмірах, що діяли у грудні 2008 року. Тобто, цей розмір складає 498 грн. Зміни до статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" у 2009 році не вносились, постанов Кабінетом Міністрів України, які б визначали інший порядок та розміри виплати відповідної допомоги у 2009 році - не приймалось.

Згідно до п.2 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24 жовтня 2007 року № 1261, Пенсійний фонд України організовує у межах своїх повноважень виконання актів законодавства, здійснює контроль за їх реалізацією, узагальнює практику законодавства з питань, що належать до його компетенції, розробляє пропозиції з питань вдосконалення цього законодавства і в установленому порядку вносить їх на розгляд Міністерства праці та соціальної політики.

Отже, посилання апелянта на відсутність встановленого на законодавчому рівні механізму визначення розміру мінімальної пенсії за віком, що застосовується при обчисленні підвищення до пенсії особам, яким встановлено статус дитина війни, визнається колегією суддів безпідставним, і не звільняє субєкта владних повноважень, а саме, Управління Пенсійного фонду України у Василівському районі Запорізької області, діяти на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та Законами України, і ні в якому разі не є підставою для обмеження законних прав, встановлених ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни для цієї категорії осіб.

Доводи апеляційної скарги відповідача стосовно того, що відповідно до вимог ст. 28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування мінімальний розмір пенсії за віком як розрахункова величина застосовується лише до правовідносин, що регулюються цим законом, і до такої категорії громадян як діти війни не застосовується, а згідно ст. 7 Закону фінансове забезпечення державних соціальних гарантій дітей війни здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, і Пенсійний фонд України не повинен нести відповідальність за позовами вказаної категорії громадян є хибними та спростовані вищенаведеними висновками.

У звязку із тим, що згідно ст. 99 КАС України встановлений річний строк звернення до суду з адміністративним позовом, згідно ст. 100 КАС України пропуск зазначеного строку є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову, на чому наполягає відповідач, колегія суддів погоджується з висновком суду про відмову позивачці в задоволенні частини її позовних вимог. Позивачка в цій частині постанову суду не оскаржила.

Тому, враховуючи дату звернення позивачки до суду першої інстанції з адміністративним позовом, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність зобовязання відповідача здійснити нарахування та виплату підвищення до пенсії позивачки з урахуванням річного строку звернення до суду.

Разом з тим, суд першої інстанції, дійшовши висновку про застосування положень ч.1 ст. 100 КАС України, у резолютивній частині постанови помилково зобовязав відповідача здійснити нарахування та виплату підвищення до пенсії позивачці з 22 травня 2008 року, в той час, як позивачка звернулася до суду з позовом 12 листопада 2009 року.

Вказане дає підстави суду апеляційної інстанції постанову суду першої інстанції змінити, зазначивши початкову дату зобовязання відповідача здійснити нарахування та виплату підвищення до пенсії позивачки з 12 листопада 2008 року.

Керуючись п.2 ч.1 ст.198, п.1 ч.1 ст. 201, 205, 207 КАС України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Василівському районі Запорізької області задовольнити частково.

Постанову Василівського районного суду Запорізької області від 04 грудня 2009 року змінити, виклавши абзац третій резолютивної частини в наступній редакції:

«Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Василівському районі Запорізької області провести перерахунок та виплатити ОСОБА_1 недоотримані суми щомісячного підвищення до пенсії, передбаченого ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, починаючи з 12 листопада 2008 року та в подальшому, з урахуванням при цьому норм ч.1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, за мінусом раніше отриманих сум за цей період»

В решті постанову Василівського районного суду Запорізької області від 04 грудня 2009 року залишити без змін.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду України.

Головуючий: Л.М.Нагорна

Судді: Д.В.Чепурнов

ОСОБА_2