Справа № 18380/10
Суддя: Нагорна Л.М.
Дата ухвалення: 2010-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" серпня 2010 р.справа № 2а-744/10/0870

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Нагорної Л.М.

суддів: Чепурнова Д.В. Суховарова А.В.

при секретарі судового засідання: Резнікові Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 24 лютого 2010 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м.Запоріжжя про зобовязання відповідача вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а:

У лютому 2010 року позивачка звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила суд зобовязати відповідача зберегти за нею раніше встановлену форму обліку платників податків та здійснювати в подальшому її облік, як платника податків та інших обовязкових платежів без застосування ідентифікаційного номеру (за прізвищем, іменем та по-батькові), зобовязати відповідача виключити з інформаційного фонду Державного реєстру відомості про її ідентифікаційний номер та загальні відомості про неї, зобовязати відповідача знищити її облікову картку з особистими даними, що була заповнена та на підставі якої були внесені дані про неї до Державного реєстру та присвоєний їй ідентифікаційний номер, зобовязати відповідача поставити у паспорті відмітку про наявність права здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номеру та завірити підпис відповідальної особи гербовою печаткою ДПІ у Ленінському районі м.Запоріжжя. В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що через свої релігійні переконання вона не бажає мати присвоєний їй без її згоди ідентифікаційний номер, що відповідає положенням ч.2 ст.1 Закону України від 22.12.1994 року «Про Державний реєстр фізичних осіб платників податків і інших обовязкових платежів».

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 24 лютого 2010 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка просила скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою задовольнити її позовні вимоги. Посилалася на те, що висновки суду є необґрунтованими та таки, що суперечить діючому законодавству України.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволені позову, суд першої інстанції правильно виходив з положень, ч. 2 ст. 1 Закону України від 22.12.1994 року (з наступними змінами) «Про Державний реєстр платників податку та інших обов'язкових платежів», де передбачено право платників податку та інших платників обов'язкових платежів через свої релігійні переконання відмовитися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомивши про це відповідні державні органи та сплачувати державні платежі за раніше встановленою формою, про що отримати відповідну відмітку в паспорті. До того ж, Державна податкова інспекція у м. Дніпродзержинську не відмовляла в ліквідації ідентифікаційного коду позивачки, а лише рекомендувала їй діяти згідно із наказом «Про затвердження порядку усунення відмітки до паспорта громадянина України щодо ідентифікаційного номера фізичної особи-платника податків та інших обовязкових платежів».

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 22 вересня 2009 року ОСОБА_1 звернулася до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м.Запоріжжя із заявою, у якій просила поставити в її паспорті відмітку про наявність у неї права здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера та завірити підпис відповідальної особи гербовою печаткою, зберегти за нею раніше встановлену форму обліку платників податків та інших обовязкових платежів без застосування ідентифікаційного номеру (за прізвищем, іменем та по-батькові), виключити з інформаційного фонду Державного реєстру відомості про її ідентифікаційний номер та загальні відомості про неї, знищити її облікову картку з особистими даними, що була заповнена та на підставі якої були внесені дані про неї до Державного реєстру та присвоєний їй ідентифікаційний номер (а.с.9). На дану заяву відповідачем було надано відповідь, відповідно до якої він зазначив те, що згідно Закону України "Про Державний реєстр фізичних осіб - платників податків й інших обов'язкових платежів", до Державного реєстру не вноситься інформація про осіб, які через свої релігійні або інші переконання відмовляються від прийняття ідентифікаційного номера та офіційно повідомляють про це відповідні державні органи (а.с.10)ґ

Відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України "Про Державний реєстр фізичних осіб - платників податків й інших обов'язкових платежів" для осіб, які через свої релігійні або інші переконання відмовляються від прийняття ідентифікаційного номера та офіційно повідомляють про це відповідні державні органи, зберігаються раніше встановлені форми обліку платників податків та інших обов'язкових платежів. У паспортах зазначених осіб робиться відмітка про наявність у них права здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера.

Крім того, відповідно до положення спільного Наказу МВС України та ДПА України за № 602М226 від 06.07.2006 року «Про затвердження порядку унесення відмітки до паспорта громадянина України щодо ідентифікаційного номера фізичної особи - платника податків та інших обов'язкових платежів»особа, яка відмовляється від ідентифікаційного номера, у разі наявності в неї ідентифікаційного номера, повідомляє у формі заяви, яка наведена в додатку 2 Порядку (форма В2) та додає до неї свідоцтво про народження, паспорт громадянина України, та інше. Також цим положенням передбачено і подальший порядок проставлення відміток та виключення інформації про попередню реєстрацію.

Відповідно до ст. 2 КАС завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства. Суд перевіряє, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, чи обґрунтоване рішення, чи використані повноваження з метою, з якою це повноваження надано, та інше.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного про відмову ОСОБА_1 у задоволенні її позовних вимог, оскільки позивачка не побажала діяти відповідно до положення спільного Наказу МВС України та ДПА України за № 602М226 від 06.07.2006 року «Про затвердження порядку унесення відмітки до паспорта громадянина України щодо ідентифікаційного номера фізичної особи - платника податків та інших обов'язкових платежів»при вирішенні питання про відмову від ідентифікаційного номера .

Крім того, як вказує у своїх запереченнях Державна податкова інспекція у Ленінському районі м.Запоріжжя на позовну заяву ОСОБА_1, ними позивачці не було відмовлено в її праві відмовитись від ідентифікаційного номера. Більш того, відповідач зазначив, що облікова картка позивачки вже знищена. Проте, позивачка не виконала ніяких дій, які передбачені Порядком, у звязку з чим її вимоги безпідставні, оскільки, фактично, позивачка зазначає свою незгоду з Порядком та відмову виконувати його положення (а.с.21-23).

За таких обставин, колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, тому постанову необхідно залишити без змін, а в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Посилання апелянта на те, що Наказ ДПА України і МВС України № 602/1226 від 19.10.2004 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 1345/9944 від 20.10.2004 року «Про затвердження порядку усунення відмітки до паспорта громадянина України щодо ідентифікаційного номера фізичної особи-платника податків та інших обовязкових платежів»не повно відповідає Закону України "Про Державний реєстр фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів", а тому суттєво порушує її права, не приймається колегією суддів до уваги, оскільки це є лише особистим зауваженням позивача на даний правовий акт. Питання про відповідність його Конституції України не входить до компетенції адміністративних судів України.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 24 лютого 2010 року - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Повний текст ухвали виготовлено 11 серпня 2010 року.

Головуючий: Л.М.Нагорна

Судді: Д.В.Чепурнов

ОСОБА_2