Справа № 813/186/15
Суддя: Костецький Назар Володимирович
Дата ухвалення: 2015-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2015 року № 813/186/15

Львівський окружний адміністративний суду в складі:

головуючого - судді: Костецького Н.В.

за участю секретаря судового засідання Приймака С.І.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Юркової Ольги Анатоліївни, третя особа - Департамент інформаційних технологій та господарського обслуговування Львівської обласної державної адміністрації про скасування рішення та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася у Львівський окружний адміністративний суд з позовом до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Юркової Ольги Анатоліївни, третя особа - Департамент інформаційних технологій та господарського обслуговування Львівської обласної державної адміністрації у якому, з урахуванням заяви про часткову відмову від позовних вимог, просить суд:

- скасувати рішення від 30 грудня 2013 року про державну реєстрацію прав власності Департамента інформаційних технологій та господарського обслуговування Львівської обласної державної адміністрації на квартиру АДРЕСА_1 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вчиненого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Юрковою Ольгою Анатоліївною;

- зобов'язати приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Юркової Ольги Анатоліївни внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про скасування державної реєстрації прав власності Департамента інформаційних технологій та господарського обслуговування Львівської обласної державної адміністрації на квартиру АДРЕСА_1 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що рішення від 30 грудня 2013 року про державну реєстрацію прав власності Департамента інформаційних технологій та господарського обслуговування Львівської обласної державної адміністрації на квартиру АДРЕСА_1 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вчиненого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Юрковою Ольгою Анатоліївною підлягає скасуванню, у зв'язку із визнанням договору купівлі-продажу квартири ОСОБА_2 укладений 30 грудня 2013р., між ОСОБА_2 та Департаментом інформаційних технологій та господарського обслуговування Львівської обласної державної адміністрації недійсним, оскільки на підставі цього договору проведено державну реєстрацію права власності за Департаментом інформаційних технологій та господарського обслуговування Львівської обласної державної адміністрації.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві із урахуванням заяви про часткову відмову від позовних вимог .

Відповідач - приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Юркова Ольга Анатоліївна у судове засідання не з'явилася, хоча була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи належним чином, про що свідчить розписка про вручення судової повістки, яка міститься в матеріалах справи. Про причини неявки суд не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи суду не надала. У судовому засіданні 15.04.2015 року при наданні пояснень з приводу заявленого позову не заперечувала.

Представник третьої особи - Департамента інформаційних технологій та господарського обслуговування Львівської обласної державної адміністрації повторно у судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином, про що свідчить розписка про вручення судової повістки, яка міститься в матеріалах справи. Про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи та заперечень по суті позовних вимог суду не надав.

Відповідно до ч.2 ст.8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини в рішення від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Суд приходить до висновку, що не з'являючись у судові засідання, представник третьої особи недобросовісно користується належним йому процесуальним правом та порушує права інших учасників процесу, сприяє зволіканню у розгляді справи, у зв'язку із чим, оскільки немає потреби заслухати свідка/експерта, суд на підставі ч. 4 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) ухвалив розглянути справу у відсутності відповідача та представника третьої особи на підставі наявних у справі доказів, згідно ч. 6 ст. 71 КАС України.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача дослідивши подані документи і матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів згідно з ч.2 ст.2 КАС України можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ст.9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Юрисдикція адміністративних судів відповідно до ч. 1 ст. 17 КАС України поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Судом встановлено, що 30.12.2013р., ОСОБА_2, уклала договір купівлі-продажу квартири за адресою: м.Львів, вул Крагла 7а/14, який був посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Юрковою Ольгою Анатоліївною, і зареєстрований в реєстрі за № 1612.

Згідно ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: розірвання договору.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до зазначеного договору Департамент інформаційних технологій та господарського обслуговування Львівської обласної державної адміністрації взяв на себе зобов'язання виплатити позивачу за куплену квартиру 232 423,20грн., до 31.12.2013р., проте свої зобов'язання згідно укладеного договору купівлі-продажу не виконав.

31.10.2014 року рішенням Шевченківського районного суду Львівської області (справа №466/5661/14-ц) позов ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано договір купівлі-продажу квартири ОСОБА_2 укладений 30 грудня 2013р., між ОСОБА_2 та Департаментом інформаційних технологій та господарського обслуговування Львівської обласної державної адміністрації недійсним. В решті позовних вимог відмовити. Рішення суду не оскаржувалося та набрало законної сили 10.11.2014 року(а.с.57).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та правомірності позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації врегульовано нормами Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року № 1952-IV (далі - Закон), який спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна.

Відповідно до пунктів 1 та 2 частини першої ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав.

Згідно з частиною першою статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав.

Обов'язковій державній реєстрації відповідно до ст.4 зазначеного Закону підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: 1) право власності на нерухоме майно; 2) право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; іпотека; довірче управління майном; 3) інші речові права відповідно до закону; 4) податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

Відповідно до ч. 9 статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у випадку, передбаченому цим Законом, державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно. Нотаріус як спеціальний суб'єкт здійснює функції державного реєстратора, крім передбачених пунктами 4 і 6 частини другої статті 9 цього Закону.

Частиною першою статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі: договорів, укладених у порядку, встановленому законом; свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; рішень судів, що набрали законної сили; інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Згідно із п. 4 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 р. № 1141 (далі - порядок № 1141) ведення Державного реєстру прав передбачає, у тому числі, внесення змін до записів Державного реєстру прав, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), скасування записів Державного реєстру прав.

Пунктом 38 Порядку № 1141 передбачено, що державний реєстратор вносить зміни до записів Державного реєстру прав у разі допущення технічної помилки; зміни відомостей про нерухоме майно, право власності та суб'єкта цього права, інші речові права та суб'єкта цих прав, обтяження прав на нерухоме майно та суб'єкта цих прав, що містяться у Державному реєстрі прав, які не пов'язані з проведенням державної реєстрації прав.

Згідно із п. 41 Порядку № 1141 державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

У результаті внесення записів про скасування державної реєстрації прав у відповідному розділі Державного реєстру прав державний реєстратор робить відмітку про скасування державної реєстрації прав.

У разі коли внесення записів про скасування державної реєстрації прав здійснюється щодо державної реєстрації переходу чи припинення речових прав, державний реєстратор робить відмітку про скасування державної реєстрації прав та поновлює записи про речові права на нерухоме майно, обтяження таких прав, що існували до проведення державної реєстрації прав.

Відповідно до п. 2.1 Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 12.12.2011р. № 3502/5 для внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав заявник подає органу державної реєстрації прав, державним реєстратором якого було проведено державну реєстрацію прав, або нотаріусу, яким проведено державну реєстрацію прав, заяву та документи, визначені цим Порядком.

Пунктом 2.6 Порядку передбачено, що для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили, та копії документів, визначених у пункті 2.3 цього розділу.

Судом встановлено, що 31.10.2014 року рішенням Шевченківського районного суду Львівської області (справа №466/5661/14-ц) позов ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано договір купівлі-продажу квартири ОСОБА_2 укладений 30 грудня 2013р., між ОСОБА_2 та Департаментом інформаційних технологій та господарського обслуговування Львівської обласної державної адміністрації недійсним. Рішення суду не оскаржувалося та набрало законної сили 10.11.2014 року(а.с.57).

Відповідно до ч.5 ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно з ч.1 ст.72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно ч.5 ст.334 ЦК України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обстави - ни, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно зі ст. 86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

З огляду на вищевикладене, на підставі ст. 10 КАС України, згідно якої, усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст. 11 КАС України, згідно якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними доказів, з'ясувавши обставини у справі; перевіривши всі доводи і заперечення сторін та надавши правову оцінку всім наданим сторонами на час розгляду справи доказам;суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, у зв'язку із чим позов підлягає задоволенню.

На підставі положень ч.2,3ст.162 КАС України суд вважає за необхідне винести постанову, яка б гарантувала дотримання та захист прав, свобод, інтересів особи, яка звернулась за судовим захистом.

Враховуючи, що відповідачем не подано до суду будь-яких доказів у спростування позовних вимог та такі ним не заперечувалися а вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України понесені позивачем судові витрати (судовий збір) відшкодовуються йому за рахунок Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст.7-14,17,18,49,51,158,160-163,167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Скасувати рішення від 30 грудня 2013 року про державну реєстрацію прав власності Департамента інформаційних технологій та господарського обслуговування Львівської обласної державної адміністрації на квартиру АДРЕСА_1 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вчиненого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Юрковою Ольгою Анатоліївною;

3.Зобов'язати приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Юркової Ольги Анатоліївни внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про скасування державної реєстрації прав власності Департамента інформаційних технологій та господарського обслуговування Львівської обласної державної адміністрації на квартиру АДРЕСА_1 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

4.Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 73 грн. 08 коп.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через Львівський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Повний текст постанови складено 08 червня 2015 року.

Суддя Костецький Н.В.