Справа № 28443/09
Суддя: Нагорна Л.М.
Дата ухвалення: 2010-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" травня 2010 р. справа № 2а-318/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Нагорної Л.М.

суддів: Чепурнова Д.В. Суховарова А.В.

при секретарі судового засідання: Фесовець А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області

на постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 липня 2009 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про визнання дій протиправними та зобовязання здійснити перерахунок пенсії ,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2009 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України у Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, відповідно до якого просив суд визнати протиправними дії відповідача, який не повідомив його у 2006-2009 роках про те, що нарахування пенсії йому проводилось не у відповідності до положень ст.. 50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зобовязати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії за указаний період відповідно до ст.. 50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи « у сумі 54975 грн. Позовні вимоги були мотивовані тим, що він є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС 1 категорії, інвалідом 3 групи. Саме в порядку п.4 ст.54 та ст..50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» йому була призначена пенсія. Однак призначена і виплачена вона відповідачем у розмірі, значно меншому, ніж це передбачено вказаним Законом, а саме: менше 6 мінімальних пенсій за віком та менше 50% мінімальної пенсії за віком. Тому просить зобовязати відповідача виконувати вимоги діючого Закону № 796, починаючи з 01.10.2006 року довічно.

Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на те, що пенсія позивачу нараховувалась вірно , згідно Постанов Кабінету Міністрів України. Посилались на те, що до даних правовідносин не може бути застосована ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»та просили відмовити позивачу у задоволенні вимог у звязку з пропуском строків звернення до суду ( а.с. 26-33 )

Постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 липня 2009 року позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено часткового. Визнано неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України у Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про залишення без задоволення звернення ОСОБА_1 від 27.03.2009 року про перерахунок розміру його пенсії . Зобовязано Управління Пенсійного фонду України у Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу здійснити перерахунок і виплатити ОСОБА_1 пенсію з 01.01.2006 року у розмірі, передбаченому ст.. 50, ч.4 ст.54, Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, визначеного відповідно до ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

З вказаною постановою не погодилось Управління Пенсійного фонду України у Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу, подало апеляційну скаргу, в якій просило постанову суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову ОСОБА_1 у задоволенні позову у повному обсязі. Посилались на те, що розмір мінімальної пенсії за віком, який застосовувався ними для нарахування державної пенсії, додаткової пенсії був обрахований відповідно до постанов Кабінету Міністрів України. Вважають, що їх дії є правомірні, оскільки відповідають чинному законодавству. Посилались на те, що до даних правовідносин не може бути застосована ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»та зазначали про безпідставне незастосування судом положень ч.2 ст. 99 та ч.1 ст.100 КАС України.

У судовому засіданні представник відповідача вимоги апеляційної скарги підтримав із зазначених у ній підстав та просив її задовольнити.

Позивач проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив залишити рішення суду без змін.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Управління Пенсійного фонду України у Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, та сторонами по справі визнано, що ОСОБА_1 є особою, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, має статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС першої категорії , йому встановлена 3 група інвалідності, щодо якої встановлений звязок з Чорнобильською катастрофою та він отримує пенсію по інвалідності внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно Закону №796, у тому числі і з 01.06.2006 року, що підтверджується відповідними розпорядженнями.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції вірно виходив з того, що позивач отримує пенсію по інвалідності внаслідок Чорнобильської катастрофи, яка обрахована йому хоча і на підставі п.4 ст.54, ст..50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», але не у розмірах, які зазначені у вказаних статтях спеціального Закону, а відповідно до розмірів, визначених Постановами Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року, №530 від 28.05.2008 року та № 654 від 16.07.2008 року «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян». А тому, виходячи із пріоритетності Законів над підзаконними актами, слід застосовувати норми спеціального Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, однак вважає, що суд першої інстанції при цьому не повно врахував усі фактичні обставини справи, що в кінцевому результаті призвело до прийняття необґрунтованого рішення, виходячи з наступного.

Частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 49 Закону № 796 визначені види пенсій, які підлягають виплаті особам, постраждалим внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1,2,3 та 4 категорій.

Відповідно до статті 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»( в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) особам, віднесеним до першої категорії, що постраждали від Чорнобильської катастрофи, які є інвалідами 3-ї групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров»ю, у розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Частиною четвертою статті 54 Закону № 796 передбачено, що в усіх випадках розмір пенсій для інвалідів третьої групи, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим шести мінімальних пенсій за віком.

Отже, за конституційними нормами, виходячи із пріоритетності Законів над підзаконними актами, при визначенні розміру пенсії позивачеві застосуванню підлягають норми, передбачені статтями 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»( в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), а не постанови Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року, № 530 від 28.05.2008 року та № 654 від 16.07.2008 року «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян», які істотно звужують обсяг встановлених законом прав позивача.

Посилання апелянта на те, що оскільки пенсія позивачу призначалась і виплачувалась у відповідності до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», але з урахуванням частини 5 цього Закону, тобто, з застосуванням розмірів, визначених Кабінетом Міністрів України, а тому їх дії є правомірними, визнається колегією суддів безпідставними, так як спростовуються вищевказаним та протирічить положенням ст..22 Конституції України та частині 4 статті 9 КАС України, де зазначено, що у разі невідповідності нормативно-правового акту Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховної Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, що має вищу юридичну силу.

При цьому колегія суддів зазначає, що положення ч.3 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»де визначено, що вказаний розмір мінімальної пенсії за віком застосовується виключно до пенсій, що призначаються на умовах цього Закону, не може слугувати перешкодою для застосування даної величини мінімального розміру пенсії за віком до обрахування інших пенсій чи доплат, повязаних мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», мінімального розміру пенсії за віком.

Крім того, згідно положень частини 3 статті 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», передбачено, що у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, та розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

В той же час суд першої інстанції, при вирішення клопотання відповідача про застосування положень ч.1 ст. 100 КАС України, дійшов невірного висновку про те, що до даних правовідносин слід застосовувати загальний строк позовної давності, передбачений ст..257 ЦК України.

Частиною другою статті 99 КАС України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлене інше, обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна дізнатись про порушення своїх прав.

Згідно ч.1 ст.100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову лише за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Відповідач при розгляді справи у суді першої інстанції просив відмовити позивачу у задоволенні вимог у звязку з пропуском ним строку звернення до суду ( а.с.32). З цих же підстав оскаржував і постанову суду від 24 липня 2009 року.

Позивач не надав ніяких доказів щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду, не заявляв про це у судовому засіданні, що не дає суду апеляційної інстанції підстав про можливість застосування положення ч.2 ст. 100 КАС України, а тому колегія суддів, з урахуванням фактичних обставин справи, вважає за необхідне застосовувати положення частини 1 статті 100 КАС України.

Оскільки позивач звернувся до суду за захистом порушеного права 22 квітня 2009 року, його права підлягають поновленню лише з 22 квітня 2008 року.

Щодо вимог позивача за період з 01 січня 2006 року по 31 грудня 2007 року, то у їх задоволенні ОСОБА_1 слід відмовити у звязку з пропуском ним строку звернення до суду.

При цьому колегія суддів зазначає, що Законом України № 107-VI від 28.12.2007 «Про державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України «були внесені зміни у статті 50 та 54 спеціального Закону № 796, які рішення Конституційного суду України № 10-рп від 22.05.2008 року визнані неконституційними з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення, тобто, лише з 22 травня 2008 року. Саме з цієї дати слід зобовязати Управління Пенсійного фонду України у Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області зробити позивачу перерахунок державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, відповідно до вимог п.4 ст.54, ст..50, п.3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»та забезпечити її виплату з урахуванням того, що пенсія позивачу призначена довічно, а змін до вищевказаного Закону № 796 після 22 травня 2008 року не вносилось.

Що стосується дій відповідача по нарахуванню ОСОБА_1 пенсії за період з 01 січня по 22 травня 2008 року у розмірах, які встановлені Законом № 107-VI від 28.12.2007 «Про державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України», то вони були правомірними і у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1. за вказаний період слід відмовити за безпідставністю.

При розгляді справи апеляційний суд керувався пунктом 9 оглядового листа Вищого Адміністративного Суду України від 14.08.2008 року «Про практику застосування законодавства з питань пенсійного забезпечення»та листом Вищого Адміністративного Суду України №910/13/13-09 від 17.06.2009 року.

Керуючись п. 3 ст. 198, п.4 ч.1 ст.. 202, 205, 207 КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області задовольнити частково.

Постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 липня 2009 року скасувати та прийняти нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України у Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідно до вимог п.4 ст.54, ст..50, Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»за період з 22 травня 2008 року.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду у Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області провести ОСОБА_1 перерахунок державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, відповідно до вимог п.4 ст.54, ст..50, п.3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме: держаної пенсії - у розмірі шести мінімальних пенсій за віком ; додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю у розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком, з застосуванням при цьому положень ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за період з 22 травня 2008 року і в подальшому та забезпечити її виплату , з урахуванням отриманих ним сум за вказані періоди.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду України протягом двох місяців із дня складення її у повному обсязі.

Повний текст постанови складено 18 травня 2010 року.

Головуючий: Л.М.Нагорна

Судді: А.В.Суховаров

ОСОБА_2