Справа № 826/1395/15
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2015-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

08 червня 2015 року № 826/1395/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Мазур А.С., розглянувши у скороченому провадженні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до начальника Деснянського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві

про визнання протиправними дій, зобов'язати вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до начальника Деснянського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві про визнання протиправними дій, зобов'язати вчинити дії.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем протиправно відмовлено у наданні інформації про зареєстрованих осіб в квартирі за адресою: АДРЕСА_1, власником якої є ОСОБА_1, що порушує її майнові права.

РВ ГУ ДМС України у м.Києві подано до Окружного адміністративного суду міста Києва письмові заперечення на адміністративний позов, в яких зазначено, що надаючи відповідь адвокату Смоль О.В. на адвокатський запит від 16.01.2015, відповідач діяв у межах свої повноважень та відповідно до вимог чинного законодавства, у зв'язку з чим просив відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини є достатніми для розгляду справи в порядку скороченого провадження та прийняття рішення по справі, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.01.2015 РВ ГУ ДМС України у м.Києві одержано адвокатський запит про надання інформації щодо осіб, які зареєстровані у квартирі за адресою: АДРЕСА_1, яка згідно інформаційної довідки Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна на праві власності зареєстрована за ОСОБА_1 (відповідно до свідоцтва про шлюб від 24.09.2005 НОМЕР_1 змінила прізвище на ОСОБА_1) на підставі договору купівлі-продажу. До запиту були долучені копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №2755, копія довіреності №1029 від 21.05.2014, копія свідоцтва про шлюб НОМЕР_2, копія довідки з БТІ м.Києва від 22.10.2014.

На адвокатський запит РВ ГУ ДМС України у м.Києві було надано відповідь від 20.01.2015 № 4/вх.10, за змістом якої позивачу було відмовлено в наданні запитуваної інформації.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Частиною 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути:

1) договір про надання правової допомоги;

2) довіреність;

3) ордер;

4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до ст. 24 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатський запит - письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об'єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту.

До адвокатського запиту додаються посвідчені адвокатом копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордера або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Вимагати від адвоката подання разом з адвокатським запитом інших документів забороняється.

Як вбачається з матеріалів справи до адвокатського запиту були долучені копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю позивача та копія довіреності.

Згідно з пп.20 п.4 Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого Указом Президента України від 6 квітня 2011 року N 405/2011 ДМС України, відповідно до покладених на неї завдань, здійснює реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб, веде відповідні реєстраційні обліки.

Пунктом 7 зазначеного Положення зазначеного положення передбачено, що ДМС України здійснює свої повноваження безпосередньо та через головні управління (управління) міграційної служби в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, управління, відділи (сектори) міграційної служби в районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення.

Відповідно до п.1.3 розд.1 Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 22.11.2012 N 1077, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 грудня 2012 р. за N 2109/22421 реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється управліннями, відділами (секторами) Державної міграційної служби України (далі - ДМС України) в районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення (далі - територіальний підрозділ ДМС України) у день подання особою документів. Реєстрація місця проживання особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання.

Пунктами 1.5 та 1.6 вищевказаного Порядку встановлено, що реєстраційний облік - обробка персональних даних про місце проживання та місце перебування осіб в інформаційній (автоматизованій) системі та/або в картотеках персональних даних, зареєстрованих відповідно до чинного законодавства України (далі - картотека), здійснюється адресно-довідковими підрозділами головного управління (управління) міграційної служби в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - адресно-довідковий підрозділ територіального органу ДМС України) та територіальними підрозділами ДМС України.

Ведення реєстраційного обліку місця проживання та місця перебування осіб в Україні (далі - реєстраційний облік) здійснюється територіальними підрозділами ДМС України та адресно-довідковими підрозділами територіальних органів ДМС України з дотриманням вимог законодавства про захист персональних даних.

Статтею 5 Закону України «Про інформацію» передбачено, що кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Згідно ст. 21 Закону України «Про інформацію», інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація.

При цьому необхідно зауважити, що Законом України "Про доступ до публічної інформації" надано визначення конфіденційної і таємної інформації та перелік службової інформації. Закон України "Про інформацію" дає визначення конфіденційної інформації, яке охоплює більше коло інформації в порівнянні з визначенням, наданим у Законі України "Про доступ до публічної інформації". З приводу таємної та службової інформації встановлено, що порядок віднесення інформації до таємної або службової, а також порядок доступу до неї регулюються законами. Однак на сьогодні такі закони відсутні, що ускладнить опрацювання адвокатських запитів відповідними адресатами.

Розпорядники публічної інформації під час віднесення інформації до інформації з обмеженим доступом повинні застосовувати приписи Закону України "Про доступ до публічної інформації", оскільки публічна інформація є обмеженою лише у випадках, передбачених цим Законом, норми якого є спеціальними в порівнянні з нормами Закону України "Про інформацію".

За змістом норм ч.ч.1, 2, 4 ст. 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації" інформацією з обмеженим доступом є:

1) конфіденційна інформація;

2) таємна інформація;

3) службова інформація.

Обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог:

1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя;

2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам;

3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Інформація з обмеженим доступом має надаватися розпорядником інформації, якщо немає законних підстав для обмеження у доступі до такої інформації, які існували раніше.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про доступ до публічної інформації» конфіденційна інформація - інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб'єктів владних повноважень, та яка може поширюватися у визначеному ними порядку за їхнім бажанням відповідно до передбачених ними умов. Не може бути віднесена до конфіденційної інформація, зазначена в частині першій і другій статті 13 цього Закону.

Згідно ч.1 ст. 8 вказаного Закону таємна інформація - інформація, доступ до якої обмежується відповідно до частини другої статті 6 цього Закону, розголошення якої може завдати шкоди особі, суспільству і державі. Таємною визнається інформація, яка містить державну, професійну, банківську таємницю, таємницю досудового розслідування та іншу передбачену законом таємницю.

Нормами ст. 9 згаданого вище Закону визначено, що відповідно до вимог частини другої статті 6 цього Закону до службової може належати така інформація:

1) що міститься в документах суб'єктів владних повноважень, які становлять внутрівідомчу службову кореспонденцію, доповідні записки, рекомендації, якщо вони пов'язані з розробкою напряму діяльності установи або здійсненням контрольних, наглядових функцій органами державної влади, процесом прийняття рішень і передують публічному обговоренню та/або прийняттю рішень;

2) зібрана в процесі оперативно-розшукової, контррозвідувальної діяльності, у сфері оборони країни, яку не віднесено до державної таємниці.

Документам, що містять інформацію, яка становить службову інформацію, присвоюється гриф "для службового користування". Доступ до таких документів надається відповідно до частини другої статті 6 цього Закону.

Перелік відомостей, що становлять службову інформацію, який складається органами державної влади, органами місцевого самоврядування, іншими суб'єктами владних повноважень, у тому числі на виконання делегованих повноважень, не може бути обмеженим у доступі.

Як вбачається із змісту адвокатського запиту, інформація, яку просив надати адвокат у запиті від 16.01.2015 не належить до жодної з вище перелічених категорій.

З огляду на викладене у відносинах, пов'язаних із забезпеченням права на доступ до публічної інформації, конфіденційна інформація повинна визначатися відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Таким чином, публічна інформація про осіб, котрі одержали державне та комунальне майно у власність чи користування, про розмір оплати праці та інших виплат з бюджетів усіх рівнів, не є інформацією з обмеженим доступом.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про захист персональних даних» персональні дані - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.

В даному випадку позивач не збирає відомості про фізичних осіб, які ідентифіковані або можуть бути конкретно ідентифіковані, зокрема, тих, що користуються належною йому квартирою, тоді як має на меті отримати інформацію (у вигляді довідки) щодо нерухомого майна, яке належить йому на праві власності.

Частиною 2 ст.25 Закону України "Про захист персональних даних" встановлено, що суб'єкти відносин, пов'язані із персональними даними, здійснюють свої повноваження в межах, установлених Конституцією та законами України.

Не допускається обробка даних про фізичну особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Обробка персональних даних має здійснюватися для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб'єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством (частини п'ята та шоста статті 6 Закону України "Про захист персональних даних"). Тобто обробка відомостей про фізичну особу може здійснюватися не тільки за її згодою, але й у випадках, визначених законом, у порядку, встановленому законодавством. (Державна служба України з питань захисту персональних даних лист від 04.12.2013 р. N Г-888)

Таким чином судом встановлено, що відповідач безпідставно відмовив позивачу в отриманні інформації.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАСУ у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог.

Оскільки судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа) з урахуванням ставки судового збору за подання позову немайнового характеру, що складає 73,08 грн.

Керуючись статтями 69, 70, 71, 94, 158-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною відповідь від 20.01.2015 № 4/вх.10 начальника Деснянського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві.

Зобов'язати начальника Деснянського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві надати відповідь на запит адвоката Смоля О.В. щодо зареєстрованих осіб у квартирі за адресою: м.Київ, пр.Маяковського, буд.38/10, кв.400.

Судові витрати у розмірі 73 грн. 08 коп. (сімдесят три гривні 08 копійок) присудити на користь ОСОБА_1. Покласти на відповідний підрозділ Державної казначейської служби України виконання постанови суду в частині стягнення судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС у м. Києві.

Постанова набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.С. Мазур