Справа № 826/7603/15
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2015-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

08 червня 2015 року № 826/7603/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Гарника К.Ю., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Аутсортинговий контракт центр"
до Державної податкової інспекції у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Аутсоринговий контакт центр» (далі - позивач) звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі - відповідач) з наступними позовними вимогами:

- скасувати податкове повідомлення-рішення від 25 листопада 2014 року № ;

- скасувати рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про результати розгляду первинних скарг;

- скасувати рішення Державної фіскальної служби України про результати розгляду скарги;

- визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві;

- зобов'язати відповідача припинити дії, визначені розділом 4 цієї позовної заяви.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 квітня 2015 року відкрито провадження в адміністративній справі № 826/7603/15.

У судовому засіданні 13 травня 2015 року представники позивача підтримали адміністративний позов, просили суд задовольнити його. Представник відповідача заперечив проти позовних вимог.

Враховуючи положення ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, в судовому засіданні 13 травня 2015 року суд ухвалив перейти до розгляду справи в письмовому провадженні.

Після розгляду адміністративного позову та доданих до нього матеріалів, всебічного і повного встановлення всіх фактичних обставин, на яких ґрунтується позов, об'єктивної оцінки доказів, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

На підставі наказу від 28.10.2014 року № 1245 та на підставі підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України (далі - ПК України) проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Аутсоринговий контакт центр» () з питань дотримання податкового законодавства по фінансово-господарським взаємовідносинам з ПП «Кінос» (37009035), ТОВ «Пазл-Строй» (38545801), ТОВ «Голден Люкс» (38968653), Юридичною компанією «Фенікс Ю.А.» (38455231), ТОВ «Екодит» (36958313), ТОВ «Еколайн-СТ» (37882209) за період з 01.07.2014 по 31.07.2014, за результатом якої складено акт перевірки від 07.11.2014 № 6483/26-56-22-02-10/37725479.

Відповідачем за результатами перевірки встановлені наступні порушення вимог законодавства, зокрема:

- пунктів 198.2, 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість (ПДВ) за липень 2014 року на суму 180 471,00 грн.

На підставі складеного акта перевірки від 07.11.2014 № 6483/26-56-22-02-10/37725479 та з урахуванням розглянутих заперечень податковим органом винесене податкове повідомлення-рішення від 25.11.2014:

- № , яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 225 589,00 грн., за основним платежем - 180 471,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 45 118,00 грн.

Не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням від 25.11.2014 № позивач оскаржив його в адміністративному порядку, відповідно до статті 56 ПК України.

Рішеннями Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 29.01.2015 № 1321/10/26-15-10-05 та Державної фіскальної служби України від 03.04.2015 № 7008/6/99-99-10-01-04-25 залишено без змін податкове повідомлення-рішення від 25.11.2014 № , а скарги ТОВ «Аутсоринговий контакт центр» - без задоволення.

Позивач не погоджується з діями відповідача, висновками акта перевірки, прийнятим на його підставі податковим повідомленням - рішенням, рішеннями про результати скарг й мотивує позовні вимоги тим, що відповідачем не наведено доказів на підтвердження нереальності господарських відносин між ним та ПП «Кінос», ТОВ «Пазл-Строй», ТОВ «Голден Люкс», Юридичною компанією «Фенікс Ю.А.», ТОВ «Екодит», ТОВ «Еколайн-СТ».

Заперечення відповідача, співпадають з висновками акта перевірки від 07.11.2014 № 6483/26-56-22-02-10/37725479.

ТОВ «Аутсоринговий контакт центр» не погоджується з такою позицією податкового органу, а тому звернулося до суду.

Як зазначив Вищий адміністративний суд України в листі від 02 червня 2011 року №742/11/13-11, з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції та установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Таким чином, в межах даного спору слід встановити факт здійснення (реальність) господарських операцій між ТОВ «Аутсоринговий контакт центр» та ПП «Кінос», ТОВ «Пазл-Строй», ТОВ «Голден Люкс», Юридичною компанією «Фенікс Ю.А.», ТОВ «Екодит», ТОВ "Еколайн-СТ", обставини використання придбаних товарів/робіт/послуг у власній господарській діяльності позивача, встановити спеціальну податкову правосуб'єктність учасників господарської операції (зокрема, чи були платниками податку на додану вартість).

Матеріали справи свідчать, що між ТОВ «Аутсоринговий контакт центр» (замовник) та ПП «Кінос» (організатор) було укладено договір про надання послуг промоушн та реклами від 19.05.2014 № 19052014, згідно якого організатор надає комплекс послуг, спрямований на забезпечення просування замовника у якості роботодавця на ринку послуг call-center на території України (послуги промоушн), із застосуванням елементів спрямованої (п. 1.2-1.3 цього Договору) рекламної кампанії (із виготовленням та роздачею рекламних матеріалів, кількість, якість та цільова спрямованість яких визначається відповідно до концепції організатора), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити надані послуги. Цільовою територією проведення промоутерської кампанії є: м. Київ (території вищих та середніх навчальних закладів та їх гуртожитки (студентські містечка), прилеглі станції метрополітену, інші місця перебування цільової аудиторії), м. Львів (території вищих та середніх навчальних закладів та їх гуртожитки (студентські містечка), інші місця перебування цільової аудиторії), м. Харків (території вищих та середніх навчальних закладів та їх гуртожитки (студентські містечка), прилеглі станції метрополітену, інші місця перебування цільової аудиторії). Цільовою аудиторією проведення промоутерської кампанії є: студенти та учні (починаючи з 2го курсу) вищих та середніх навчальних закладів на цільовій території.

Відповідно до пункту 2.1 договору, організатор зобов'язується розробити промоутерську концепцію з елементами рекламних послуг, невід'ємною частиною якої є в тому числі, але не виключно, розробка, виготовлення, доставка та забезпечення роздачі рекламної продукції (включається до щомісячної абонентської плати), тобто надавати замовнику послуги згідно рахунків-фактур, які є невід'ємною частиною цього договору. Виготовлення роздаткового матеріалу включає в себе флаєри, мініфлаєри, листівки формату А5 та 90х50.

На підтвердження надання рекламних послуг позивач надав суду акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31.07.2014 № 313 на суму 242 000,00 грн. (без ПДВ).

В свою чергу, ПП «Кінос» виписало на адресу позивача податкову накладну від 31.07.2014 № 313 на суму 290 400,00 грн. (ПДВ 48 400,00 грн.).

Оплата за надані послуги здійснювалась в порядку безготівкового розрахунку, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями.

Позивачем не надано суду рахунків-фактур, які є невід'ємною частиною договору від 19.05.2014 № 19052014, не надав промоутерську концепцію з елементами рекламних послуг, не надав роздатковий матеріал, який включає в себе флаєри, мініфлаєри, листівки формату А5 та 90х50, як і не надав докази погодження концепції та рекламного матеріалу та докази кількості використаного роздаткового матеріалу.

Крім того, в акті здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31.07.2014 № 313 відсутня інформація про кількість осіб залучених до надання рекламних послуг та розрахунок вартості 1 (однієї) години роботи працівника.

Також, позивач не надав суду доказів отримання вигоди (докази набору персоналу після проведення рекламної кампанії) від понесених затрат на отримання рекламних послуг.

Між ТОВ «Аутсоринговий контакт центр» (орендар) та ТОВ «Еколайн-СТ» (орендодавець) було укладено договір оренди телекомунікаційного обладнання та програмного забезпечення від 14.05.2014 № 14052014, згідно якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування (оренду) визначене в договорі (включаючи додатки до нього) телекомунікаційне обладнання та програмне забезпечення (надалі - «предмет оренди»), до належить орендодавцю на праві власності. Перелік, кількість, асортимент, технічні та вартісні характеристики майна, що складає предмет оренди, надано у додатку № 1 до цього договору (Специфікації), що є його невід'ємною частиною. Передача предмету оренди від орендодавця орендарю здійснюється за актом приймання-передачі, форма якого наведена в додатку № 2 до цього зговору.

На підтвердження надання орендного обладнання позивач надав суду акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31.07.2014 № 827 на суму 580 557,50 грн. (без ПДВ).

В свою чергу, ТОВ «Еколайн-СТ» виписало на адресу позивача податкову накладну від 31.07.2014 № 827 на суму 696 669,00 грн. (ПДВ 116 111,50 грн.).

Оплата за надані послуги здійснювалась в порядку безготівкового розрахунку, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями.

Проте, позивач не надав доказів транспортування орендованого обладнання контрагентом або ж наявність автомобільного транспорту у ТОВ «Аутсоринговий контакт центр», враховуючи, що відповідно до пункту 1.2 договору, позивач використовував обладнання в м. Львові, м. Києві та м. Харкові, як і не надав доказів взяття орендованого обладнання на баланс товариства.

Між ТОВ «Аутсоринговий контакт центр» (замовник) та ТОВ «Пазл-Строй» (виконавець) було укладено договір про надання послуг щодо аудиту та створення концепції ефективної рекламної політики для ведення фінансово-господарської діяльності від 16.04.2014 № П16/04, згідно якого замовник доручає виконавцеві, а виконавець зобов'язується надати замовнику за плату послуги за цим договором, які полягають у послугах спеціалістів виконавця щодо: аудиту існуючої рекламної концепції замовника; підготовки (розрахунок та розробка нової рекламної концепції замовника, виходячи із аналізу ефективності існуючої, оптимізація витрат на рекламу).

Відповідно до пункту 3.3 договору, результати послуг, що надаються, передаються замовнику у вигляді проекту Рекламної концепції замовника, розрахованої на 6 (шість) календарних місяців з моменту її передання замовнику. При цьому сторони домовились про оформлення попередніх (проміжних) результатів аудиту за окремі періоди, що дорівнюють календарному місяцю надання послуг.

На підтвердження надання послуг позивач надав суду акти надання послуг (послуги з розміщення реклами) від 11.07.2014 № 1341 на суму 55 177,80 грн., від 21.07.2014 № 1342 на суму 58 407,89 грн., від 31.07.2014 № 1343 на суму 56 498,51 грн.

В свою чергу, ТОВ «Пазл-Строй» виписало на адресу позивача податкові накладні від 11.07.2014 № 229 на суму 55 177,80 грн. (ПДВ 9 169,30 грн.), від 21.07.2014 № 230 на суму 58 407,89 грн. (ПДВ 9 734,65 грн.), від 31.07.2014 № 231 на суму 56 498,51 грн. (ПДВ 9 416,42 грн.).

Оплата за надані послуги здійснювалась в порядку безготівкового розрахунку, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями.

Позивач не надав суду кінцевого результату наданих послуг, а саме: результатів аудиту за окремі періоди, що дорівнюють календарному місяцю та проекту Рекламної концепції замовника, розрахованої на 6 (шість) календарних місяців.

Крім того, в актах надання послуг відсутня інформація про кількість осіб залучених до надання рекламних послуг та розрахунок вартості 1 (однієї) години роботи працівника, як і відсутня інформація, що включають в себе послуги з розміщення реклами (або пропозиції місць для розміщення реклами, або саме розміщення рекламної продукції, тоді відсутнє місце розташування рекламної продукції, її вигляд, форма тощо).

Між ТОВ «Аутсоринговий контакт центр» (замовник) та ТОВ «Голден Люкс» (виконавець) було укладено договір про надання послуг із інформаційної безпеки ведення фінансово-господарської діяльності від 25.05.2014 № 9/2505-14, згідно якого замовник доручає виконавцеві, а виконавець зобов'язується надати замовнику за плату послуги за цим договором, які полягають у:

- послугах спеціалістів технічної підтримки виконавця, що здійснюють:

перевірку робочих місць (комп'ютерних терміналів та апаратних комплексів) персоналу замовника щодо наявності шкідливого програмного забезпечення та (у разі наявності) його знешкодження;

перевірку робочих місць (комп'ютерних терміналів та апаратних комплексів) персоналу замовника щодо наявності можливості стороннього доступу, а також можливості несанкціонованої передачі даних працівниками замовника третім особам (як у електронному, так і у паперовому вигляді) та (у разі виявлення) його обмеження та/або унеможливлення;

здійснення обмежень несанкціонованого доступу персоналу замовника до мережі Інтернет (в тому числі, але не виключно, до соціальних мереж), а також блокування особистої електронної пошти персоналу замовника на робочих місцях;

перевірку захищеності каналів зв'язку замовника щодо сторонніх несанкціонованих втручань та припинення таких втручань;

- послуги спеціалістів виконавця із комплексного захисту інформації, що здійснюють;

інструктування персоналу замовника щодо інформаційної безпеки (базові навички та ознайомлення із відповідальністю згідно законодавства України);

спеціальне інструктування персоналу замовника (окремі проекти, що пов'язані із зберіганням, в тому числі банківської таємниці);

аудит, розробка та доопрацювання внутрішніх документів замовника з інформаційної безпеки, забезпечення їх доведення та впровадження по відношенню до персоналу замовника.

Відповідно до розділу 3 договору, послуги надаються виключно персоналом Виконавця, що має необхідний рівень кваліфікації. Послуги, які надаються за цим договором, надаються виконавцем із мінімально можливим впливом на робочий час та правила внутрішнього трудового розпорядку замовника. При цьому інструктування персоналу (в т.ч. спеціальне) відповідно до п.п. 1.1.2 п.1.1 ст.1 цього договору здійснюється щодо заздалегідь сформованих організованих груп персоналу замовника згідно погодженого графіка виключно у визначений час.

На підтвердження надання консультаційних послуг з питань комерційної діяльності позивач надав суду акти надання послуг від 31.07.2014 № 1473 на суму 51 930,05 грн., від 18.07.2014 № 1472 на суму 49 088,82 грн.

В свою чергу, ТОВ «Голден Люкс» виписало на адресу позивача податкові накладні від 31.07.2014 № 102 на суму 51 930,05 грн. (ПДВ 8 655,01 грн.), від 18.07.2014 № 101 на суму 49 088,82 грн. (ПДВ 8 181,47 грн.).

Оплата за надані послуги здійснювалась в порядку безготівкового розрахунку, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями.

Проте, акти надання послуг не містять інформації визначення вартості послуг: кількість персоналу контрагента, які були залучені до надання послуг та чи мали дані особи спеціальні знання і кваліфікацію, та кількість годин надання послуг.

Крім того, позивач не надав суду погоджений графік організованих груп персоналу замовника з якими проводились інструктування.

Між ТОВ «Аутсоринговий контакт центр» (замовник) та Юридичною компанією «Фенікс Ю.А.» (виконавець) було укладено договір про надання консультаційних послуг щодо підготовки до сертифікації послуг Замовника за стандартом ISO 9001:2008 та/або ДСТУ ISO 9001:2009 для ведення фінансово-господарської діяльності від 28.03.2014 № ГЛ28/03, згідно якого замовник доручає виконавцеві, a виконавець зобов'язується надати змовнику за плату послуги за цим договором, які полягають у послугах спеціалістів виконавця щодо підготовки (експертизи та розробки рекомендацій та проектів документів) Замовника до сертифікації за стандартами ISO 9001:2008 та/або ДСТУ ISO 9001:2009:

допомога у обранні потрібного сертифіката (надалі - Сертифікат) та формату розробки/впровадження системи якості;

підготовка до організації впровадження системи якості на підприємстві замовника;

допомога у розробці комплекта документації, обов'язкової для отримання сертифіката відповідно до стандарту ISO9001;

підготовка до подання заявки до одного з органів сертифікації (залежно від специфіки роботи замовника).

Відповідно до пункту 3.1 договору, послуги надаються виключно кваліфікованим персоналом виконавця, що має обхідний рівень кваліфікації.

Згідно із пунктом 3.3 договору, результати послуг, що надаються, передаються замовнику у вигляді рекомендацій та проектів документів, необхідних для отримання сертифікатів у електронному та/або письмовому вигляді.

На підтвердження надання консультаційних послуг з питань комерційної діяльності позивач надав суду акти надання послуг від 11.07.2014 № 176 на суму 58356,12 грн., від 21.07.2014 № 177 на суму 59 486,28 грн., від 31.07.2014 № 178 на суму 57 581,08 грн.

В свою чергу, Юридична компанія «Фенікс Ю.А.» виписала на адресу позивача податкові накладні від 11.07.2014 № 78 на суму 58356,12 грн. (ПДВ 9 726, 02 грн.), від 21.07.2014 № 79 на суму 59 486,28 грн. (ПДВ 9 914,38 грн.), від 31.07.2014 № 80 на суму 57 581,08 грн. (ПДВ 9 596,85 грн.).

Оплата за надані послуги здійснювалась в порядку безготівкового розрахунку, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями.

Проте, акти надання послуг не містять інформації визначення вартості послуг: кількість персоналу контрагента, які були залучені до надання послуг та чи мали дані особи спеціальні знання і кваліфікацію, та кількість годин надання послуг.

Крім того, позивач не надав суду рекомендації та проекти документів, як доказ виконання Юридичною компанією «Фенікс Ю.А.» умов договору, а тому в матеріалах справи відсутні кінцеві результати надання послуг.

Між ТОВ «Аутсоринговий контакт центр» (замовник) та ТОВ «Екодит» (виконавець) було укладено договір про надання консультаційних послуг (маркетингових послуг із вивчення кон'юнктури ринку «call-center» та ринку праці) від 20.02.2013 № АКЦ 20/02, згідно якого замовник доручає виконавцеві, а виконавець зобов'язується надати замовнику за плату консультаційні послуги з проведення маркетингових досліджень попиту і пропозиції на послуги на ринку за напрямками, що цікавлять замовника і які визначені у письмових замовленнях на проведення маркетингового дослідження. Предметом маркетингових досліджень є попит і пропозиція на категорії послуг, визначених в замовленні на проведення маркетингового дослідження. При цьому замовлення за цим договором поділяються на: поточні, що стосуються досліджень ринку послуг call-center та його учасників; довгострокові (цільові), що стосуються досліджень ринків праці.

Відповідно до пункту 6.2 договору, виконавець надає результати досліджень у вигляді інформаційного звіту на паперовому та/або електронному в форматі, погодженому із замовником.

На підтвердження надання консультаційних послуг позивач надав суду звіт про результати проведеного маркетингового дослідження на тему «Оцінка кон'юнктури ринку «call-center» та ринку праці», акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 03.07.2014 № 715 на суму 45080,98 грн. (без ПДВ), від 10.07.2014 № 716 на суму 48 696,75 грн. (без ПДВ), від 17.07.2014 № 717 на суму 46 982,92 грн. (без ПДВ), від 24.07.2014 № 718 на суму 49 418,83 грн. (без ПДВ), від 28.07.2014 № 719 на суму 48 850,38 грн. (без ПДВ), від 31.07.2014 № 720 на суму 49 217,75 грн. (без ПДВ).

В свою чергу, ТОВ «Екодит» виписало на адресу позивача податкові накладні від 03.07.2014 № 715 на суму 54 097,18 грн. (ПДВ 9 016,20 грн.), від 10.07.2014 № 716 на суму 58 436,10 грн. (ПДВ 9 739,35 грн.), від 17.07.2014 № 717 на суму 56 379,50 грн. (ПДВ 9 396,58 грн.), від 24.07.2014 № 718 на суму 59 302,60 грн. (ПДВ 9 883,77 грн.), від 28.07.2014 № 719 на суму 58 620,46 грн. (ПДВ 9 700,08 грн.), від 31.07.2014 № 720 на суму 59 061, 30 грн. (ПДВ 9 843,55 грн.).

Оплата за надані послуги здійснювалась в порядку безготівкового розрахунку, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями.

Проте, акти надання послуг не містять інформації визначення вартості послуг: кількість персоналу контрагента, які були залучені до надання послуг та чи мали дані особи спеціальні знання і кваліфікацію, та кількість годин надання послуг.

Також, позивач не надав суду письмове замовлення на проведення маркетингового дослідження та докази використання звіту про результати проведеного маркетингового дослідження у господарській діяльності позивача з отриманням прибутку та покриття понесених затрат.

Надаючи правову оцінку позовним вимогам, суд приходить до наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.

Згідно із підпунктом 14.1.178 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податок на додану вартість - непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу.

Відповідно до статті 185 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є операції платників податку з: постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; ввезення товарів (супутніх послуг) на митну територію України в митному режимі імпорту або реімпорту (далі - імпорт); вивезення товарів (супутніх послуг) у митному режимі експорту або реекспорту (далі - експорт); з метою оподаткування цим податком до експорту також прирівнюється постачання товарів (супутніх послуг), які перебувають у вільному обігу на території України, до митного режиму магазину безмитної торгівлі, митного складу або спеціальної митної зони, створених згідно з положеннями глав 35 - 37 Митного кодексу України; з метою оподаткування цим податком до імпорту також прирівнюється постачання товарів (супутніх послуг) з-під митного режиму магазину безмитної торгівлі, митного складу або спеціальної митної зони, створених згідно з положеннями глав 35 - 37 Митного кодексу України, для їх подальшого вільного обігу на території України; постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Отже, об'єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші операції платника податків, які відповідно до статті 185 Податкового кодексу України визначені як об'єкт оподаткування.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції, якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами податкового кодексу України.

Згідно із підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковим кредитом є сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно розділу V цього Кодексу.

Пунктом 198.1 Податкового кодексу України встановлено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше; дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Отже, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту та здійснених витрат до складу валових є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Господарські операції для визначення податкового кредиту для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість та валових витрат для цілей визначення об'єктом оподаткування податком на прибуток мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність таких операцій.

Водночас за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту з податку на додану вартість та до складу валових витрат навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Відтак, з аналізу наданих позивачем документів щодо взаємовідносин із ПП «Кінос», ТОВ «Пазл-Строй», ТОВ «Голден Люкс», Юридичною компанією «Фенікс Ю.А.», ТОВ «Екодит» не можливо встановити реальність виконання господарських операцій, оскільки позивачем не надано суду документального підтвердження тих обставин та відносин, які супроводжують фактичне виконання такого роду операцій та у сукупності підтверджують їх реальне виконання, а тому і не доведено, що обумовлені правочинами послуги були надані саме цими контрагентами.

Таким чином, позивачем не спростовано належними доказами доводи податкового органу щодо відсутності фактичного здійснення вказаних господарських операцій, а відтак, з урахуванням вказаних обставин такі документи не можна вважати належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товару.

Разом з тим, суд зазначає, що відхиляються посилання контролюючого органу на акти про неможливість проведення зустрічних звірок ПП «Кінос», ТОВ «Пазл-Строй», ТОВ «Голден Люкс», Юридичної компанії «Фенікс Ю.А.», оскільки, юридична відповідальність має індивідуальний характер, а також вказані акти та дії щодо їх проведення були оскаржені в судовому порядку, згідно наявних у справі рішень Київського апеляційного адміністративного суду та Вищого адміністративного суду України, тому позивач не може нести відповідальність за можливі протиправні дії інших юридичних осіб.

Підсумовуючи викладене, з огляду на відсутність доказів реальності операцій й використання придбаних послуг у власній господарській діяльності, аналізуючи наведені норми чинного законодавства та наявні в матеріалах справи докази, суд вважає обґрунтованими висновки контролюючого орган про порушення позивачем норм Податкового кодексу України та, як наслідок, правомірності винесення спірного податкового повідомлення-рішення від 25 листопада 2014 року № .

Крім того, суд дійшов висновку про відмову у задоволені позовних вимог в частині скасування рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про результати розгляду первинних скарг та рішення Державної фіскальної служби України про результати розгляду скарги, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 17 Кодексу адміністративного кодексу України предметом розгляду справи по суті в порядку адміністративного судочинства є не будь-які рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а лише ті, що породжують права та обов'язки учасників спірних відносин.

Тобто, звернення особи з відповідними позовними вимогами повинно бути направлено на відновлення порушеного права.

У відповідності до п. 86.1 ст. 86 Податкового кодексу України результати перевірок (крім камеральних) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами органу державної податкової служби та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Згідно із п. 58.1 ст. 58 та п. 86.8 ст. 86 Податкового кодексу України на підставі акта перевірки податковим органом приймається податкове повідомлення-рішення.

Правові наслідки для позивача можуть створювати лише відповідні рішення контролюючого органу, прийняті на підставі вказаного акта перевірки. Відповідно, рішення про розгляд скарги, не порушує права платника податків.

Зважаючи на викладене, з урахуванням звернення позовних вимог лише до ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у місті Києві обраний позивачем спосіб захисту права в наведеній частині не відповідає його змісту, що свідчить про необґрунтованість позовних вимог в цій частині та відсутність юридичних підстав для їх задоволення.

Аналогічна позиція викладена в постанові Вищого адміністративного суду України від 28 жовтня 2014 року № К/800/45400/14.

Крім того, позовні вимоги про визнання протиправними дій Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві та зобов'язання відповідача припинити дії не конкретизовані та необґрунтовані, оскільки позивач у позовних вимогах не зазначає, які саме дії оскаржуються в адміністративному позові, а тому в суду відсутні підстави для їх задоволення.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною1 ст. 6 КАС України гарантовано, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Таким чином, завданням адміністративного судочинства є захист саме порушених прав, свобод та інтересів фізичної особи.

Частиною 1 ст. 11 КАС України, визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У ч. 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Статтею 159 КАС України встановлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на вищевказане суд, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Позивача. Відповідно до положень ст. 94 КАС України, судовий збір на користь позивача не відшкодовується.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 94, 128, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Аутсоринговий контакт центр» відмовити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Аутсоринговий контакт центр» () на користь Державного бюджету України (отримувач коштів - УДКСУ у Печерському районі м. Києва, код 38004897, банк отримувача - ГУ ДКСУ у м. Києві, код банку 820019, р/р 4007, код класифікації 22030001) судовий збір у розмірі 4 060,59 грн.

Постанова набирає законної сили в строки та порядку, встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.Ю. Гарник