Справа № 30408/09
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2010-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"14" січня 2010 р. справа № 2а-356/09 Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді: Уханенка С.А.
суддів: Поплавського В.Ю. Руденко М.А.
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Долинському районі Кіровоградської області на постанову Долинського районного суду Кіровоградської області від 13 серпня 2009 р. по справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Долинському районі Кіровоградської області про зобов`язання вчинити певні дії , -
В С Т А Н О В И Л А:
В липні 2009 року позивач звернувся до суду з вимогами, в яких просив визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови у підвищені розміру пенсії, як дитині війни, зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити недоплачену як дитині війни щомісячну соціальну допомогу за період з 01 січня 2006 року по 01 січня 2009 року в сумі 3902,91 грн., зобов`язати відповідача в подальшому при нарахуванні пенсії здійснювати підвищення відповідно до Закону України "про соціальний захист дітей війни" в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, щомісяця.
Постановою Долинського районного суду Кіровоградської області від 13 серпня 2009 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано дії відповідача щодо відмови нарахування що місячної соціальної державної допомоги відповідно до Закону україни "Про соціальний захист дітей війни" неправомірними, зобов`язано відповідача здійснити перерахунок щомісячного підвищення до пенсії позивачу починаючи з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, а також починаючи з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року, відповідно до ст.6 Закону України "Про соціального захисту дітей війни" та здійснити йому виплату. В решті позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з постановою відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову та відмовити в задоволені позовних вимог.
Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України Про соціальний захист дітей війни має статус дитини війни, що підтверджується відміткою в пенсійному посвідченні.
Відповідно до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни дітям війни, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.
Суд першої інстанції вірно відмовив позивачу в задоволені позовних вимог за 2006 рік. Так, Законом України «Про державний бюджет України на 2006 рік»було зупинено дію статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», однак Законом України від 19 січня 2006 року №3367-IV дію цієї статті було відновлено, але встановлено, що пільги дітям війни, передбачені абзацом сьомим статті 5, запроваджується з 1 січня 2006 року, а статтею 6, - у 2006 році поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету. Однак протягом 2006 року Верховною Радою України та Кабінетом Міністрів відповідних нормативно правових актів не видавалось, тому і підстав для нарахування підвищення у 2006 році не було.
Дія ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни на 2007 рік була призупинена п. 12 статті 71 і ст. 111 Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік .
Проте, рішенням Конституційного Суду України № 6-рп від 9 липня 2007 року положення Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік щодо призупинення дії положення ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни визнані неконституційними.
Отже, управління Пенсійного фонду України повинно було зробити перерахунок пенсії позивачу починаючи з липня 2007 року. Підстави для перерахунку за період з січня по 9 липня 2007 року були відсутні, оскільки дії відповідача щодо невиплати у цей період підвищення до пенсії ґрунтувалися на Законі України Про Державний бюджет України на 2007 рік, який діяв на той час.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач будь-яких дій, повязаних з перерахунком пенсії позивачу в частині її підвищення відповідно до положень ст. 6 Закону Про соціальний захист дітей війни у 2007 році не здійснював, а також не проводив виплату.
За таких обставин колегія суддів вважає, що відповідач припустився бездіяльності щодо своєчасного перерахунку та виплати пенсії в розмірі, передбаченому ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни.
Підпунктом 2 пункту 41 розділу II Закону України №107-VІ «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»текст статті 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни викладено в новій редакції, відповідно до якої розмір підвищення пенсії склав 10 % від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.
Тому, підстави для підвищення пенсії за період з січня по 22 травня 2008 року були відсутні, оскільки позивачу пенсія з підвищенням на 10% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність виплачувалася.
Проте, рішенням Конституційного суду України № 10-рп від 22 травня 2008 року визнано неконституційним положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік»щодо викладення положень ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»в новій редакції.
Таким чином, дію ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни відновлено, тому суд першої інстанції правомірно зобовязав відповідача провести перерахунок та виплату підвищення з 22.05.2008 року.
Доводи відповідача про відсутність виплат у зв`язку з відсутністю фінансування з Державного бюджету України не може бути підставою для відмови в задоволені позовних вимог так як саме на органи Пенсійного фонду України покладено обовязок перерахування та виплати пенсії з відповідними підвищеннями, в тому числі при відсутності достатніх коштів за рахунок власних з наступних їх погашенням з Державного бюджету України.
Згідно частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.
Колегія суддів вважає за необхідне прийняти у своїх висновках поняття мінімальна пенсія за віком, про яке йдеться в ст. 28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, оскільки саме це правове визначення застосовується виключно в діях відповідача під час визначення пенсій громадянам та їх призначення.
Положення ст. 28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) до обрахування підвищення до пенсії згідно ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого даною статтею, мінімального розміру пенсії за віком.
Вимоги позивача щодо зобовязання відповідача подальшому при нарахуванні пенсії здійснювати підвищення відповідно до Закону України "про соціальний захист дітей війни" в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, щомісяця є безпідставними оскільки завданням адміністративного судочинства є захист порушених прав позивачів, а не тих прав, які виникнуть в майбутньому.
За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було повно встановлені обставини справи та надана правильна юридична оцінка, у звязку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду відсутні.
Керуючись ст. ст. 198, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів, -
Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Долинському районі Кіровоградської області залишити без задоволення.
Постанову Долинського районного суду Кіровоградської області від 13 серпня 2009 року залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця.

Головуючий: С.А. Уханенко

Судді: М.А. Руденко

ОСОБА_2