Справа № 33017/09
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2010-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" вересня 2010 р. справа № 2а-288/09/0409

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Уханенка С.А.

суддів: Сафронової С.В. Поплавського В.Ю.

при секретарі судового засідання: Близнюк Т.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Дніпровської районної ради м. Дніпродзержинська на постанову Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 липня 2009 року по справі 2а-288/09 за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Дніпровської районної ради м. Дніпродзержинська про стягнення недоотриманих сум на оздоровлення, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2009 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача, який доповнював та просив стягнути на його користь заборгованість у розмірі 9211 грн. по щорічній допомозі на оздоровлення, яка передбачена ст.48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.1991р. № 796-ХІІ, на отримання якої він має право, як учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС І категорії та інвалідом 2-ї групи. Вказував, що відповідач по справі у період з 2000-2008 р.р. не виплачував йому щорічну допомогу на оздоровлення в повному обсязі, тобто в розмірі 5 мінімальних заробітних плат, у звязку з чим і виникла заборгованість у сумі 9211 грн.

Постановою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 липня 2009 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково. Визнано дії управління протиправними та зобовязано перерахувати та виплатити на користь позивача недоплаченої щорічної допомоги на оздоровлення за 2004-2008 роки. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволені позовних вимог.

Сторони в судове засідання не з`явились, були належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду справи, тому у відповідності до положення ст.41 КАС України фіксування судового процесу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Судом встановлено, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильський АЕС І категорії, що підтверджується посвідченням А№ 017334.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з положень статті ст. 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, якою визначений розмір допомоги на оздоровлення для кожної категорії учасників ліквідації ЧАЕС.

Вирішуючи позовні вимоги в частині недоплати суми за 2004 2007 роки, суд першої інстанції не вірно застосував норми процесуального права.

Так, відповідно до ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна зі сторін.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач просив застосувати наслідки пропуску строку звернення до суду. Позивачем поважних причин пропуску строку не зазначено.

Враховуючи, що про своє порушене право позивач мав відомості під час щорічних виплат, то поважні причини пропуску звернення до суду за висновками колегії суддів відсутні, тому наслідки пропуску строку звернення до суду підлягають застосуванню. У звязку зі зверненням позивача до суду у квітні 2009 року колегія суддів вважає за необхідне відмовити позивачу в задоволені позовних вимог за період 2004 та 2005 років.

Разом з тим, суд першої інстанції задовольняючи вимоги позивача в частині стягнення суми на оздоровлення за 2006 рік не врахував, що дію абзацу другого частини четвертої статті 48 Закону було зупинено на 2006 рік в частині виплати компенсацій і допомоги у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати згідно із Законом України від 20.12.2005 року № 3235-IV, тому правові підстави для стягнення матеріальної допомоги за 2006 рік з урахуванням розміру мінімальної зарплати відсутні.

Що стосується позовних вимог за 2007, 2008 роки, то в задоволені позовних вимог слід відмовити з наступних підстав.

Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік», яким на період 2007 року зупинено дію ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а Законом України «Про Державний бюджет на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України», положень статті 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи викладені в іншій редакції, якою виплата щорічної допомоги на оздоровлення здійснюється в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Рішеннями Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 та від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 положення даних Законів визнано таким, що не відповідають Конституції України, а тому дія ст. 48 Закону відновлена у 2007 році з 09.07.2007 року а у 2008 році з 22.05.2008 року.

Судом встановлено, що в квітні 2007 року та в квітні 2008 року відповідач відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 р. № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»сплатив позивачу по 120,00 грн. щорічної одноразової грошової допомоги на оздоровлення за 2007 рік та 2008 рік, що підтверджується листом (а.с.8).

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що на момент виплати належних позивачу сум одноразової допомоги на оздоровлення відповідач діяв в межах Законів України „Про Державний бюджет України на 2007 рік та „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, в редакції від 28.12.2007 року, оскільки рішення Конституційним Судом України відбулися після виплат визначених Законом сум.

За таких обставин колегія суддів вважає, за необхідне постанову суду скасувати з ухваленням нової постанови в про відмову в задоволені позовних вимог.

У зв`язку з прийняттям Верховною Радою України Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо юрисдикції справ, пов`язаних із соціальними виплатами, який набрав чинності 10 березня 2010 року усі справи які пов`язані з призначенням, перерахунком, здійсненням, наданням, одержанням пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням та інших соціальних виплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, речового майна, пайків або грошової компенсації розглядаються у порядку цивільного судочинства. Згідно перехідних положень даного Закону адміністративні суди завершують розгляд справ даної категорії, провадження по яких відкрито. Тому судом касаційної інстанції є Верховний суд України, до якого і може бути здійснено оскарження рішення суду апеляційної інстанції.

За таких обставин колегія суддів вважає, за необхідне постанову суду скасувати в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити частково.

Керуючись п.3 ч. 1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202, ст. 205, 207 КАС України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Дніпровської районної ради м. Дніпродзержинська задовольнити.

Постанову Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 липня 2009 року скасувати в частині задоволених вимог.

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 в цій частині відмовити.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її постановлення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання чинності.

Головуючий: С.А. Уханенко

Судді: С.В. Сафронова

ОСОБА_2