Справа № 813/664/15
Суддя: Гулкевич Ірена Зіновіївна
Дата ухвалення: 2015-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2015 року № 813/664/15

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого - судді Гулкевич І.З.,

за участю секретаря - Капустинської Н.М.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача Барабаш Н.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держземагенства у Львівській області, третя особа Зубрянська сільська рада про визнання протиправними дій та зобов»язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держземагенства у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Зубрянська сільська рада про визнання протиправними дій Головного управління Держземагенства у Львівській області щодо відмови у виділі ОСОБА_3 земельної частки паю розміром 2,22 у.к.га; зобов»язати Головне управління Держземагенства у Львівській області повторно розглянути заяву і виділити ОСОБА_3 земельну частку (пай) в розмірі 2,22 у.к.га.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 15.07.2014 року представником позивача подано заяву до Головного управління Держземагенства у Львівській області про виділення в натурі (на місцевості) земельної частки (паю) в розмірі 2,22 у.к.га для ведення особистого селянського господарства на території Зубрянської сільської ради Пустомитівського району Львівської області. Листом від 30.07.2014 року Головне управління Держземагенства у Львівській області відмовило у виділенні в натурі (на місцевості) земельної частки (паю) в розмірі 2,22 у.к.га для ведення особистого селянського господарства на території Зубрянської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, оскільки на території Зубрянської сільської ради вільнених земель запасу, резервного фонду за межами населеного пункту розміром 2,22 ріллі немає. Позивач вважає доводи Головного управління Держземагенства у Львівській області необґрунтованими та надуманими, оскільки вони суперечать вимогам Земельного кодексу України.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з підстав викладених у позовній заяві, просить задоволити адміністративний позов повністю.

Відповідач надав письмові заперечення на позовну заяву, в яких позов не визнає та вважає дії Головного управління Держземагентства у Львівській області з надання відповіді на заяву обґрунтованими. Зазначив, що повноваження щодо розподілу земельних паїв належать відповідним сільським, селищним, міським радам та райдержадміністраціям, тому відповідач вважає, що здійснює свої повноваження відповідно до вимог чинного законодавства та не може виходити за його межі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив повністю, просить відмовити у задоволенні адміністративного позову повністю.

Третя особа в судове засідання не з»явилась, причини не явки не повідомила, належним чином повідомлена, пояснень на адміністративний позов не надала.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, з'ясувавши обставини у справі та перевіривши їх доказами, приходить до висновку про задоволення адміністративного позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 16.12.2011 року у цивільній справі №2-1316/160/11 за заявою ОСОБА_3 про визнання права на земельну частку (пай) та зобов»язання виділити земельну частку (пай) в натурі із земель резервного фонду позовні вимоги задоволено повністю, визнано за ОСОБА_3 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 право на земельну частку (пай) в розмірі 2,22 умовно кадастрових га, та встановлено спосіб реалізації права ОСОБА_3 на земельну частку (пай) шляхом виділення земельної ділянки із земель резервного фонду чи земель запасу Зубрянської сільської ради Пустомитівського району Львівської області.

Рішення суду набрало чинності 20.12.2012 р.

14 жовтня 2013 року розпорядженням №477 Пустомитівською районною державною адміністрацією надано дозвіл ОСОБА_3 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за рахунок земель сільськогосподарського призначення площею 2,22 в умовних кадастрових гектарах для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Зубрянської сільської ради за межами населеного пункту, та запропоновано ОСОБА_3 звернутись в ліцензовану землевпорядну організацію за розробкою проекту землеустрою.

15 липня 2014 року громадянин ОСОБА_5 на підставі довіреності від ОСОБА_3 звернувся до Головного управління Держземагенства у Львівській області із заявою, в якій просив : забезпечити виконання рішення Пустомитівського районного суду від 16.12.2011 р. і виділити ОСОБА_3 в натурі (на місцевості) земельну частку (пай) в розмірі 2,22 у.к.га; цільове призначення земельної ділянки визначити для ведення особистого селянського господарства; визначити та погодити місце розташування земельної ділянки для передачі її у власність ОСОБА_3

У відповідь на вказану заяву Головне управління Держземагенства у Львівській області направило лист №П-176-418/6-14 від 30.07.2014 року у якому повідомило про те, що виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) здійснюється відповідно до Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)». На підставі даного Закону формування земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва відбувається шляхом виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) за результатами приватизації земель колективних сільськогосподарських підприємств, а також внаслідок приватизації земель державних та комунальних сільськогосподарських підприємств. На основі інформації наданої відділом Держземагенства у Пустомитівському районі (лист № 01-14/06-2659 від 14.07.2014) на території Зубрянської сільської ради вільних земель запасу, резервного фонду за межами населеного пункту розміром 2,22 ріллі немає. На підставі ст.118 Земельного кодексу України , Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», Головне управління Держземагенства у Львівській області відмовляє у виділенні земельної частки (паю) у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2,22 умовних кадастрових га на території Зубрянської сільської ради.

Не погодившись з вказаною відповідю позивач звернулась до суду за захистом своїх прав.

Організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками регулюються Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 №899-IV.

Однак, як видно із довідки Відділу Держземагенства у Пустомитівському районі Львівської області від 24.07.14 року №01-14/06-2659, на території Зубрянської сільської ради вільних земель запасу, резервного фонду за межами населеного пункту розміром 2,22 га ріллі немає.

Оскільки Закон України від 05.06.2003 №899-ІV регулює питання виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, а такі землі відповідно до вищевказаної довідки відсутні, крім того, вказаний Закон містить механізм встановлення права власності на земельні частки (паї) з отриманням державного акту на право власності на земельну ділянку, який посвідчує право власності на таку землю, що суперечить нормам Земельного кодексу України, оскільки з 01.01.2013 року державні акти на право власності на земельні ділянки не видаються (внесено зміни до ст.126 Земельного кодексу України) та фактично робить неможливим оформлення права власності на таку категорію земель, то відповідно спірні відносини необхідно регулювати Земельним кодексом України.

Відповідно до абзацу 2 пункту 8 Розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України, члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств та працівники державних і комунальних закладів освіти, культури та охорони здоров'я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонери з їх числа, які на час набрання чинності цим Кодексом не приватизували земельні ділянки шляхом оформлення права на земельну частку (пай), мають право на їх приватизацію в порядку, встановленому статтями 25 та 188 цього Кодексу. В сільськогосподарських акціонерних товариствах право на земельну частку (пай) мають лише їх члени, які працюють у товаристві, а також пенсіонери з їх числа.

Оскільки право на земельну частку (пай) було передано позивачу в порядку спадкування та відповідно до ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 №899-ІV визначено, що право на земельну частку (пай) мають громадяни спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом, позивач також підпадає під дію абзацу 2 пункту 8 Розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України.

Частинами 1-3,5,9-10 статті 25 врегульовано порядок приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій та встановлено, що:

При приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров'я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю).

Рішення про приватизацію земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій приймають органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень за клопотанням працівників цих підприємств, установ та організацій.

Землі у приватну власність особам, зазначеним у частині першій цієї статті, передаються безоплатно.

Особи, зазначені у частині першій цієї статті, мають гарантоване право одержати свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості).

Органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування у процесі приватизації створюють резервний фонд земель за погодженням його місця розташування з особами, зазначеними в частині першій цієї статті у розмірі до 15 відсотків площі усіх сільськогосподарських угідь, які були у постійному користуванні відповідних підприємств, установ та організацій.

Резервний фонд земель перебуває у державній або комунальній власності і призначається для подальшого перерозподілу та використання за цільовим призначенням.

З аналізу вказаної норми випливає, що кожна особа має гарантоване право одержати свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості) і у разі відсутності такої землі - із резервного фонду земель державної або комунальної власності. Така ж правова позиція висловлена у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», згідно якої при неможливості надати особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

Як встановлено з матеріалів справи, рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 16.12.2011 року було встановлено наявність землі для виділення земельної частки (паю) на території Зубрянської сільської ради та встановлено спосіб реалізації права шляхом виділення земельної ділянки із земель резервного фонду чи земель запасу Зубрянської сільської ради.

Частиною 4 статті 122 ЗК України визначено, що Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно до п.1 Положення про Державне агентство земельних ресурсів України, затвердженого Указом Президента України від 08 квітня 2011 року №445, Державне агентство земельних ресурсів України (Держземагентство України) є центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів та топографо-геодезичної і картографічної діяльності, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства України (далі - Міністр), входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері земельних відносин та топографо-геодезичної і картографічної діяльності.

Згідно ч.3 ст.118 ЗК України, громадяни - працівники державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, а також пенсіонери з їх числа, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельних ділянок, які перебувають у постійному користуванні цих підприємств, установ та організацій, звертаються з клопотанням про приватизацію цих земель до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

З урахуванням викладених норм, територіальним органом Центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин є Головне управління Держземагенства у Львівській області і саме воно уповноважене на передачу земель запасу державної власності сільськогосподарського призначення, в тому числі і позивачу для ведення особистого селянського господарства.

Враховуючи вищевикладене, дії Головного управління Держземагенства у Львівській області з відмови ОСОБА_3 у відведенні земельної ділянки площею 2,22 у.к.га для ведення особистого селянського господарства є протиправними, відповідно позов є обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Згідно із ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись ст.ст. 7-14, 69-71, 86, 94, 159-163, 167, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задоволити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Держземагенства у Львівській області щодо відмови у виділі ОСОБА_3 земельної частки паю розміром 2,22 у.к.га.

Зобов»язати Головне управління Держземагенства у Львівській області повторно розглянути заяву і виділити ОСОБА_3 земельну частку (пай) в розмірі 2,22 у.к.га.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 АДРЕСА_1,ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 73,08 (сімдесят три гривні 08 коп) судового збору.

Постанова набирає законної сили в строк та в порядку, передбаченому ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена в строк та в порядку, визначеному ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови виготовлено 09 червня 2015 року.

Суддя Гулкевич І.З.