Справа № 817/986/15
Суддя: Сало А.Б.
Дата ухвалення: 2015-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/986/15

25 травня 2015 року м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Сало А.Б. за участю секретаря судового засідання Школяр О.І. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1

відповідача: представник Дудка І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_3

до Відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Рівненській області
про визнання протиправною та скасування постанови , -
ВСТАНОВИВ :

Позивач - ОСОБА_3 звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Рівненській області, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця про стягнення виконавчого збору від 27.03.2015 № 46940027.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції у Рівненській області не дотримано вимоги Закону України «Про виконавче провадження» в частині направлення боржникові постанови про відкриття виконавчого провадження.

Позивач стверджує, що йому не було відомо про наявність виконавчого провадження, адже станом на 01.04.2015 постанову про відкриття виконавчого провадження він не отримував. У зв'язку із чим, посилаючись на порушення державним виконавцем вимог ст.ст. 25, 31 Закону України «Про виконавче провадження» позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та просив позов задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав, викладених у наданих суду письмових запереченнях.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані суду письмові докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов до задоволення не підлягає з огляду на наступне.

Судом встановлено, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції у Рівненській області перебуває виконавчий лист Рівненського міського суду Рівненської області від 05.08.2014 по справі № 2-6067/11 про стягнення із ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит " в особі філії "Північно-Західне регіональне управління " АТ "Банк "Фінанси та кредит" заборгованість за кредитним договором у розмірі: по кредиту 2 999 990 гривень 15 коп., сума заборгованості по процентах 2 845 331 гривня 56 коп., пені на загальну суму 3 000 000 гривень, а всього на загальну суму 8 845 321 гривня 71 коп., та стягнення на користь Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" в особі філії "Північно-Західне регіональне управління" АТ "Банк "Фінанси та кредит" сплачений судовий збір в сумі 3441 гривень.

19.03.2015 на підставі статей 17, 18, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем, за заявою стягувача, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 46940027.

Копії постанови 20.03.2015 направлено боржнику для виконання та стягувачу до відома.

Як вбачається з змісту постанови про відкриття виконавчого провадження, ВП №46940027, державним виконавцем, було надано боржнику строк для добровільного (самостійного) виконання виконавчого листа до 26.03.2015. Та попереджено про стягнення виконавчого збору та витрат пов'язаних з провадженням виконавчих дій, у разі виконання виконавчого лист в примусовому порядку.

27.03.2015, відповідно до частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» та пункту 3.7.1. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої 02.04.2012 наказом Міністерства юстиції України № 512/5, державним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 504317,13 грн.

Вказана постанова про стягнення виконавчого збору, на переконання позивача є протиправною, та підлягає скасуванню. На обґрунтування своїх вимог позивач вказує на те, що копію постанови про відкриття виконавчого провадження він не отримував і відповідно був позбавлений можливість виконати виконавчий документ в добровільному порядку до 26.03.2015.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону, підлягають примусовому виконанню у разі їхнього невиконання у добровільному порядку, визначаються Законом України від 21 квітня 1999 р. № 606-XIV «Про виконавче провадження»

Примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Частиною 5 статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Як встановлено судом, постанова про відкриття виконавчого провадження № 46940027 була направлена Позивачу 20.03.2015 рекомендованим листом з повідомленням про вручення № 399, що в повній мірі відповідає вимогам ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження».

На підтвердження вручення позивачу постанови про відкриття виконавчого провадження відповідачем надано суду список відправлень (рекомендованих та рекомендованих з повідомленням) за 19.03.2015(а.с. 31); та копію самого повідомлення про вручення поштового переказу за №399 відповідно до якого вказане поштове відправлення направлено 20.03.2015 і відповідно отримано позивачем 18.04.2015(а.с.39).

Відтак, направлення постанови від 19.03.2015 про відкриття виконавчого провадження сторонам 20.03.2015 також узгоджується з вимогами Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до вимог ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Відповідно до частини 2 статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» у постанові державний виконавець вказав про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови(до 26.03.2015) та зазначив, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення, буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. Вказаний строк є максимальним в контексті вимог статті 25 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно із ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» - у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною 3 статті 28 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що постанова про стягнення виконавчого збору виноситься при першому надходженні виконавчого документа державному виконавцю. При наступних пред'явленнях до виконання виконавчого документа державному виконавцеві виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута при попередньому виконанні.

Пункт 3.7.1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, передбачає винесення постанови про стягнення виконавчого збору при першому надходженні виконавчого документа державному виконавцю на наступний день після завершення строку, наданого боржнику для самостійного виконання рішення.

З системного аналізу вказаних вище норм Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 випливає, що обов'язок державного виконавця розпочати примусове виконання виконавчого листа та винесення постанови про стягнення виконавчого збору пов'язується не із датою отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження, а із закінченням строку наданого для добровільного (самостійного) виконання постанови, який обчислюється із моменту винесення постанови.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суду перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несправедливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оскаржувана постанова про стягнення з позивача виконавчого збору від 27.03.2015 ВП№ 46940027 винесена на підставі статті 28 Закону України "Про виконавче провадження" в повній мірі відповідає критеріям правомірності визначених статтею 2 КАС України.

Більше того, суд звертає увагу сторін на те, що відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

В свою чергу, судом встановлено, що позивачем на час звернення до суду із вказаним позовом рішення Рівненського міського суду Рівненської області по справі № 2-6067/11, на підставі якого 05.08.201 видано виконавчий лист за яким він являється боржником - не виконано.

Що спростовує посилання представника позивача на намір виконати рішення суду в добровільному порядку.

Відповідно до статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Позивачем жодним чином не доведено перед судом неправомірність дій відповідача та не надано жодних доказів на підтвердження хоча б наміру виконати постанову про відкриття виконавчого провадження в самостійно, без застосування процедури примусового виконання.

Водночас, представником відповідача під час розгляду справи в повній мірі доведено перед судом правомірність дій та рішення державного виконавця, в частині винесення постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 27.03.2015 ВП№ 46940027 на підставі статті 28 Закону України "Про виконавче провадження".

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Рівненській області про стягнення виконавчого збору від 27.03.2015 року № 46940027.

Враховуючи те, що позивачу відмовлено у задоволенні позову, відповідно до чч. 2, 3 ст. 94 КАС України, відсутні підстави для присудження позивачу понесених ним судових витрат.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Рівненській області про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Сало А.Б.