Справа № 2411/10
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2010-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" вересня 2010 р. справа № 2а-1104/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Панченко О.М.

суддів: Коршуна А.О. Католікяна М.О.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська

на постанову: Жовтневого районного м. Дніпропетровська від 10 листопада 2009 року у справі №2а-1104/09 (головуючий суддя Маймур Ф.Ф.)

за позовом: ОСОБА_1

до: Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська

про: визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання до вчинення певних дій,

в с т а н о в и л а :

В серпні 2009 року ОСОБА_1 звернулась до Жовтневого районного м. Дніпропетровська з адміністративним позовом, в якому просила не застосовувати річний строк для звернення до суду за захистом порушених прав за період з 09.07.2007 року по 2009 рік та поновити його; визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо нездійснення перерахунку та виплати надбавки до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по час подання позову; зобовязати відповідача нарахувати та виплатити підвищення до пенсії в сумі 1 776,72 грн за 2007-2008 роки.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не нарахував позивачу підвищення до пенсії, як дитині війни, в розмірі, встановленому ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», чим порушив право на належне пенсійне забезпечення.

Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на пропуск позивачем строку звернення до суду та на необґрунтованість позову.

Постановою Жовтневого районного м. Дніпропетровська від 10 листопада 2009 року у справі №2а-1104/09 вимоги позивача задоволені частково. Визнано бездіяльність відповідача щодо не вчинення перерахунку пенсії для позивачки, відповідно до вимог ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»за період з липня 2007 року по 01 січня 2009 року включно; зобовязано відповідача здійснити перерахунок пенсії позивачці, відповідно до вимог ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»за період з липня 2007 року по 01 січня 2009 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська просить скасувати вищезазначену постанову Жовтневого районного м. Дніпропетровська від 10 листопада 2009 року, відмовивши позивачу у задоволенні позовних вимог у звязку з пропуском строку звернення до суду.

Апелянт посилається на те, що Законом України «Про соціальний захист дітей війни»розмір мінімальної пенсії за віком не визначений. Розмір мінімальної пенсії за віком, визначений Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», застосовується для розмірів пенсій, призначених згідно з цим законом. Додаткових коштів для виплати підвищень до пенсії Законом України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»не передбачено. Підвищення пенсії позивачу, як дитині війни, виплачувалось з 01.01.2008 року у відповідності до Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова районного суду скасуванню з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач, відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" має статус дитини війни, що підтверджується відміткою в пенсійному посвідченні, та перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська.

Розмір мінімальної пенсії за віком визначений ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", відповідно до якої мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність. Положення ч. 3 вказаної статті не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) до обрахування інших пенсій чи доплат, повязаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною першою статті, мінімального розміру пенсії за віком.

Заперечення апелянта щодо невизначеності органа виплати підвищення пенсії судом до уваги не приймаються, оскільки іншого державного органу, який здійснює виплату пенсії, крім Пенсійного фонду України, законодавством не визначено. Пенсійний фонд України діє на підставі Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.10.2007 року № 1261, відповідно до п. 15 якого Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку його територіальні управління. Відповідно до Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", рішення щодо призначення, донарахування, перерахунок пенсії приймаються територіальними органами Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів.

Відповідно до п. 3 Положення "Про Пенсійний фонд України", його основними завданнями є, зокрема, участь у формуванні і реалізації державної політики у сфері пенсійного забезпечення та соціального страхування, а також забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством. Таким чином, обовязок по нарахуванню та виплаті доплати до пенсії позивача, передбаченої ст. 6 Закону покладено на відповідні територіальні управління за місцем проживання позивача.

Отже, відповідач є належним органом, на який покладено функції з нарахування, призначення, виплати пенсій, надбавок, підвищень та доплат, тому, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, мав довести правомірність своєї бездіяльності.

В своїх запереченнях на позов в суді першої інстанції та в апеляційній скарзі відповідач наполягав на застосуванні наслідків пропуску строків звернення до адміністративного суду, але суд не звернув уваги на положення ст.100 КАС України. Отже, такі вимоги відповідача підлягають задоволенню та колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність причин для поновлення позивачу строку для звернення до суду.

У 2009 році механізм реалізації положень ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" врегульовано шляхом внесення змін до цієї статті Законом України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", згідно якого до пенсії виплачується підвищення в розмірі надбавки, встановленої для учасників війни, а саме - 10 відсотків від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008р. були визнані неконституційними положення пункту 41 розділу 2 Закону України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

В наступному це питання було врегульоване постановою Кабінету Міністрів України "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян" № 530 від 28.05.2008р. Проте, судом першої інстанції обґрунтовано не було прийнято до уваги вказану постанову, оскільки вона не може бути застосована виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами.

Отже, суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного по суті вирішення питання в частині задоволення позовних вимог за період з липня 2007 року по 09 серпня 2008 року включно.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду скасуванню, з ухваленням нової постанови про визнання протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська щодо нездійснення перерахунку та виплати підвищення до пенсії ОСОБА_1 за період з 10.08.2008 року по 31.12.2008 року , відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування»та провести відповідні виплати за період з 10.08.2008 року по 31.12.2008 року, з урахуванням раніше проведених підвищень до пенсії до пенсії «Дітям війни»за відповідні періоди.

В решті позовних вимог слід відмовити.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 198, п.1 ч.1 ст.202, Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська задовольнити частково.

Постанову Жовтневого районного м. Дніпропетровська від 10 листопада 2009 року у справі №2а-1104/09скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 - частково задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська щодо нездійснення перерахунку та виплати підвищення до пенсії ОСОБА_1 за період з 10.08.2008 року по 31.12.2008 року , відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування»та провести відповідні виплати за період з 10.08.2008 року по 31.12.2008 року, з урахуванням раніше проведених підвищень до пенсії до пенсії «Дітям війни»за відповідні періоди.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду України протягом двадцяти днів, відповідно до ст. ст. 324, 325 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий суддя: О. М. Панченко

Судді: А.О.Коршун

ОСОБА_2