Справа № 14121/09
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2010-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"17" червня 2010 р.справа № 2а-339/2009

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Уханенка С.А.
суддів: Поплавського В.Ю. Сафронової С.В.
при секретарі судового засідання: Близнюк Т.Л.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 21 квітня 2009 р. по справі № 2а-339/2009 за позовом ОСОБА_1 до головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання бездіяльності неправомірною, -

в с т а н о в и л а:

У березні 2009 року позивач звернувся до суду з позовом, який уточнював та просив визнати за ним право на пенсію відповідно до п. «б`ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб" в редакції від 04.07.2002 року, зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області нарахувати йому пенсію у відповідності до п. «б`ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб" починаючи з моменту звернення, зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зробити перерахунок та виплатити йому заборгованість за минулий час у зв`язку з несвоєчасним зверненням за 12 місяців перед зверненням за пенсією та зобов`язати Запорізький обласний військовий комісаріат надати головному управлінню Пенсійного фонду України в Запорізькій області всі документи необхідні для призначення пенсії.

Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21 квітня 2009 року в задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі.

Не погодившись з постановою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 в період з 20 квітня 1976 по 13 квітня 1994 року проходив військову в лавах Збройних силах Радянської Армії. Стаж військової служби становить понад 18 років. Після звільнення з військової служби на підставі наказу командира військової частини № 71 від 13.04.1994 року, ОСОБА_1 працював на підприємствах та його загальний трудовий стаж з урахуванням часу перебування на військовій службі, відповідно до даних трудової книжки становить понад 25 років.

З листа військового комісара Токмацького об`єднаного міського військового комісаріату від 07 лютого 2005 року вбачається, що позивач звертався до ІНФОРМАЦІЯ_2 з заявою щодо призначення пенсії. Проте, сама заяв позивачем не надана.

Відповідно до пункту „б ст.12 Закону України „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб в редакції Закону України від 04.07.2002 року право на пенсію мають особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, звільнені зі служби незалежно від підстав та часу звільнення і досягли 45-річного віку, крім осіб, позбавлених військових або спеціальних звань, а також звільнених із служби у зв`язку з засудженням за умисний злочин, вчинений з використанням свого посадового становища, або вчиненням корупційного діяння, а ті з них, що є інвалідами війни, - незалежно від віку, і мають загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ.

Таким чином, Законом у зазначеній редакції скасована вимога про те, що особа, якій надається право на пенсію за вислугою років, має відповідати встановленим наведеною нормою вимогам саме на день звільнення.

Між тим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки за відсутності заяви позивача про призначення пенсії неможливо дійти висновку чи просив позивач призначити йому пенсію за пунктом „б ст.12 Закону України „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб чи просив надати йому роз`яснення щодо наявності у нього права на дану пенсію, так як сама відповідь містить лише роз`яснення норм Закону, що передбачає право на даний вид пенсії.

Крім того, необхідні документи для призначення пенсії позивач до комісаріату не надавав, що є його обов`язком, оскільки на момент звернення для призначення пенсії був звільнений зі служби, а тому військовий комісаріат, де позивач перебував на обліку не мав повний перелік документів для вирішення питання щодо права позивача на пенсію.

За таких обставин колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог позивача про призначення пенсії за пунктом „б ст.12 Закону України „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб відповідає матеріалам справи, а тому підстави для скасування постанови відсутні.

У зв`язку з прийняттям Верховною Радою України Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо юрисдикції справ, пов`язаних із соціальними виплатами, який набрав чинності 10 березня 2010 року усі справи які пов`язані з призначенням, перерахунком, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат,соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням та інших соціальних виплат, соціальних послуг , допомоги, захисту, пільг, речового майна, пайків або грошової компенсації розглядаються у порядку цивільного судочинства. Згідно перехідних положень даного Закону адміністративні суди завершують розгляд справ даної категорії , провадження по яких відкрито. Тому судом касаційної інстанції є Верховний суд України, до якого і може бути здійснено оскарження рішення суду апеляційної інстанції.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. ст. 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 21 квітня 2009 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання чинності.

Головуючий С.А. Уханенко

Суддя С.В. Сафронова

Суддя В.Ю. Поплавський