Справа № 826/1504/15
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2015-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

05 червня 2015 року № 826/1504/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Погрібніченка І.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
до1. Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, 2.Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» Чернявської Олени Степанівни, 3. Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» Тимошенка Костянтина Володимировича
провизнання неправомірною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) з адміністративним позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - відповідач 1), Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» Чернявської Олени Степанівни (далі - Уповноважена особа ФГВФО на тимчасову адміністрацію ПАТ «Міський комерційний банк» Чернявська О.С., відповідач 2), Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» Тимошенка Костянтина Володимировича (далі - Уповноважена особа ФГВФО на ліквідацію «Міський комерційний банк» Тимошенко К.В., відповідач 3) (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 24 березня 2015 року, що надійшла до суду 31 березня 2015 року) про:

- визнання протиправною бездіяльності відповідача 2 щодо не внесення до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами ОСОБА_1 за договором строкового банківського вкладу НОМЕР_1 від 26 травня 2014 року, укладеним між ОСОБА_4 та ПАТ «Міський комерційний банк»;

- визнання протиправною бездіяльності відповідача 1 щодо не внесення до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами ОСОБА_1 за договором строкового банківського вкладу НОМЕР_1 від 26 травня 2014 року, укладеним між ОСОБА_4 та ПАТ «Міський комерційний банк»;

- зобов'язання відповідача 3 внести зміни до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, шляхом надання до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформації стосовно долучення ОСОБА_1 до переліку вкладників ПАТ «Міський комерційний банк», яким необхідно здійснити виплати відшкодування у межах ліміту 200 000,00 грн.;

- зобов'язання відповідача 1 включити ОСОБА_1 до загального реєстру вкладників для здійснення виплат за вкладами в ПАТ «Міський комерційний банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором строкового банківського вкладу НОМЕР_1 від 26 травня 2014 року, укладеним між ОСОБА_4 та ПАТ «Міський комерційний банк».

В судовому засіданні, що відбулось 01 квітня 2015 року протокольною ухвалою було прийнято заяву позивача про уточнення позовних вимог та долучено до участі у справі в якості співвідповідача Уповноважену особу ФГВФО на ліквідацію «Міський комерційний банк» Тимошенка К.В.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 26 травня 2014 року між ОСОБА_4 та ПАТ «Міський комерційний банк» було укладено договір строкового банківського вкладу НОМЕР_1 «Ваш Стабільний».

27 серпня 2014 року між позивачем та ОСОБА_4 було укладено договір про відступлення права вимоги щодо повернення частини вкладу за вказаним вище договором на суму 190 000,00 грн.

При цьому, як зазначає позивач, йому стало відомо про віднесення ПАТ «Міський комерційний банк» до категорії неплатоспроможного та запровадження в ньому тимчасової адміністрації, у зв'язку з чим він звернувся до відповідача 2 із заявою про виплату йому гарантованої суми відшкодування, проте, відповідачами, в порушення норм чинного законодавства, не включено позивача до переліку і в подальшому до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Міський комерційний банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Під час розгляду справи представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, просив суд позов задовольнити.

В своїх запереченнях представник відповідача 1 вказує про те, що позивач не є вкладником в розумінні Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а відтак, вказана особа правомірно не була включена до повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Під час розгляду справи представник відповідача 1 заперечував проти позову, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

В своїх заперечення представник відповідача 2 зазначає про те, що список вкладників формується на підставі інформації, введеної в базу даних ПАТ «Міський комерційний банк». Оскільки позивач був відсутній в базі даних ПАТ «Міський комерційний банк», а Уповноважена особа ФГВФО не має прав вносити до реєстру вкладників осіб, відсутніх в вказаній базі даних, ОСОБА_1 правомірно не включено до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів.

Крім того, представник відповідача 2 вказав, що станом на дату звернення позивача до суду з даним позовом ПАТ «Міський комерційний банк» не перебував в процесі ліквідації, внаслідок чого права позивача на виплату Фондом гарантованої суми відшкодування порушеними бути не могли.

В судовому засіданні представник відповідача 2 заперечував проти позову, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Під час розгляду справи представник відповідача 3 заперечував проти позову, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до вимог ч. 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), в зв'язку з неявкою в судове засідання представника відповідача 2, суд дійшов висновку про доцільність розгляду справи у письмовому провадженні.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

26 травня 2014 року між Публічним акціонерним товариством Міський комерційний банк» (далі - Банк) та ОСОБА_4 (Вкладник) укладено договір строкового банківського вкладу НОМЕР_1 «Ваш Стабільний» (далі - «Договір»).

Відповідно до умов вказаного договору, банк приймає від вкладника грошові кошти на строковий депозитний рахунок у сумі 81 800 доларів США на строк 92 календарних дня із процентною ставкою 11 процентів річних.

27 серпня 2014 року між ОСОБА_4 (первісний кредитор) та ОСОБА_1 (новий кредитор) було укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого первісний кредитор передає новому кредитору, а той в свою чергу приймає право вимоги до ПАТ «Міський комерційний банк», що належить первісному кредиторові, і стає кредитором за договором строкового НОМЕР_1 «Ваш Стабільний» від 26 травня 2014 року (далі - основний договір), укладеного між первісним кредитором та ПАТ «Міський комерційний банк» (далі - боржник).

Відповідно до п. 1.2 вказаного договору, новий кредитор одержує право (замість первинного кредитора) вимагати від боржника належного виконання зобов'язань за основним договором щодо повернення частини вкладу у розмірі 13 677,95 доларів США, що на момент укладання цього договору за курсом НБУ становить 190 000,00 грн. у відповідності до умов основного договору.

В подальшому, на підставі постанови Правління Національного банку України від 20 листопада 2014 року № 732 «Про віднесення ПАТ «Міський комерційний банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20 листопада 2014 року № 124 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Міський комерційний банк».

24 листопада 2014 року ОСОБА_4 від імені позивача звернулась до відповідача 2 із заявою про виплату ОСОБА_1 гарантованої суми відшкодування.

Уповноважена особа ФГВФО на тимчасову адміністрацію ПАТ «Міський комерційний банк» Рязанцев А.В. своїм листом від 25 грудня 2014 року № 12.3/280 повідомив позивача про те, що під час тимчасової адміністрації задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку не здійснюється.

31 січня 2015 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 23 «Про призначення уповноваженої особи Фонду на тимчасову адміністрацію ПАТ «Міський комерційний банк», відповідно до якого з 31 січня 2015 року Уповноваженою особою ФГВФО на тимчасову адміністрацію призначено Чернявську Олену Степанівну.

Постановою Правління Національного банку України від 19 березня 2015 року № 187 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Міський комерційний банк» та Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 20 березня 2015 року № 64 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Міський комерційний банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку» відкликано банківську ліцензію ПАТ «Міський комерційний банк» і розпочато процедуру ліквідації Банку. Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Міський комерційний банк» строком на 1 рік з 20 березня 2015 року по 19 березня 2016 року, призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків - Тимошенка Костянтина Володимировича.

Незгода із бездіяльністю відповідачів щодо не включення позивача до переліку вкладників та загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, обумовила його на звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Оцінивши за правилами статті 86 КАС України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд не погоджується з доводами ОСОБА_1, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків регулюються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» 23 лютого 2012 року № 4452-VI (далі - Закон 4452-VI).

Відповідно до ч. 1 статті 26 Закону 4452-VI, Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

При цьому, порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, визначений статтею 27 Закону 4452-VI.

Так, Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку (ч. 1 статті 27 Закону 4452-VI).

Згідно з ч. 2 статті 27 Закону 4452-VI, уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку (ч. 3 статті 27 Закону 4452-VI).

Відповідно до ч. 5 статті 27 Закону № 4452-VI, протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Окрім цього, відповідно до пункту 3 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09 серпня 2012 року № 14 (в редакції до внесення змін згідно із рішенням 20 жовтня 2014 р. за № 1293/26070, які набрали чинності 11 листопада 2014 року) (далі - Положення № 14) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07 грудня 2012 року за №1548/21860, Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (додаток 8), із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню (далі - Перелік).

Згідно з п. 4 р. ІІІ Положення № 14, перелік складається станом на день прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів, але не більше суми, встановленої адміністративною радою Фонду на день прийняття рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Визначений у Переліку залишок гарантованої суми надається з урахуванням розрахункових сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку.

Якщо вкладник не отримав свої вклади у межах граничного розміру суми відшкодування протягом дії тимчасової адміністрації за рахунок цільової позики Фонду, така сума відшкодування включається до Переліку.

Між тим, після внесення змін до п. 3 р. ІІІ вказаного Положення № 14, цим пунктом передбачено, що Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, крім іншого, формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (додаток 8), із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню (далі - Перелік).

Після внесення змін до п. 4 р. ІІІ Положення № 14 абзацом першим цього пункту передбачено, що перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується, виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Пункт 2 розділу IV Положення № 14 передбачено, що Фонд складає на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення (далі - Загальний Реєстр).

Пунктом 4 розділу IV Положення № 14 передбачено, що Виконавча дирекція Фонду приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами та затверджує Загальний Реєстр протягом шести днів з дня отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Пунктом 6 цього розділу вказаного Положення встановлено, що на підставі рішення виконавчої дирекції за розпорядженням директора-розпорядника Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів (здійснює перерахування гарантованої суми за Загальним Реєстром, передачу Загального Реєстру банку-агенту) не пізніше семи днів з дня прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

У той же час матеріалами справи встановлено, що 27 серпня 2014 року ОСОБА_4 відступила ОСОБА_6 право вимоги частини вкладу за Договором строкового банківського вкладу НОМЕР_1 «Ваш Стабільний» від 26 травня 2014 року, укладеного між ОСОБА_4 та ПАТ «Міський комерційний банк».

Таке відступлення права вимоги відбулось на підставі Договору про відступлення права вимоги від 27 серпня 2014 року, згідно умов якого позивач одержує право (замість первісного кредитора ОСОБА_4) вимагати від боржника належного виконання зобов'язань за Основним договором щодо повернення частини вкладу у розмірі 13 667,95 доларів США, що на момент укладення Договору за курсом НБУ становить 190 000,00 грн.

Надаючи оцінку встановленим під час розгляду справи обставинам, суд зазначає наступне.

Так, згідно із положеннями статті 2 Закону 4452-VI вклад - це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Вкладником є фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Відповідно до положень статті 1058 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), Закону 4452-VI, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу).

До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Відповідно до статті 1063 ЦК України, фізична або юридична особа може укласти договір банківського вкладу (зробити вклад) на користь третьої особи. Ця особа набуває права вкладника з моменту пред'явлення нею до банку першої вимоги, що випливає з прав вкладника, або вираження нею іншим способом наміру скористатися такими правами.

До набуття особою, на користь якої зроблений банківський вклад, прав вкладника ці права належать особі, яка зробила вклад.

Визначення імені фізичної особи (стаття 28 цього Кодексу) або найменування юридичної особи (стаття 90 цього Кодексу), на користь якої зроблений вклад, є істотною умовою договору банківського вкладу.

Якщо особа, на користь якої зроблено вклад, відмовилася від нього, особа, яка уклала договір банківського вкладу на користь третьої особи, має право вимагати повернення вкладу або перевести його на своє ім'я.

Отже, чинним законодавством визначено порядок та умови набуття прав сторони договору банківського вкладу особи, яка такий договір не укладала.

Як вбачається з договору НОМЕР_1 від 26 травня 2014 року, відомості щодо позивача на користь якого зроблено вклад його умови не містять. У той же час п. 6.8. вказаного договору передбачено, що зміни та доповнення до нього вносяться за згодою сторін шляхом укладання правочину в письмовій формі.

Натомість судом встановлено, що відповідні зміни до договору банківського вкладу, з урахуванням договору про відступлення права вимоги від 27 серпня 2014 року, не вносилися.

Таким чином, виходячи з системного аналізу вказаних нормативно-правових актів, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_1 не є вкладником ПАТ «Міський комерційний банк» за договором строкового банківського вкладу від 26 травня 2014 року НОМЕР_1, а відтак гарантії, визначені статтею 26 Закону 4452-VI на нього поширені бути не можуть.

Стосовно цивільно-правових відносин, що виникли між позивачем та ОСОБА_4 суд зазначає наступне.

Пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Проте, як зазначив представник відповідача 1 кредитор (ОСОБА_7) 20 лютого 2015 року отримала суму гарантованого відшкодування у розмірі 200 000,00 грн. за договором строкового банківського вкладу від 26 травня 2014 року НОМЕР_1.

Крім того, суд звертає увагу на той факт, що позивач звертався до відповідача 2 із заявою про відшкодування коштів за вкладом 24 листопада 2014 року, тобто під час запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Міський комерційний банк».

Проте, відповідно до положень статті 27 Закону № 4452-VI, уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Таким чином, враховуючи відсутність правових підстав до включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, ознаки протиправної бездіяльності в Уповноваженої особи ФГВФО на тимчасову адміністрацію банку відсутні, як і підстави для зобов'язання Уповноважену особи ФГВФО на ліквідацію банку подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо позивача.

Також, не може бути задоволена позовна вимога позивача щодо визнання протиправною бездіяльність відповідача 1 щодо не включення позивача до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, оскільки відповідно до п. 2 розділу IV Положення № 14 Фонд гарантування вкладів фізичних осіб складає загальний Реєстр вкладників виключно на підставі Переліку.

У зв'язку з тим, що на час складання загального реєстру вкладників, позивач був відсутній в переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, ознак протиправної бездіяльності з боку відповідача 1 судом не встановлено.

При цьому, суд зазначає, що положеннями вищезгаданих нормативно-правових актів не передбачено, після складання Переліку вкладників, функцій Уповноваженої особи щодо повторного складання або перезатвердження Переліку вкладників.

У той же час, пунктом 6 р. ІІІ Положення № 14 передбачено, що протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно, зокрема: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників. Додаткова інформація залежно від її типу надається окремими файлами, що формуються згідно з додатками 9 та 10 до цього Положення.

Виходячи з системного аналізу вказаних нормативно-правових актів, суд дійшов до висновку про те, що надання Уповноваженою особою додаткової інформації про вкладника на підставі п. 6 р. ІІІ Положення № 14, є підставою для включення такого вкладника до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Враховуючи викладене, а також ту обставину, що інформація про позивача до переліку вкладників внесена не була, а відповідачу 2 додаткова інформація про позивача не надавалася, у суду відсутні підстави для задоволення вимоги позивача про зобов'язання відповідача 1 включити ОСОБА_1 до загального реєстру вкладників для здійснення виплат за вкладами в ПАТ «Міський комерційний банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором строкового банківського вкладу НОМЕР_1 від 26 травня 2014 року, укладеним між ОСОБА_4 та ПАТ «Міський комерційний банк».

Частиною 3 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 статті 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статей 69, 70 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Відповідно до ч. 1 статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищезазначене, суд всебічно, повно та об'єктивно, за правилами, встановленими статті 86 КАС України, перевіривши наявні у справі докази та заслухавши пояснення представників сторін по справі, вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими, у зв'язку із чим в задоволені адміністративного позову слід відмовити повністю.

Враховуючи положення статті 94 КАС України, відшкодування судового збору позивачу не підлягає.

Приймаючи до уваги викладене, керуючись статтями 69-71, 94, 128, 158-163, 167, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 КАС України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя І.М. Погрібніченко