Справа № 1213/10
Суддя: Поплавський В.Ю.
Дата ухвалення: 2010-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" вересня 2010 р. справа № 2а-1092/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Поплавського В.Ю.

суддів: Уханенка С.А. Дадим Ю.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Камянсько-Дніпровському районі Запорізької області на постанову Камянсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 17 листопада 2009 року по справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Камянсько-Дніпровському районі Запорізької області про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання нарахувати підвищення до пенсії як «Дитині війни», -

в с т а н о в и л а :

В листопаді 2009 року позивач звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Камянсько-Дніпровському районі Запорізької області та просив відновити пропущений строк для звернення до суду за захистом порушених прав, визнати протиправною бездіяльність відповідача, щодо нездійснення перерахунку та невиплати у повному обсязі надбавки до пенсії згідно Закону України «Про соціальний захист дітей війни»№2195-ІV за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року до 31.12.2008 року та з 01.01.2009 року по 31.08.2009 року в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Також просив зобовязати відповідача здійснити перерахунок та виплату надбавки до пенсії згідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни»за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року до 31.12.2008 року та з 01.01.2009 року по 31.08.2009 року в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Постановою Камянсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 17 листопада 2009 року позовні вимоги задоволено частково, визнано протиправними дії відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу надбавки до пенсії як дитині війни за період з 22.05.2008 року по 31.08.2009 року, зобовязано відповідача здійснити перерахунок з врахуванням отриманих сум та виплатити позивачу надбавку до пенсії згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»за період з 22.05.2008 року по 31.08.2009 року в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, а також правильність застосування судом норм матеріального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач є особою, на яку поширюється дія абзацу 1 статті 1 Закону України №2195-ІV від 18 листопада 2004 року, та має статус «дитини війни», що підтверджується посвідченням.

Згідно статті 6 Закону №2195-ІV дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Редакція цієї статті набрала чинності з 1 січня 2006 року.

Поновлюючи позивачу строк звернення до суду за захистом порушених прав, свобод та інтересів з 22 травня 2008 року, суд першої інстанції посилався на те що під час розгляду справи судом встановлено факт протиправності дій відповідача, проте колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції, оскільки дані обставини не причиною пропуску позивачем строку.

Крім того, в позовній заяві позивач зазначає, що його не було повідомлено про належні йому як дитині війни виплати, тому про факт порушення прав йому стало відомо від інших постраждалих від порушень. Проте, ці обставини не можна вважати поважною причиною пропуску строку звернення до суду, оскільки рішення Конституційного суду України № 6-рп від 09 липня 2007 року та № 10-рп від 22 травня 2008 року, на які посилається позивач, були належним чином оприлюднені в засобах масової інформації. А позивач звернувся до суду першої інстанції лише в 2009 році, тобто більше ніж за рік після того як він повинен був дізнатись про порушення своїх прав.

Так, відповідно до ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України (яка діяла на час розгляду справи в суді першої інстанції) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства яка діяла на час розгляду справи в суді першої інстанції) пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна зі сторін.

В запереченнях на адміністративний позов, відповідач наполягав на застосуванні строку встановленого ст. 99 КАС.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що позовні вимоги за період з 22.05.2008 року по 01.11.2008 року задоволенню не підлягають, а тому постанову суду в цій частині слід скасувати та відмовити в задоволенні цих позовних вимог за пропуском строку.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо задоволення позовних вимог за період з 02 листопада 2008 року по 31 серпня 2009 року, виходячи з наступного.

Підпунктом 2 пункту 41 розділу II Закону України №107-VІ «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»текст статті 6 Закону України №2195-ІV викладено в наступній редакції: дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до цього Закону та Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" дане підвищення провадиться за їх вибором згідно з одним із законів.

Відповідно до частини 4 статті 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»учасникам війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 10 відсотків від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Проте, Рішенням Конституційного суду України № 10-рп від 22 травня 2008 року визнано неконституційним положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік»N 107-VI від 28 грудня 2007 року щодо викладення положень ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»№2195-ІV в новій редакції. Тобто, було відновлено дію ст. 6 Закону України №2195-ІV.

Підлягають також задоволенню і вимоги щодо підвищення пенсії за 2009 рік, оскільки дію ст. 6 Закону не було призупинено або змінено на 2009 рік, тобто вона має законну силу і підлягає виконанню в редакції, яка діє з 22 травня 2008 року.

Таким чином, колегія суддів вважає, що відповідач починаючи з 22 травня 2008 року неправомірно застосовує п. 8 Постанови Кабінету Міністрів України №530 від 28 травня 2008 року, якою встановлено, що «дітям війни»(крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»та «Про жертви нацистських переслідувань») до пенсії виплачується підвищення у розмірах : з 22 травня - 48,1 гри., з 01 липня - 48,2 грн., з 01 жовтня - 49,8 грн., бо ці положення протирічать Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та рішенню Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року.

Що до розміру вищезазначеного підвищення до пенсії, колегія суддів вважає за необхідне прийняти у своїх висновках поняття «мінімальна пенсія за віком», про яке йдеться в ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки саме це правове визначення застосовується виключно в діях відповідача під час визначення пенсій громадянам та їх призначення.

Згідно з частиною 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003, №1058-IV мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Положення ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) до обрахування інших пенсій чи доплат пов'язаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною першою статті, мінімального розміру пенсії за віком.

У відповідності до частини 3 статті 62 Закону України від 19.12.2006 № 489-V "Про Державний бюджет України на 2007 рік" встановлено, що для визначення мінімального розміру пенсії за віком відповідно до абзацу першого частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058 з 1 квітня та з 1 жовтня 2007 року застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, визначений абзацом п'ятим частини першої цієї статті, збільшений на 1 відсоток.

Доводи апеляційної скарги відповідача стосовно того, що відповідно до вимог ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»мінімальний розмір пенсії за віком як розрахункова величина застосовується лише до правовідносин, що регулюються цим законом, і до такої категорії громадян як «діти війни»не застосовується, а згідно ст. 7 Закону фінансове забезпечення державних соціальних гарантій «дітей війни»здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, і Пенсійний фонд України не повинен нести відповідальність за позовами вказаної категорії громадян є хибними та спростовані вищенаведеними висновками.

Вищенаведені висновки свідчать, що відповідач діяв не у спосіб передбачений чинним законодавством на певний період часу, рішення Конституційного суду не виконував, що стало причиною звернення позивача до суду.

Колегія суддів не враховує посилання відповідача на відсутність коштів для забезпечення виплат зазначеної доплати до пенсії позивачу, оскільки органи державної влади не можуть посилатись па відсутність коштів, як на підставу невиконаний своїх зобов'язань, які встановлені ст. 46 Конституції України та ст. 6 Закону.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду підлягає частковому скасуванню в частині задоволених позовних вимог за період з 22 травня 2008 року по 01 листопада 2008 року.

В частині визнання протиправними дій відповідача, щодо не нарахування та невиплати позивачу надбавки до пенсії як дитині війни за період з 02 листопада 2008 року по 31 грудня 2008 року та з 01 січня 2009 року по 31 серпня 2009 року, та в частині зобовязання відповідача здійснити перерахунок з врахуванням отриманих позивачем сум та виплатити позивачу надбавку до пенсії згідно ст. 6 Закону України №2195-ІV за період з 02 листопада 2008 року по 31 грудня 2008 року та з 01 січня 2009 року по 31 серпня 2009 року в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, з відрахуванням отриманих сум підвищення за відповідні періоди постанову суду необхідно залишити без змін.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Камянсько-Дніпровському районі Запорізької області задовольнити частково.

Постанову Камянсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 17 листопада 2009 року в частині визнання неправомірними дій управління Пенсійного фонду України в Камянсько-Дніпровському районі Запорізької області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 надбавки до пенсії як дитині війни за період з 22 травня 2008 року по 01 листопада 2008 року, та в частині зобовязання управління Пенсійного фонду України в Камянсько-Дніпровському районі Запорізької області здійснити перерахунок з врахуванням отриманих позивачем сум та виплатити ОСОБА_1 надбавки до пенсії за період з 22 травня 2008 року по 01 листопада 2008 року скасувати, відмовивши в задоволенні цієї частини позовних вимог.

В іншій частині постанову суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя: В.Ю. Поплавський

Судді: Ю.М. Дадим

ОСОБА_2