Справа № 8245/10
Суддя: Католікян М.О.
Дата ухвалення: 2010-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" вересня 2010 р. Справа № 2а-2301/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Католікяна М.О. (доповідач),

суддів Бишевської Н.А. Кожана М.П. ,

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Дніпропетровськ апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Василівському районі Запорізької області на постанову Василівського районного суду Запорізької області від 21 грудня 2009 року, ухвалену в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Василівському районі Запорізької області про визнання бездіяльності незаконною, зобовязання вчинити дії,

у с т а н о в и л а:

02.12.2009р. позивач звернулась з позовом до Управління Пенсійного фонду України у Василівському районі Запорізької області про визнання незаконною бездіяльності відповідача, зобовязання відповідача перерахувати та виплатити пенсію з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком як дитині війни за період з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 р. та з 22.05.2008 р. по день звернення з позовом до суду з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних від простроченої суми, зобовязання відповідача в подальшому виплачувати пенсію в належному розмірі. Просила поновити строк звернення з позовом до суду.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у 2007 році відповідач не нараховував підвищення до пенсії як дитині війни, а з травня 2008 року виплачував підвищення у меншому розмірі, ніж передбачено ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Відповідач проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що у 2006-2007 роках був відсутній механізм розрахунку підвищення до пенсії, передбаченого ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». З 2008 року позивачу виплачується підвищення до пенсії з урахуванням вимог Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»та Постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року №530. Позивачем пропущено річний строк звернення з позовом до суду.

Постановою Василівського районного суду Запорізької області від 21.12.2009 р. позовні вимоги задоволені частково: визнано протиправним ненарахування та невиплату відповідачем пенсії позивачу, підвищеної на 30 % мінімальної пенсії за віком як дитині війни відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з 02.12.2008 р.; зобовязано відповідача донарахувати та виплатити позивачу за період з 02.12.2008 р. по 31.12.2008 р. та з 01.01.2009 р. по 21.12.2009 р. пенсію, підвищену на 30 % мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», законодавчо визначеного розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого на час виплати, з відрахуванням отриманих сум підвищення. У решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог.

Він посилається на те, що розмір мінімальної пенсії за віком, визначений Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», застосовується для розмірів пенсій, призначених згідно з цим законом. Підвищення до пенсії позивачу виплачувалось у відповідності до Законів України Про Державний бюджет України на відповідний рік. Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року №530 дітям війни, до пенсії або щомісячного довічного утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачуються замість пенсії, підвищення проводиться у таких розмірах: з 22 травня - 48,1грн., з 1 липня - 48,2грн., з 1 жовтня 49,8 грн.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в оскарженій частині, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач має статус дитини війни, що підтверджується відміткою у посвідченні (а.с.6).

В силу ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 % мінімальної пенсії за віком.

Згідно з пп. 2 п. 41 розділу II Закону України від 28.12.2007 р. N 107-VI «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»текст ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»викладений в наступній редакції: «Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до цього Закону та Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»дане підвищення провадиться за їх вибором згідно з одним із законів».

Частиною четвертою ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»передбачено, що учасникам війни, нагородженим орденами і медалями колишнього Союзу РСР за самовіддану працю і бездоганну військову службу в тилу в роки Великої Вітчизняної війни, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 15 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, іншим учасникам війни - на 10 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Оскільки з 01.01.2008р. прожитковий мінімум для непрацездатних осіб складав 470грн., то відповідач з січня 2008 року правильно виплачував надбавку позивачу в розмірі 47 грн.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05. 2008 р. положення п. 41 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»було визнано неконституційними.

Після 22.05.2008 р. відповідач продовжував виплачувати підвищення до пенсії позивачу в розмірі 10 % мінімальної пенсії за віком, тому суд обґрунтовано зобовязав відповідача здійснити перерахунок та виплатити щомісячну доплату до пенсії позивачу з 02.12.2008 р. по 31.12.2008 р. у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

При цьому, ураховуючи пріоритет закону над підзаконним нормативно-правовим актом, суд першої інстанції правомірно не взяв до уваги постанову Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530, якою встановлені менші розміри підвищення до пенсії дітям війни, ніж передбачені ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

До набрання законної сили рішення Конституційного Суду України 22.05.2008 року підстави для перерахунку підвищення до пенсії позивачу як дитині війни за період з 01.01.2008 р. по 21.05.2008 р. відсутні, оскільки зазначене рішення не має зворотної дії.

З позовом про перерахунок підвищення до пенсії за 2008 рік позивач звернулась у грудні 2009 року з пропуском річного строку, встановленого ст. 99 КАС України в редакції, чинній на день подання позову. Відповідач просив відмовити у позові саме з цих підстав, докази поважності порушення строку у матеріалах справи відсутні, тому суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовні вимоги за 2008 рік у межах річного строку звернення з позовом до суду.

Зміст ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»не коригувався та її дія на 2009 рік законами України не була зупинена, тому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення вимог в частині зобовязання відповідача здійснити перерахунок підвищення до пенсії позивачу з 01.01.2009 р. по 21.12.2009 р.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції, що вихідним критерієм розрахунку підвищення до пенсії дітям війни виступає мінімальна пенсія за віком. Згідно зі ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Положення ч. 3 ст. 28 зазначеного Закону щодо застосування мінімального розміру пенсії за віком, встановленого частиною першою цієї статті тільки стосовно визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом, не може бути перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) для розрахунку інших пенсій чи доплат, повязаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною першою цієї статті мінімального розміру пенсії за віком.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про зобовязання відповідача провести відповідний перерахунок підвищення до пенсії позивачу згідно вимог ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з урахуванням фактично отриманих сум підвищення у межах річного строку звернення з позовом до суду за період з 02.12.2008 р. по 31.12.2008 р. та з 01.01.2009 р. по 21.12.2009 р.

Доводи відповідача про відсутність коштів і порядку розрахунку підвищення до пенсії не є підставою для скасування правильного по суті судового рішення з огляду на можливість відповідача звернутися за встановленням порядку виконання судового рішення на підставі ч. 1 ст. 263 КАС України. Крім того, обовязок нарахування та виплати пенсії згідно з законом є компетенцією органів Пенсійного фонду України.

Разом з тим, оскільки функції з призначення та виплати пенсії віднесені до компетенції органів Пенсійного фонду, суду першої інстанції не належало робити відповідні розрахунки та визначати належні до виплати суми підвищення.

З урахуванням наведеного постанову районного суду слід змінити, виключивши з мотивувальної частини постанови розрахунки та висновки про належні до виплати суми підвищення.

Керуючись ст.ст. 195, 197, п. 2 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 201 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Василівському районі Запорізької області задовольнити частково.

Постанову Василівського районного суду Запорізької області від 21 грудня 2009 року змінити, виключивши з мотивувальної частини постанови розрахунки та висновки про належні до виплати суми підвищення.

У решті постанову в оскарженій частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі. Постанова може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий: М.О. Католікян

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: М.П. Кожан