Справа № 809/1116/15
Суддя: Остап'юк С.В.
Дата ухвалення: 2015-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" травня 2015 р. Справа № 809/1116/15

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Суддя: Остап'юк С.В.,

за участю секретаря: Озара О.Я.,

представників позивача: Лавриновича Р.М., Донченко Т.М.,

представника відповідача: Яремака Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Консервний завод "Консерваторія" до Коломийської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України в Івано-Франківській області про скасування податкового повідомлення-рішення за № від 17.11.2014 року, -

ВСТАНОВИВ:

17.03.2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Консервний завод «Консерваторія» (далі по тексту позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Коломийської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України в Івано-Франківській області (далі - відповідач) про скасування податкового повідомлення-рішення за № від 17.11.2014 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач протиправно, в порушення положень статтей 187, 198 Податкового кодексу України необґрунтовано та безпідставно виніс оскаржуване податкове повідомлення-рішення за № від 17.11.2014 року, якими зменшив розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість за серпень 2014 року на 80 984 гривні, вважає, що у вказаний звітний період набув права на формування від'ємного значення податку на додану вартість за рахунок сплачених сум податку на додану вартість при експорті власної продукції, щодо якої здійснено митне оформлення реімпорту.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з мотивів зазначених в позовній заяві, крім того суду пояснили, що суми податку на додану вартість в розмірі 82 300 гривень сплачено при здійсненні реімпорту товарів, які було поміщено у митний режим експорту і повернені позивачу, у зв'язку з невиконанням умов зовнішньоекономічного договору, згідно з яким ці товари поміщувалися у митний режим експорту, товар маркований для продажу на території Російської Федерації, зберігається на складі позивача. Вважають включені до складу від'ємного значення податку на додану вартість сум сплаченого податку при реімпорті товару правомірним, внаслідок відсутності обмежень щодо такого включення по операціях реімпорту в нормах Податкового кодексу України.

Представник відповідача проти заявленого позову заперечив, суду надав письмові заперечення проти заявлених позовних вимог, мотивовані тим, що право на формування податкового кредиту у позивача не виникло, оскільки операція реімпорту не відносяться до операцій придбання чи виготовлення товарів, які статтею 198 Податкового кодексу України визначені підставою для віднесення сум податку до податкового кредиту.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази суд встановив наступне.

Позивач є юридичною особою, здійснює господарську діяльність на підставі статуту, зареєстрований рішенням 12.06.2007 року, взятий на податковий облік 13.06.2007 року, зареєстрований платником податку на додану вартість відповідно до свідоцтва №200048526 від 25.05.2012 року.

30.05.2013 року позивачем укладено з товариством з обмеженою відповідальністю «Даймонд Фудс» (Російська Федерація) укладено договір поставки за №30/05, предметом якого є виготовлення позивачем плодово-овочевої консервації та її поставка в тарі та пакувальних матеріалах, з визнанням права покупця (товариства з обмеженою відповідальністю «Даймонд Фудс») на товарний знак, загальна сума договору складає 50 мільйонів російських рублів (а.с.70-83).

04.08.2014 року на виконання умов вказаного зовнішньоекономічного контракту позивачем поставлено та поміщено у митний режим експорту плодово-овочеву консервацію (а.с.84-97).

28.07.2014 року між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю «Даймонд Фудс» (Російська Федерація) укладено додаткову угоду №1 до договору поставки №30/5 від 30.05.2013 року, за умовами якої у зв'язку із прийняттям Федеральною службою по нагляду в сфері захисту прав споживачів і благополуччя людини Російської Федерації 28.07.2014 року офіційного документа про зупинення ввезення на територію Російської Федерації консервованої української плодово-овочевої продукції, сторони визнали настання з 28.07.2014 року форс-мажорних обставин, позивач зобов'язався прийняти не поставлену продукцію покупцю, а останній звільнявся від зобов'язань з прийняття та оплати цієї продукції (а.с.98).

19.08.2014 року позивачем, згідно вантажно-митних декларацій №206020000/2014/002580 та №206020000/2014/002581 поміщено в митний режим реімпорту товари, які було експортовано 04.08.2014 року товариству з обмеженою відповідальністю «Даймонд Фудс» (Російська Федерація) та одночасно сплачено податок на додану вартість при реімпорті товарів в розмірі 82 300 гривень (а.с.99-104).

Позивачем суму податку на додану вартість, сплачену митним органам при реімпорті товару в розмірі 82 300 гривень віднесено до податкового кредиту за серпень 2014 року.

Відповідачем, 17.11.2014 року за наслідками проведеної перевірки позивача винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення №, яким зменшено розмір від'ємного значення податку на додану вартість за жовтень 2014 року на суму 80 984 гривні (а.с.28).

Підставою прийняття вказаного рішення слугували висновки відповідача про порушення пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України в результаті чого завищено податковий кредит за серпень 2014 року на 82 300 гривень, такі висновки обґрунтовані тим, що у відповідності до статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що право на податковий кредит виникає за умови, якщо здійснювана платником податку операція може бути класифікована як одна з операцій, що визначені пунктом 198.1 цієї статті Податкового кодексу України, а оскільки, підприємство ввозить власну готову продукцію в режимі реімпорту і сплачує митним органам податок на додану вартість, то операції придбання чи виготовлення, передбачені пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України не відбувається і права на формування податкового кредиту з податку на додану вартість за цими операціями позивач не має (а.с.18-20).

Відповідно до пункту 25 частини 1 статті 4 Митного кодексу України митний режим це комплекс взаємопов'язаних правових норм, що відповідно до заявленої мети переміщення товарів через митний кордон України визначають митну процедуру щодо цих товарів, їх правовий статус, умови оподаткування і обумовлюють їх використання після митного оформлення.

Статтею 71 Митного кодексу України встановлено, що декларант має право обрати митний режим, у який він бажає помістити товари, з дотриманням умов такого режиму та у порядку, що визначено цим Кодексом.

При цьому поміщення товарів у митний режим здійснюється шляхом їх декларування та виконання митних формальностей, передбачених Митним кодексом.

Питання поміщення товарів у митний режим реімпорту врегульовано положеннями глави 14 цього Кодексу.

Частиною першою статті 77 Митного кодексу України визначено, що митний режим реімпорту - це митний режим, відповідно до якого товари, що були вивезені або оформлені для вивезення за межі митної території України, випускаються у вільний обіг на митній території України зі звільненням від сплати митних платежів, встановлених законами України на імпорт цих товарів, та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Пунктом 3 частини 2 статті 78 Митного кодексу України передбачає, що у митний режим реімпорту можуть бути поміщені товари, які були поміщені у митний режим експорту (остаточного вивезення) і повертаються особі, яка їх експортувала, у зв'язку з невиконанням (неналежним виконанням) умов зовнішньоекономічного договору, згідно з яким ці товари поміщувалися у митний режим експорту, або з інших обставин, що перешкоджають виконанню цього договору, якщо ці товари: а) повертаються на митну територію України у строк, що не перевищує шести місяців з дати вивезення їх за межі цієї території у митному режимі експорту; б) перебувають у такому самому стані, в якому вони оформлені у митний режим експорту, крім природних змін їх якісних та/або кількісних характеристик за нормальних умов транспортування, зберігання та використання (експлуатації), внаслідок якого були виявлені недоліки, що спричинили реімпорт товарів.

Відповідно до частини другої статті 286 Митного кодексу України товари, поміщені у митний режим реімпорту, звільняються від оподаткування ввізним митом, якщо інше не передбачено законом, при дотриманні вимог та обмежень, установлених главою 14 цього Кодексу.

У разі поміщення у митний режим реімпорту товарів, які було поміщено у митний режим експорту і повернуто особі, яка їх експортувала, у зв'язку з невиконанням (неналежним виконанням) умов зовнішньоекономічного договору, згідно з яким ці товари поміщувалися у митний режим експорту, або з інших обставин, що перешкоджають виконанню зовнішньоекономічного договору, суми вивізного мита, сплачені при експорті цих товарів, повертаються особам, які їх сплачували, або їх правонаступникам відповідно до Митного кодексу та в порядку, визначеному Податковим кодексом України.

Акцизний податок і податок на додану вартість при поміщенні у митний режим реімпорту товарів, які були поміщені у митний режим експорту і повертаються особі, яка їх експортувала, справляються відповідно до Податкового кодексу України.

Згідно з пунктом 206.3 статті 206 Податкового кодексу України операції з увезення товарів у митному режимі реімпорту звільняються від оподаткування, крім операцій з увезення відповідно до пункту 3 частини другої статті 78 Митного кодексу України, що оподатковуються податком на додану вартість за ставкою, визначеною підпунктом 194.1.1 пунктом 194.1 статті 194 цього Кодексу.

Як наслідок, правовідносини щодо операцій позивача з реімпорту згідно вантажно-митних декларацій №206020000/2014/002580 та №206020000/2014/002581 від 19.08.2014 року регулюються пунктом 3 частини 2 статті 78 Митного кодексу України і звільняються від сплати ввізного мита та не підлягають звільненню від сплати акцизного податку та податку на додану вартість.

Відповідно до правил формування податкового кредиту, встановлених пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Враховуючи зазначене, у разі повернення нерезидентом попередньо експортованого товару (реімпорту) платник податку на додану вартість має право віднести до податкового кредиту суми податку на додану вартість, сплачені при його ввезенні, за умови подальшого використання такого товару в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку на додану вартість.

У разі якщо реімпортовані товари будуть використовуватися у неоподатковуваних операціях чи будуть використані не у господарській діяльності, то зазначені суми податку на додану вартість до складу податкового кредиту не включаються.

Судом встановлено, що реімпортований позивачем товар зберігається на складі позивача (а.с.109-110).

У відповідності до пункту 2.1 глави 2 договору поставки №30/5 від 30.05.2013 року позивачем визнано виключні права на товарний знак за товариством з обмеженою відповідальністю «Даймонд Фудс» (Російська Федерація), яким марковано реімпортовану продукцію.

Відповідно до статті 495 Цивільного кодексу України майновими правами інтелектуальної власності на торговельну марку є: право на використання торговельної марки; виключне право дозволяти використання торговельної марки; виключне право перешкоджати неправомірному використанню торговельної марки, в тому числі забороняти таке використання інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Будь-яких додаткових угод між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю «Даймонд Фудс» (Російська Федерація) щодо отримання позивачем права на реалізацію реімпортованої продукції з наявними товарними знаками позивачем не укладено, також позивачем не здійснено демаркування реімпортованої продукції, її переробки чи іншого використання у виробничому процесі з метою подальшого використання у своїй господарській діяльності.

За таких обставин, судом не встановлено, а позивачем не доведено можливості та наміру позивача в подальшому використанні реімпортованого товару в оподатковуваних операціях у межах своєї господарської діяльності.

Як наслідок, у позивача відсутнє право на включення сум податку на додану вартість в розмірі 82 300 гривень, сплаченого при реімпорті згідно вантажно-митних декларацій №206020000/2014/002580 та №206020000/2014/002581 від 19.08.2014 року до складу податкового кредиту, а податкове повідомлення-рішення за № від 17.11.2014 року є правомірним.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Консервний завод «Консерваторія» до Коломийської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України в Івано-Франківській області про скасування податкового повідомлення-рішення за № від 17.11.2014 року до задоволення не підлягають.

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю "Консервний завод "Консерваторія" до Коломийської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України в Івано-Франківській області про скасування податкового повідомлення-рішення за № від 17.11.2014 року, відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя: Остап'юк С.В.

Постанова складена в повному обсязі 02.06.2015 року.