Справа № 817/1381/15
Суддя: Недашківська К.М.
Дата ухвалення: 2015-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ПРО ЗАКРИТТЯ ПРОВАДЖЕННЯ В АДМІНІСТРАТИВНІЙ СПРАВІ

04 червня 2015 року 14 год. 45 хв. Справа № 817/1381/15 м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Недашківської К.М., суддів Жуковської Л.А. та Кравчук Т.О., за участю: секретаря судового засідання - Єрмошкіної Л.І.; позивача - ОСОБА_1; представника позивача - адвоката Климця І.О. (договір-доручення від 12 травня 2015 року); представника відповідача - не прибув; розглядаючи у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної санітарно-епідеміологічної служби України про визнання протиправним та скасування наказу, та вирішуючи питання щодо наявності підстав для закриття провадження у справі,

ВСТАНОВИВ:

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі іменується - позивач) до Державної санітарно-епідеміологічної служби України (далі іменується - відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати наказ державної санітарно-епідеміологічної служби України від 07.05.2015 №3-кд «Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_3 та ОСОБА_1.» в частині оголошення догани директору Державної установи Рівненський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України ОСОБА_1.

Ухвалою судді від 18.05.2015 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено попереднє судове засідання на 04.06.2015.

У попередньому судовому засіданні судом постановлено на вирішення питання щодо наявності підстав для закриття провадження в адміністративній справі, оскільки спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства України.

Позивач у судовому засіданні пояснив, що він не являється державним службовцем в розумінні Закону України «Про державну службу», та надав суду копію трудової книжки.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не прибув та не повідомив суд про причини неприбуття.

Керуючись нормами статей 111, 128 КАС України, суд дійшов висновку про можливість розгляду питання щодо наявності підстав для закриття провадження у справі, за відсутності уповноваженого представника відповідача.

За приписами частини 1 статті 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Частиною 2 статті 17 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Пунктом 15 статті 3 КАС України визначено, що публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим та органах місцевого самоврядування.

Нормативно-правовим актом, що регулює суспільні відносини, які охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу, є Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII (далі іменується - Закон України №3723-XII).

Відповідно до статті 1 Закону України №3723-XII, державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів.

Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

Між позивачем та Державною санітарно-епідеміологічною службою України укладено Контракт від 26.03.2014 №32 (далі іменується - Контракт) (а.с. 11), відповідно до якого ОСОБА_1 призначений на посаду директора Державної установи «Рівненський обласний лабораторний центр Держсанепідемслужби України» на строк дії цього контракту (26.03.2017).

За даним Контактом керівник зобов'язується безпосередньо і через адміністрацію установи здійснювати поточне управління (керівництво) установою, забезпечувати його ефективну діяльність, раціональне використання і збереження закріпленого та установою майна, раціональний добір кадрів, умови проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення (пункт 2.1 Контракту).

Відповідно до пункту 2.2 Контакту, на підставі контракту виникають трудові відносини між Керівником та Органом управління майном.

Суд зауважує, що робота позивача за контрактом від 26.03.2014 в Державній установі «Рівненський обласний лабораторний центр Держсанепідемслужби України», не зважаючи на спеціальну процедуру призначення та звільнення, не є проходженням публічної служби в розумінні КАС України, оскільки, відповідно до частини 3 статті 21 Кодексу законів про працю України, контракт є лише особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, можуть встановлюватися угодою сторін.

Призначення позивача на посаду директора державної установи не є прийняттям на публічну службу. Акт центрального органу виконавчої влади, що уклав контракт з директором підпорядкованої державної установи, стосовно трудових відносин, не є публічно-правовим актом суб'єкта владних повноважень і не може оскаржуватися за правилами адміністративного судочинства.

Лише тієї обставини, що стороною у даних спірних правовідносинах є центральний орган виконавчої влади недостатньо для розгляду трудового спору в порядку адміністративного судочинства.

Так, в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 13.02.2013 №К/9991/57176/11 зазначено, що діяльність керівника державної установи не є публічною службою, а акт центрального органу виконавчої влади, щодо прийняття на роботу, а також укладення контракту з підпорядкованою установою, стосовно трудових відносин не є публічно-правовим актом суб'єкта владних повноважень і не може оскаржуватися за правилами адміністративного судочинства.

Наведений висновок суду щодо розмежування трудових правовідносин та публічної служби, а також юрисдикції судів щодо розгляду таких спорів, підтверджується правовою позицією Вищого адміністративного суду України викладеною в постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 №8, де у пункті 13.1 зазначено, що компетенція адміністративних судів поширюється на саме публічно-правові спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

У пункті 23 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 №3 вказано, що діяльність особи, призначеної у державному секторі економіки через систему організаційно-господарських повноважень відповідних органів управління на посаду керівника юридичної особи - суб'єкта господарської діяльності, що функціонує на основі права господарського відання або права оперативного управління, або за рішенням органу місцевого самоврядування, не є публічною службою, передбаченою пунктом 15 статті 3 КАС України. Трудові правовідносини таких осіб регулюються законодавством про працю, а спори із цих питань розглядаються у порядку цивільного судочинства.

Зі змісту трудової книжки позивача вбачається, що останній не приймав присягу державного службовця.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 157 КАС України, суд закриває провадження у справі, зокрема, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Оскільки правовідносини, що виникли між сторонами з приводу призначення позивача директором державної установи «Рівненський обласний лабораторний центр Держсанепідемслужби України» не пов'язані з проходженням публічної служби та не належать до публічно-правових, тому справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, а відтак суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі.

Разом з тим суд роз'яснює, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства, зокрема, справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Відтак з даним позовом позивач може звернутись до відповідного місцевого загального суду за правилами цивільного судочинства.

Керуючись статтями 157, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Провадження в адміністративній справі №817/1381/15 - закрити.

Роз'яснити позивачу, що відповідно до частини 3 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України, повторне звернення з тією самою позовною заявою не допускається.

Ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 5-денний строк з дня отримання копії ухвали, складеної у повному обсязі, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя К.М. Недашківська

Судді Л.А. Жуковська

Т.О. Кравчук