Справа № 825/1446/15-а
Суддя: Поліщук Л.О.
Дата ухвалення: 2015-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2015 року Чернігів Справа № 825/1446/15-а

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Поліщук Л.О.,

за участі секретаря Хрущ Т.М.,

за участі представника відповідача Дідика В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Тимчасово виконуючого обов'язки начальника Головного квартирно - експлуатаційного управління Збройних Сил України Берназ А.М. про визнання неправомірною бездіяльність та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

29.04.2015 ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2, позивач) звернувся до суду з позовом до Тимчасово виконуючого обов'язки начальника Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України Берназ А.М., в якому просить визнати неправомірною бездіяльність Тимчасово виконуючого обов'язки начальника Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України Берназ А.М. в частині не пересилання ним за належністю відповідному органу чи посадовій особі звернення ОСОБА_2 та не повідомлення його про пересилання зазначеного звернення; зобов'язання Тимчасово виконуючого обов'язки начальника Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України Берназ А.М. переслати за належністю відповідному органу чи посадовій особі звернення ОСОБА_2 та повідомлення його про пересилання зазначеного звернення.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що на його звернення відповідач листом повідомив, що зі зверненням слід звернутися до начальника квартирно-експлуатаційного відділу у м. Чернігів. Проте відповідно до Закону України «Про звернення громадян» відповідачем необхідно було переслати за належністю. Таким чином. Дії відповідача є протиправними щодо не пересилання ним за належністю відповідному органу чи посадовій особі та відповідним повідомленням позивача про пересилання.

Позивач в судове засідання не з'явився просив справу розглядати без його участі.

Представник відповідача в судовому засіданні зазначив, що на адресу Міністерства оборони України надійшла заява позивача, яка була направлена для розгляду до Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України відповідно до вимог ч.3 ст. 7 Закону України «Про звернення громадян». В своєму звернення позивач просив належно вирішити питання по яким було прийнято відповідні судові рішення різних інстанцій про, що позивач не міг не знати. Крім того, судові рішення, що набрали законної сили є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Таким чином, відповідач надав відповідь позивачу у встановлений законом строк.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 12.12.2014 ОСОБА_2 звернувся з заявою до Міністерства оборони України, в якій просив належно вирішити питання житлового забезпечення позивача, видати орден на житло, укласти договір найму житла, припинити стягнення коштів за ненадані житлові послуги та забезпечити вільний доступ позивача до зареєстрованого місця проживання (а.с.36-37).

17.12.2014 звернення позивача надіслано Міністерством оборони України за належністю до начальника Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України (а.с.26).

14.01.2015 Тимчасово виконуючого обов'язки начальника Головного квартирно - експлуатаційного управління Збройних Сил України Берназ А.М. надано відповідь позивачу №303/Н/16/72 згідно його звернення (а.с.33). По суті звернення повідомлено, що згідно отриманої інформації від квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернігів на теперішній час в трикімнатній квартирі за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані дві особи (ОСОБА_2 та ОСОБА_4.), також позивач є власником особистого рахунку. Також зазначено, що з питань вільного доступу до закритого військового містечка м. Ічня, на території якого знаходиться вищезгадана квартира, позивачу необхідно звернутися до начальника квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернігів.

Вважаючи бездіяльність відповідача в частині не пересилання ним за належністю відповідному органу чи посадовій особі звернення ОСОБА_2 та не повідомлення його про пересилання зазначеного звернення неправомірною, позивач звернувся до суду за захистом охоронюваних законом прав та інтересів.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.

За приписами статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Так відповідно до частини 1 статті 1 Закону України від 02.10.1996 №393/96-ВР "Про звернення громадян" (далі - Закон №393/96-ВР) громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Статтею 3 Закону №393/96-ВР встановлено, що під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Так, під заявою (клопотанням) слід розуміти звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо. (частина 3 статті 3 Закону №393/96-ВР).

Положеннями статті 15 Закону України «Про звернення громадян» встановлено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Статтею 19 Закону України «Про звернення громадян» визначено обов'язки органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації, їх керівників та інших посадових осіб щодо розгляду заяв чи скарг.

Відповідно до статті 20 Закону України «Про звернення громадян» звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про звернення громадян» звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю та розгляду.

Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз'ясненнями.

Відповідач своїм листом від 14.01.2015 №303/Н/16/72 в межах наданих йому повноважень, об'єктивної, всебічної та вчасної перевірки заяви в порядку встановленому Законом України «Про звернення громадян» повідомив позивача про результати розгляду його звернення. Одночасно, зважаючи на зміст звернення позивача, відповідач у своїй відповіді повідомила позивача, що з питань вільного доступу до закритого військового містечка м. Ічня, на території якого знаходиться вищезгадана квартира, позивачу необхідно звернутися до начальника квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернігів.

Таким чином, зміст вказаної відповіді, а також дата її надання дають суду підстави для висновку про належний і вчасний розгляд відповідачем звернення позивача.

Крім того, суд не бере до уваги посилання позивача щодо не пересилання відповідачем його заяви за належністю відповідному органу чи посадовій особі, зважаючи на наступне.

12.12.2014 позивач надіслав заяву Міністру оборони України (особисто) та Міністру оборони Російської федерації (особисто), в якій просив вирішити питання його житлового забезпечення, видати ордер на житло, укласти договір найму житла, припинити стягнення коштів за неналежні житлові послуги та забезпечити його вільний доступ до зареєстрованого місця проживання (а.с.36-37).

Начальником відділу по роботі з громадянами та доступу до публічної інформації Міністерства оборони України одержану Міністерством оборони України заяву ОСОБА_2 направлено за належністю до начальника головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України відповідно до статті 7 Закону України «Про звернення громадян».

Таким чином, суд приходить до висновку, що Міністерство оборони України відповідно до ст. 7 Закону України «Про звернення громадян» мало обов'язок переслати за належністю відповідному органу чи посадовій особі звернення позивача, про що повідомити громадянина, який подав звернення. Звернення ОСОБА_2 надіслано за належністю начальнику головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України, у якого в свою чергу вже відсутній обов'язок переслати за належністю відповідному органу чи посадовій особі звернення позивача.

Відповідач в свою чергу відповідно до статті 7 Закону України «Про звернення громадян» прийняв до розгляду звернення позивача, що підтверджується розписом на супровідному листі до звернення позивача (а.с.16) та надав 14.01.2015 обґрунтовану відповідь у строк встановлений чинним законодавством (а.с.5). В якій крім відповіді на звернення позивача зазначив куди краще звернутись позивачу щодо вирішення його питань, а саме: з питань вільного доступу до закритого військового містечка м. Ічня, на території якого знаходиться вищезгадана квартира, позивачу необхідно звернутися до начальника квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернігів. Отже, відповідач діяв у порядку та у спосіб передбачений Законом України «Про звернення громадян».

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При вирішенні даної справи судом були враховані положення частини 3 статті 2, частини 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з частин 1, 3 статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи наведене в сукупності та виходячи із встановлених судом обставин, оцінивши надані позивачем та відповідачем докази в контексті наведених вище вимог законодавства, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем факту наявності в бездіяльності відповідача щодо не пересилання ним за належністю відповідному органу чи посадовій особі звернення ОСОБА_2 та не повідомлення його про пересилання зазначеного звернення порушень норм Закону України «Про звернення громадян».

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 до Тимчасово виконуючого обов'язки начальника Головного квартирно - експлуатаційного управління Збройних Сил України Берназ А.М. про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії, не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями. 122, 158 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя Л.О. Поліщук