Справа № 16351/09
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2010-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" квітня 2010 р. справа № 2а-106/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Уханенка С.А.

суддів: Поплавського В.Ю. Сафронової С.В.

при секретарі судового засідання: Литовченко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська на постанову Індустріального районного суду м.Дніпропетровськ від 19 травня 2009 р. по справі № 2а-106/09 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити перерахунок та виплату недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги, -

В С Т А Н О В И Л А:

В січні 2009 року позивач звернувся до суду з вимогами, в яких просив визнати дії відповідача неправомірними, стягнути з відповідача недоплачену державну допомогу до пенсії за період з січня 2006 року по січень 2008 року в сумі 2732 грн., зобов`язати відповідача нарахувати щомісячну соціальну державну допомогу, відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни», надалі при нарахуванні пенсії.

Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровськ від 19 травня 2009 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано дії відповідача неправомірними, стягнуто з відповідача на користь позивача суму щомісячного довічного грошового утримання з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року у розмірі 703,86 грн. В задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду в частині задоволених вимог та відмовити в задоволені позовних вимог.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України Про соціальний захист дітей війни має статус дитини війни, що підтверджується відміткою в пенсійному посвідченні.

Відповідно до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни дітям війни, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Дія ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни на 2007 рік була призупинена п. 12 статті 71 і ст. 111 Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік .

Проте, рішенням Конституційного Суду України № 6-рп від 9 липня 2007 року положення Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік щодо призупинення дії положення ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни визнані неконституційними.

Отже, управління Пенсійного фонду України повинно було зробити перерахунок пенсії позивачу починаючи з липня 2007 року. Підстави для перерахунку за період з січня по 9 липня 2007 року були відсутні, оскільки дії відповідача щодо невиплати у цей період підвищення до пенсії ґрунтувалися на Законі України Про Державний бюджет України на 2007 рік, який діяв на той час.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач будь-яких дій, повязаних з перерахунком пенсії позивачу в частині її підвищення відповідно до положень ст. 6 Закону Про соціальний захист дітей війни у 2007 році не здійснював, а також не проводив виплату.

За таких обставин колегія суддів вважає, що відповідач припустився бездіяльності щодо своєчасного перерахунку та виплати пенсії в розмірі, передбаченому ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни.

Задовольняючи позовні вимоги в частині недоплати суми за 2007 рік, суд першої інстанції не вірно застосував норми процесуального права.

Так, відповідно до ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна зі сторін.

Відповідач, в запереченнях на позов зазначив на пропуск позивачем строку звернення до суду. В якості причини пропуску строку позивач зазначив, що відомості про порушення своїх прав отримав з засобів масової інформації, зазначивши Вісник конституційного суду України №4 від 07.11.2007 року. Визнавши причину пропуску строку звернення до суду поважною, суд першої інстанції послався на інші підстави, ніж зазначив позивач. Тому, за висновками колегії суддів клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду не підлягає задоволенню, оскільки позивач звернувся до суду лише в січні 2009 року, у звязку з чим в задоволені позовних вимог за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року необхідне відмовити.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає скасуванню, а постанова суду скасуванню з ухваленням нової постанови про відмову в задоволені позовних вимог.

У зв`язку з прийняттям Верховною Радою України Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо юрисдикції справ, пов`язаних із соціальними виплатами, який набрав чинності 10 березня 2010 року усі справи які пов`язані з призначенням, перерахунком, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням та інших соціальних виплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, речового майна, пайків або грошової компенсації розглядаються у порядку цивільного судочинства. Згідно перехідних положень даного Закону адміністративні суди завершують розгляд справ даної категорії, провадження по яких відкрито. Тому судом касаційної інстанції є Верховний суд України, до якого і може бути здійснено оскарження рішення суду апеляційної інстанції.

Керуючись п. 4 ч. 1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202, ст.205, 207 КАС України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська задовольнити.

Постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 травня 2009 року скасувати в частині позовних вимог за 2007 рік.

В задоволені даних позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання чинності.

Головуючий: С.А. Уханенко

Судді: С.В.Сафронова

ОСОБА_2