Справа № 38908/09
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2010-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" вересня 2010 р.справа № 2а-3744/09/0470

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Панченко О.М.

суддів: Мірошниченка М.В. Юхименка О.В.

при секретарі судового засідання: Красоті А.О.

за участю представників сторін:

від позивача: прокурора Ступа Д.О., Вергун С.І., Мазур-Каскевич В.Г.,

від відповідача: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Криворіжхліб"

на постанову: Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2009 року по справі №2а-3744/09/0470

за позовом: Прокурора Кіровського району м. Дніпропетровська в інтересах держави в особі Державної інспекції з енергозбереження

до: Відкритого акціонерного товариства "Криворіжхліб"

третя особа: Територіальне управління Державної інспекції з енергозбереження по Дніпропетровській області

про: стягнення заборгованості

в с т а н о в и л а

Прокурор Кіровського району м. Дніпропетровська в інтересах держави в особі Державної інспекції з енергозбереження звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом про стягнення з Відкритого акціонерного товариства "Криворіжхліб" підвищеної плати за нераціональне використання паливно-енергетичних ресурсі на підставі постанови територіального управління Державної інспекції з енергозбереження по Дніпропетровській області № 18-5/3.22-80 від 17.12.2008 р.в сумі 55167 грн 11 коп.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2009 року по справі №2а-3744/09/0470 вимоги позивача задоволені.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, просив скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2009 року по справі №2а-3744/09/0470 та прийняти нове рішення, яким в задоволенні вимог позивача відмовити.

В своїй апеляційній скарзі заявник зазначає про порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права.

Апеляційні вимоги відповідача обґрунтовані тим, що суд першої інстанції безпідставно не прийняв до уваги його доводи щодо необхідності застосування до спірних правовідносин положення абзацу 3 розділу 2 Додатку до Постанови Кабінету Міністрів України №699, внаслідок чого територіальним управлінням державної інспекції з енергозбереження по Дніпропетровській області не надано строк для виконання відповідачем робіт по вдосконаленню технічних процесів на виробництві. Виходячи з цього відповідач зазначає про безпідставність та передчасність дій контролюючого органу під час винесення постанови про сплату підвищеної плати за нераціональне використання газу та інших паливно-енергетичних ресурсів без надання споживачу терміну на самостійне усунення виявлених порушень.

Окрім цього, відповідач не погоджується з безпідставним, на його думку, використанням третьою особою під час перевірки витрат паливно-енергетичних ресурсів даних режимної карти роботи обладнання замість стандарту, затвердженого уповноваженим органом.

Також вважає, що безпідставно застосована Методика визначення неефективності використання паливно-енергетичних ресурсів, прийнята та введена в дію наказом НАЕР від 26.10.2001 року № 113, оскільки вона не зареєстрована в Мінюсті України всупереч ст. 1 Указу Президента України від 03.10.1992 року № 493/92 «Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади».

Посилається на те, що в розділі 5 акта комплексної перевірки містяться відомості щодо іншого підприємства ВАТ «Павлоградхліб».

Просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні представник апелянта доводи апеляційної скарги підтримав.

Представники позивача проти апеляційної скарги заперечували та вважали рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим.

В поясненнях та наданих суду письмових запереченнях зазначили, що в розділі II вищевказаної постанови Кабінету Міністрів України від 02.09.93р. № 699 „Про заходи щодо ефективного використання газу та інших паливно-енергетичних ресурсів в народному господарстві" ( зі змінами і доповненнями). передбачена сплата споживачем за річний обсяг перевитрат газу та інших паливно-енергетичних ресурсів у двократному розмірі встановленої на них ціни. При цьому плата вноситься одразу після обстеження підприємства Державною інспекцією з енергозбереження".

Позивач наголошує, що неефективне використання паливно-енергетичних ресурсів відповідачем викликане порушенням технологічної дисципліни, не пов'язане з недосконалістю технологічних процесів, отже, не потребує значних матеріальних та фінансових витрат, а тому підстав встановлення терміну для виконання робіт для усунення порушень немає.

Крім того, зазначає, що дані режимної карти - питома витрата умовного палива на виробітку ІГкал - є нормативом, та його застосування ґрунтується на нормі ст.. 20 Закону України «Про енергозбереження».

Щодо застосування Методики визначення неефективності використання паливно-енергетичних ресурсів, позивач зазначає, що вона носить нормативно-технічний характер та не підлягає реєстрації в Мінюсті.

Погоджується з апелянтом, що в розділі 5 акту комплексної перевірки від 17.12.08р. № 18-5/3.21-100 у заголовку розділу «5. Обсяг відпуску основної товарної продукції (по формі 11-МТП) за п'ять останніх років та з початку року на час перевірки відповідача помилково замість «Криворіжхліб»внесено "Павлоградхліб", але сама таблиця обсягів випуску складена за даними ВАТ «Криворіжхліб», що підтверджується довідкою підприємства, яка міститься в матеріалах справи, тому зазначає, що ця технічна описка не вплинула на зміст постанови.

Зазначає також, що постанова № 18-5/3.22-80, складена за наслідками перевірки, апелянтом не оскаржувалась ні в судовому, ні в адміністративному порядку, на сьогоднійшній день чинна і тому підлягає виконанню.

Позивач просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та оскаржувану постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Вислухавши доводи представників сторін, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши дотримання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, прокурором заявлено позов в інтересах держави в особі Державної інспекції з енергозбереження про стягнення підвищеної плати за нераціональне використання паливно-енергетичних ресурсів на підставі постанови територіального управління Державної інспекції з енергозбереження по Дніпропетровській області № 18-5/3.22-80 від 17.12.2008 р.

Судом було встановлено, що відповідно до пункту 4 "Положення про територіальне управління Державної інспекції з енергозбереження по Дніпропетровській області", затвердженого Державною інспекцією з енергозбереження від 08.10.07 р. №211, територіальне управління інспекції має право складати акти перевірок та видавати обов'язкові для виконання приписи стосовно усунення порушення норм законодавства у сфері енергозбереження під час видобування, переробки, виробництва, транспортування, зберігання, споживання паливно-енергетичних ресурсів; застосовувати до підприємств, установ та організацій підвищену плату за неефективне (нераціональне) використання газу та інших паливно- енергетичних ресурсів, відповідно до діючого законодавства України та нормативно- правових актів.

Актом перевірки встановлені факти нераціонального використання газу та інших паливно-енергетичних ресурсів в наслідок недотримання технологічної дисципліни за рахунок:

1) перевитрат природного газу за рахунок відхилення фактичного ККД котлів НИИСТУ-5 №3, рег.№00761, ст..№4 , рег.№00762 від нормального - 7,125 тис мЗ/рік.

2) перевитрати електроенергії в наслідок зниженого коефіцієнту потужності - 2,308 тис кВт.*г/рік.

Таким чином під час перевірки встановлено, що підприємством порушено вимоги п.«е»ст..11 Закону України "Про енергозбереження", Постанови Кабінету Міністрів України № 699 від 02.09.1993 року «Про заходи щодо ефективного використання газу та інших ресурсів в народному господарстві», Постанови Кабінету Міністрів України №1071 від 07.07.2000р «Про деякі заходи щодо раціонального використання паливно-енергетичних ресурсів».

Встановлено також, що ВАТ «Криворіжхліб»проведена наладка котлів НИИСТУ-5 № 3-6 у 2007 р. налагоджувальною організацією ПП «Промсервіс», затверджена режимна карта роботи котла НИИСТУ-5 - 2007р.

Виявлено перевитрати електроенергії в мережах підприємства за рахунок заниженого коефіцієнту потужності з причин не задовільної роботи компенсуючи пристроїв (ґрунтується на довідці підприємства про споживання активної та реактивної енергії) - 2,308 тис кВт*г/рік.

На підставі акту перевірки 17 грудня 2008 року Територіальне управління Державної інспекції з енергозбереження по Дніпропетровській області прийняло постанову про сплату підвищеної плати за нераціональне використання газу та інших паливно-енергетичних ресурсів № 18-5/3.22-80, якою за недотримання технологічної дисципліни по вищевикладеним фактам до Відкритого акціонерного товариства «Криворіжхліб»застосовано підвищену плату за втрати природного газу 7,125 тис мЗ/рік., електроенергії 2,308 тис кВт.г/рік., у розмірі 55167,11 грн.

На думку колегії суддів, судом першої інстанції вірно визначений склад правовідносин, що виникли між сторонами, та застосовано відповідні нормативні акти, що їх регулюють.

Так, преамбулою Закону України "Про енергозбереження" визначено, що нераціональним (неефективним) використанням паливно-енергетичних ресурсів є прямі втрати паливно-енергетичних ресурсів, їх марнотратне витрачання та використання паливно-енергетичних ресурсів понад показники питомих витрат, визначених системою стандартів, а до введення в дію системи стандартів - норми питомих витрат палива та енергії.

Відповідно до п. «е»ст. 11 Закону України "Про енергозбереження", передбачені економічні заходи для забезпечення енергозбереження такі, як введення плати за нераціональне використання паливно-енергетичних ресурсів у вигляді надбавок до діючих цін та тарифів залежно від перевитрат паливно-енергетичних ресурсів щодо витрат, встановлених стандартами.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 вказаного Закону в ред. Закону № 760-V від 16.03.2007 року, за перевитрати паливно-енергетичних ресурсів понад встановлені показники норм питомих витрат суб'єкти господарювання сплачують збір за перевитрати паливно-енергетичних ресурсів (енергетичний збір) у розмірі 200 відсотків вартості перевитрачених ресурсів.

Ця норма кореспондується також із Постановою Кабінету Міністрів України "Про заходи щодо ефективного використання газу та інших паливно-енергетичних ресурсів в народному господарстві" від 02 вересня 1993 р. N 699, якою затверджено розміри плати за газ, що тимчасово споживається на виробничі потреби понад встановлені середньодобові норми, а також за неефективне використання газу та інших паливно-енергетичних ресурсів підприємствами (електростанціями) та встановлено, що за перевитрати газу та інших паливно-енергетичних ресурсів, викликані недодержанням технологічної дисципліни (незадовільний стан устаткування, відсутність або недотримання роботи устаткування за режимними або технологічними картами, відсутність теплоутилізаційного устаткування, систем автоматики), споживач сплачує за річний обсяг перевитрат газу та інших паливно-енергетичних ресурсів у двократному розмірі встановленої на них ціни. Плата вноситься одразу після обстеження підприємства Державною інспекцією з енергозбереження.

Колегія суддів погоджується з правовою позицією суду першої інстанції щодо застосування економічних заходів з огляду на порушення норм питомих витрат палива, які визначені в режимній карті роботи обладнання, оскільки це прямо передбачає ст. 20 Закону України «Про енергозбереження»та вважає безпідставним посилання апелянта на недосконалість технологічних процесів і необхідність надання терміну для виконання робіт для його усунення.

Щодо заперечень апелянта проти наявності складу порушення, невірного застосування вимірювальної техніки, застосування вищезгаданої Методики щодо визначення обсягу неефективно витрачених ресурсів, колегія приходить до висновку про їх хибність з огляду на наступне.

Суд приймає до уваги лист Міністерства юстиції України, від 16.11.2001 року № 33-32-1894, яким повідомляється про те, що Методика визначення неефективності використання паливно-енергетичних ресурсів, яка прийнята та введена в дію наказом НАЕР від 26.10.2001 року № 113, носить нормативно-технічний характер і не підлягає державної реєстрації. Крім того, слід зазначити, що наказ на теперішній час не оскаржений та не скасований, отже Методика залишається діючою.

Постанова Державної інспекції з енергозбереження по Дніпропетровській області № 18-5/3.22-80 від 17.12.2008 р. не була оскаржена апелянтом, тому доводи щодо її обґрунтованості з технічної точки зору судом не досліджувалися. Зясування цих обставин потребує спеціальних знань, але питання щодо призначення експертизи судом не вирішувалось, оскільки предметом спору постанова не була.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього кодексу.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта щодо невірного зазначення підприємства в акті перевірки, оскільки це, з огляду на матеріали справи, є технічною опискою, яка на суть правопорушення та застосовані економічні заходи не вплинула.

Згідно п. 15-18 Порядку проведення перевірок ефективності використання паливно-енергетичних ресурсів на підприємствах, в установах та організаціях та усунення фактів їх неефективного використання, затвердженого наказом Державного комітету України з енергозбереження N 64 від 04.08.2000 року, рішення про сплату підвищеної плати за неефективне використання енергоресурсів приймається відповідно до законодавства України на підставі акта перевірки підприємства, складеного інспектором і оформлюється постановою про сплату підвищеної плати. Перший примірник постанови залишається в Інспекції, а другий примірник у триденний термін після оформлення постанови надсилається (видається повноважному представнику) підприємству для сплати ним підвищеної плати. Підприємство повинно внести підвищену плату протягом 30 днів з дня винесення постанови про її застосування. У разі несплати підвищеної плати у зазначений термін грошова сума стягується в судовому порядку. Рішення щодо застосування до підприємства підвищеної плати може бути оскаржено в установленому законом порядку.

Правом щодо оскарження постанови про сплату підвищеної плати апелянт не скористувався.

Таким чином колегія суддів доходить висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першій інстанції, оскільки всі обставини, на які посилається апелянт були предметом судового розгляду та їм надана відповідна правова оцінка. Суд першої інстанції обєктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, проаналізував та вірно застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права, що їх регулюють, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у справі доказами, рішення суду прийнято без порушення норм матеріального та процесуального права, а тому постанову суду у даній адміністративній справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Криворіжхліб" залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2009 року по справі №2а-3744/09/0470 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст.. 254 КАС України та може бути оскаржена в порядку, передбаченому ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: О.М.Панченко

Судді М. В. Мірошниченко

ОСОБА_2