Справа № 804/6426/15
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2015-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 червня 2015 р. Справа № 804/6426/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Горбалінського В.В.
при секретарі судового засідання - Решетнік А.М.
представника позивача - Фішелева Г.В.
представника відповідача - Смольнякова А.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Будком-Форт» до Дніпропетровської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішень , -
20 травня 2015 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом відкрито провадження в адміністративній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Будком-Форт» до Дніпропетровської митниці ДФС, в якому позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Дніпропетровської митниці ДФС № 110100000/2014/200229/1 від 19.11.2014 року про коригування митної вартості товару;
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та навів їх обґрунтування аналогічні тим, що викладені в позовній заяві.
Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала та зазначила, що позивачу було видано картку відмови у прийнятті митних декларацій, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України та прийнято рішення про коригування митної вартості відповідно до вимог чинного законодавства. Таким чином, рішення митниці є правомірними, а вимоги позивача безпідставними.
Суд, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши письмові докази у справі, встановив.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Будком-Форт» зареєстроване як юридична особа 25.10.2005 року.
12.09.2014 року між ТОВ «АТБ-Маркет» (комітент) та ТОВ «Будком-Форт» (комісіонер) укладено договір комісії № 1209/7, за умовами якого комісіонер зобов'язується за дорученням комітента за винагороду укладати від свого імені відповідні договори та здійснювати за рахунок та в інтересах комітента наступні операції: зовнішньоекономічні угоди купівлі-продажу товарів, договори доручення з підприємствами-декларантами, договори зберігання комісійного товару з господарями ліцензійних митних складів, договори перевезення, тощо.
06.10.2014 року між ТОВ «Будком-Форт» (покупець) та XIAMEN SONPY IMPORT&EXPORT CO., LTD (продавець) укладено контракт № 2866 - SY/BF на поставку продукції.
На виконання вказаного контракту та згідно специфікації № 1 від 10.10.2014 року та інвойсу від 10.10.2014 року компанією XIAMEN SONPY IMPORT&EXPORT CO., LTD здійснено поставку товару, а саме: помело у кількості 19 680 кг, 1640 коробок вартістю 0,797 дол. США/кг., всього загальною вартістю 15 684,96 дол. США.
З метою розмитнення вказаного товару позивачем подано до митного органу, шляхом електронного декларування митну декларацію № 110100000/2014/232130 від 18.11.2014 року з визначенням вартості за придбаний товар за ціною контракту з використанням основного методу визначення митної вартості - за ціною договору (0,797 дол. США/кг., всього загальною вартістю 15 684,96 дол. США).
Враховуючи викладене, митний орган запропонував позивачу надати додатково: платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації товару; рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, що стосуються виконання контракту; виписку з бухгалтерської документації.
19.11.2014 року позивач за вихідними № 19/01 повідомив про неможливість надання додаткових документів у десятиденний термін.
Як встановлено з матеріалів справи, враховуючи розбіжність в наданих документах та відмову декларанта в наданні будь-яких інших документів, згідно п.2 ст.52, п.6 ст.54 та згідно п.3 ст.337 МКУ проведений контроль співставлення - автоматизоване порівняння даних, які містяться в митній декларації або інших документах, поданих для митного оформлення контролю або митного оформлення, з даними, які наявні у митного органу.
Рівень заявленої декларантом митної вартості становить 0,797 дол. США/кг. Рівень митної вартості подібного товару, раніше визнаної митними органами, оформленої за МД від 05.11.2014 року № 100250003/2014/8447, з урахуванням регіону походження, виробника товару, торгівельної марки, партії товару, характеру зовнішньоекономічної операції, у найближчий до митного оформлення час, становить 1,02 дол. США/кг. Відповідно до п. 4 ст. 57 МКУ проведено консультацію з приводу обрання методу визначення митної вартості. У митного органу відсутня інформація щодо вартості ідентичних та подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено за методом визначення митної вартості 2а) та 2б). Враховуючи положення ст. 61 МКУ, при визначені митної вартості товарів неможливо було застосувати методи 2а) та 2б) згідно статей 59 і 69 Кодексу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (ст.62, ст.63 МКУ) неможливо застосувати у зв'язку із відсутністю об'єктивних, документально підтверджених даних, які піддаються обчисленню. Митну вартість товару, що імпортується, скориговано до рівня митної вартості ідентичного товару із застосуванням резервного методу 2д) визначення митної вартості. Визначена митна вартість товарів ґрунтується на раніше визнаній митній вартості, МД від 05.11.2014 року № 100250003/2014/8447. Вказане й стало підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості від 19.11.2014 року № 110100000/2014/200229/1.
Тобто з вказаного вбачається, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості від 19.11.2014 року № 110100000/2014/200229/1 прийнято з підстав, зазначених у повідомленнях від митниці декларанту при проведенні перевірки документів, які надані у підтвердження митної вартості та ґрунтується на раніше визнаній митній вартості, заявлені в МД від 05.11.2014 року № 100250003/2014/8447 на рівні 1,02 дол. США/кг. Тобто митну вартість товар, що імпортується, кориговано до рівня митної вартості ідентичного товару із застосуванням резервного методу 2) д визначення митної вартості.
Вирішуючи правомірність прийняття митним органом оскаржуваних рішень, суд виходить з наступного.
Частиною першою статті 49 Митного кодексу України, визначено, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно ч.2 ст. 52 Митного кодексу України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Перелік документів, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості визначається ст. 53 МКУ.
Зокрема ч. 2 вказаної статті передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
При цьому частиною 5 статті 54 Митного кодексу України встановлено, що орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, в тому числі, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів.
Здійснивши аналіз наданих суду документів та з пояснень представників сторін, судом з'ясовано, що дійсно в наданих митному органу документах містяться наступні розбіжності:
- товар постачається на виконання договору комісії від 12.09.2014 року № 1209/7 згідно зовнішньоекономічного договору від 06.10.2014 року № 2866-SY/BF, але специфікація до договору комісії від 10.10.2014 року № 1 XS не містить відомостей які надають змогу ідентифікувати товар, що поставляється на виконання зовнішньоекономічного договору від 06.10.2014 року № 2866-SY/BF. Відсутні умови поставки товару та посилання на зовнішньоекономічний договір, згідно якого укладено угоду;
- у наданому до митного оформлення інвойсі № SonpyW20141010 від 10.10.2014 року та пакувальному листі від 10.10.2014 року відсутні підписи відправника;
- у наданому декларантом прайс-листі від 10.10.2014 року відсутні умови постачання, сорт та розмір помело, що впливає на формування ціни продукту як для кінцевого споживача, так і безпосередньо при визначені рівня заявленої митної вартості товару та містить інформацію виключного щодо позиції інвойсу від 10.10.2014 року № SonpyW20141010 та носять суб'єктивний характер;
- у митній декларації країни відправлення від 13.10.2014 року зазначені умови поставки CIF без назви місця призначення, де вантаж передається перевізнику;
- наданий до митного оформлення інвойс № SonpyW20141010 від 10.10.2014 року відрізняється від зазначеного SONPYW140800035 у копії декларації країни відправлення;
Отже, у митного органу були підстави для витребування у позивача додаткових документів.
Також судом з'ясовано, що на повідомлення митного органу позивачем не були надано запитувані документи.
Згідно п. 2 ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до ч. 1 ст. 55 Митного кодексу України визначено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Частиною 1 статті 57 Митного кодексу України передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Відповідно до частин 2, 3, 4 ст. 57 Митного кодексу України встановлено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
За результатами контролю співставлення відповідно до ст. 337 МКУ митним органом встановлено, що рівень заявленої декларантом митної вартості товарів є нижчим за рівень митної вартості товарів, найбільш близьких за своїми характеристиками за вже оформленими митними деклараціями, що визнані митними органами МД від 05.11.2014 року № 100250003/2014/8447.
Як вбачається з оскаржуваного рішення, при визначенні митної вартості товару, що імпортується позивачем, неможливо було застосувати методи 2а), 2б), так як у митного органу відсутня інформація щодо вартості ідентичних та подібних (аналогічних) товарів, враховуючи положення ст. 59, 60, 61 Митного кодексу України. Методи на основі віднімання 2в) та додавання 2г) вартості (ст. 62, 63 МКУ) неможливо застосувати у зв'язку із відсутністю об'єктивних, документально підтверджених даних, які піддаються обчисленню.
У зв'язку з тим, що заявлений декларантом рівень митної вартості менший рівня на товари, митне оформлення яких здійснено та інформація про які була наявна в митниці, та декларантом не було надано вичерпний пакет документів для підтвердження заявленої митної вартості, митним органом було прийняте рішення про коригування заявленої митної вартості товару № 110100000/2014/200229/1 від 19.11.2014 року, яким скориговано митну вартість товару - помело з 0,797 дол. США/кг до 1,02 дол. США/кг. на підставі наявних відомостей із застосуванням резервного методу.
Таким чином, у зв'язку з відсутністю обґрунтованих та законних підстав для застосування попередніх методів визначення митної вартості товарів відповідачем правомірно було скориговано заявлену декларантом митну вартість товарів із застосуванням резервного методу, що виключає підстави для визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості № 110100000/2014/200229/1 від 19.11.2014 року.
За таких умов суд вважає, що у митного органу були всі підстави ставити під сумнів заявлену митну вартість товару, а тому приймаючи рішення про коригування митної вартості товарів Дніпропетровська митниця діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 256 МКУ, відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 264 МКУ, у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнята митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері фінансів. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи митного органу.
З огляду на викладене, суд вважає, що картка відмови, прийнята відповідачем відповідно до норм чинного законодавства.
Митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. З цією метою вони можуть витребувати додаткові документи для перевірки правильності вказаної митної вартості товару у разі наявності підстав для сумніву, що вона визначена вірно.
Отже, митниця може вимагати, а суб'єкт господарювання повинен надати лише належні документи, оскільки надання неналежних документів не може вважатись виконанням вимог митного органу щодо підтвердження митної вартості товару.
З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що оскільки позивачем не надані документи, запитувані митницею, які у розумінні вимог Митного кодексу України є необхідними та належними, а у митниці виникли обґрунтовані сумніви щодо правильності заявленої митної вартості товару, відповідач правомірно застосував другорядний метод визначення митної вартості - за ціною договору щодо ідентичних товарів.
За змістом частин 4, 5 ст. 11 КАС України суд повинен визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень; з'ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів.
Таким чином, суд дійшов висновку, що поданих доказів достатньо для встановлення обставин справи та для ухвалення судового рішення.
Одним з принципів адміністративного судочинства, передбачених ст.7 Кодексу адміністративного судочинства України, є принцип законності, який відповідно до ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, полягає в наступному, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Приймаючи до уваги викладене суд вважає позовні вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 158-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю «Будком-Форт» до Дніпропетровської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішень - відмовити.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Текст постанови у повному обсязі виготовлений 08.06.2015 року.

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили станом на 08.06.2015 року Суддя З оригіналом згідно Помічник судді В.В. Горбалінський В.В. Горбалінський А.О. Кошля