Справа № 802/739/15-а
Суддя: Мультян Марина Бондівна
Дата ухвалення: 2015-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

28 травня 2015 р. Справа № 802/739/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Мультян М.Б.,

за участі секретаря судового засідання: Щербацької О.С.

представників сторін:

позивача: Дудника І.Ю.

відповідача: Прокопюк І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "Вендичанська цегла"

до: Могилів-Подільської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області

про: визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом звернулось товариство з обмеженою відповідальністю "Вендичанська цегла" (далі - ТОВ "Вендичанська цегла") до Могилів-Подільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області (далі - Могилів-Подільська ОДПІ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що не погоджується з висновками податкового органу, викладеними у акті перевірки № 38 від 15 грудня 2014 року та, відповідно, із прийнятим податковим повідомленням-рішенням № та № від 15 грудня 2014 року вважає їх протиправним та просить скасувати.

В судовому засіданні представник позивача адміністративний позов підтримав та просив суд задовольнити його у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача проти задоволення адміністративного позову заперечувала та просила врахувати подані письмові заперечення (а.с. 29-32).

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, оцінивши наявні у справі докази, на засадах всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, судом встановлено наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Вендичанська цегла" зареєстроване Могилів-Подільською районною державною адміністрацією 02 квітня 2013 року. На податковий облік до Могилів-Подільської ОДПІ взято 03 квітня 2014 року.

15 грудня 2014 року Могилів-Подільською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Вінницькій області проведена позапланова невиїзна перевірка товариства з обмеженою відповідальністю "Вендичанська цегла" з питань повноти обчислення та своєчасності внесення до бюджету сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до Податкового кодексу України № 2755-VІ від 02 грудня 2010 року за період з 03 квітня 2013 року по 30 вересня 2014 року.

За результатами проведеної перевірки відповідачем складено № 38 від 15 грудня 2014 року висновками якого встановлено порушення п. 54.2 ст. 54, п. 51.1 ст. 51, п. 57.1 ст. 57, п.п. 168.1.2, п. 168.1..5 п. 168.1 ст. 168, п. 176.1 "е" п. 176.2 "а" "б" ст. 176 Податкового кодексу України № 2755-VІ від 02 грудня 2010 року.

На підставі зазначеного акту перевірки 15 грудня 2014 року Могилів-Подільською ОДПІ вчинено податкові повідомлення-рішення № , яким збільшено грошове зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами із доходів платника податку у вигляді заробітної плати на суму 121582 грн. в тому числі за основним платежем на суму 73556 грн. 63 коп. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 48025 грн. 37 коп. (а.с. 7) та № , яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами із доходів платника податку у вигляді заробітної плати на суму 510 грн. в тому числі за штрафними санкціями в сумі 510 грн.

Суд, визначаючись щодо заявлених позовних вимог, заперечень відповідача та наданих у справу доказів, виходив з наступного.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. При цьому, юридична відповідальність особи, згідно із статтею 61 Конституції України, має індивідуальний характер.

За визначенням пп. 14.1.180 п. 14.1. ст. 14 Податкового кодексу України податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або не грошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом 1V цього Кодексу.

Як зазначено у п.18.1 ст.18 Податкового кодексу України, податковим агентом визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обов'язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків).

Пунктом 18.2 ст.18 Податкового кодексу України податкові агенти прирівнюються до платників податку і мають права та виконують обов'язки, встановлені цим Кодексом для платників податків.

Згідно з п. 171.1. ст. 171 Податкового кодексу України, особою, відповідальною чи нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді: заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.

У відповідності до п. 18.1, п. 18.2 ст.18, п. 54.2. ст. 54, п. 171.1 ст. 171 Податкового кодексу України, утриманий податок на доходи фізичних осіб сплачується податковим агентом у строки, встановлені розділом IV цього Кодексу.

Пунктом 54.2 статті 54 Податкового кодексу України закріплено, що грошове зобов'язання щодо суми податкових зобов'язань з податку, що підлягає утриманню та сплаті (перерахуванню) до бюджету в разі нарахування/виплати доходу на користь платника податку - фізичної особи, вважається узгодженим податковим агентом або платником податку, який отримує доходи не від податкового агента, в момент виникнення податкового зобов'язання, який визначається за календарною датою, встановленою розділом IV цього Кодексу для граничного строку сплати податку до відповідного бюджету.

Строки сплати податкового зобов'язання передбачено статтею 57 ПК України.

У відповідності до абз. 2 п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України, податковий агент зобов'язаний сплатити суму податкового зобов'язання (суму нарахованого (утриманого) податку), самостійно визначеного ним з доходу, що виплачується на користь платника податку - фізичної особи та за рахунок такої виплати, у строки, передбачені цим Кодексом.

Як встановлено підпунктом 176.2 "а" пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України, особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.

Порядок нарахування, утримання та сплати (перерахування) податку до бюджету наведено у статті 168 Податкового кодексу України.

У відповідності до п.п.168.1.2 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом.

Згідно з п.п. 168.1.4 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України, якщо оподатковуваний дохід надається у не грошовій формі чи виплачується готівкою з каси податкового агента, податок сплачується (перераховується) до бюджету протягом банківського дня. що настає за днем такого нарахування (виплати, надання).

Якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню де: бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду (пп.168.1.5 п.168.1 ст.168 Податкового кодексу України).

Відповідно до пп.168.1.6 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України для цілей цього розділу та пункту 54.2 статті 54 цього Кодексу під терміном "граничний термін сплати до бюджету податку" розуміються строки сплати податку, визначені цим пунктом.

Як випливає із матеріалів справи відповідачем за порушення ТОВ "Вендичанська цегла" правил сплати податку на доходи фізичних осіб застосовано штраф у розмірі 48025 грн. 37 коп. на підставі п. 127.1 ст. 127 Податкового кодексу України.

Досліджуючи питання правомірності застосування до позивача відповідальності за порушення правил сплати податку на доходи фізичних осіб на підставі ч. 1 п. 127.1 ст. 127 Податкового кодексу України, суд виходить із наступного.

Згідно п. 18.2 ст. 18 Податкового кодексу України податкові агенти прирівнюються до платників податку і мають права та виконують обов'язки, встановлені цим Кодексом для платників податків.

У відповідності до ч. 1 п. 127.1 ст. 127 Податкового кодексу України, не нарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Отже, за приписами вказаної норми передбачено застосування штрафу до податкового агента, який не нарахував, не утримав та не сплатив до бюджету податок з доходів фізичних осіб або до виплати доходу на користь іншого платника податків або під час виплати таких доходів. Вказаний перелік подій, з настанням яких закон пов'язує виникнення правопорушення є вичерпним.

Представник позивача в судовому засіданні зазначив, що він не заперечує проти основного зобов'язання в сумі 73556 грн. 63 коп., проте, не погоджується з штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 48025 грн. 37 коп.

Однак, як випливає із матеріалів справи податковим органом при нарахуванні штрафних санкцій нараховано штрафні санкції у розмірі 50% суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

В судовому засіданні представник відповідача зазначила, що податковим органом невірно застосовано суму штрафних фінансових санкцій у розмірі 50% та зазначила, що сума штрафних санкцій має бути обрахована в розмірі 25%.

Тлумачення наведених норм Податкового кодексу України дає суду підставу зробити висновок про те, що обов'язковими умовами настання фінансової відповідальності є:

-неподання, подання з порушенням встановлених строків, подання не у повному обсязі податкових розрахунків суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку;

- недостовірні відомості або помилки про суми доходів нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку.

До платників податків застосовується фінансова відповідальність тільки у разі недостовірних відомостей або допущення помилок про суми доходів нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку при заповненні податкових розрахунків, відносно інших помилок допущених платником податків фінансова відповідальність не передбачена. Як зазначено, представником відповідача у судовому засіданні ТОВ "Вендичанська цегла" подавались розрахунки сум доходу нарахованого (несплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку (форма 1-ДФ) до Могилів-Подільської ОДПІ своєчасно проте з недостовірними відомостями, що призвело до застосування фінансових санкцій.

Встановлені обставини справи дають суду підставу зробити висновок про те, що подвоєння сум нарахованого та виплаченого доходу, а також сум утриманого податку (нарахованого, перерахованого) за поданими податковими розрахунками відбулось внаслідок неправильного обрахунку штрафу, тому позивач не повинен нести за це фінансову відповідальність у вигляді штраф у розмірі 50%.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони зокрема: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Частиною 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При вирішенні питання про розподіл сплаченого позивачем при зверненні до суду судового збору суд керуючись ч. 3 ст. 94 КАС України, згідно якої, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 15 грудня 2014 року винесене Могилів-Подільською об'єднаною Державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Вінницькій області в частині неправомірно нарахованої штрафної (фінансової) санкції в розмірі 29636 грн. 58 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Вендичанська цегла" сплачений судовий збір в розмірі 91,35 грн.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Мультян Марина Бондівна