Справа № 806/2385/13-а
Суддя: Ємельянова В.І.
Дата ухвалення: 2015-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2015 року К/800/36993/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Ємельянової В.І.,

Рецебуринського Ю.Й., Стародуба О.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Виконавчої дирекції Житомирського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2013 року по справі №806/2385/13-а

за позовом Дочірнього підприємства «Євроголд Індестріз ЛТД» повного товариства «Євроголд сервіс ЦУМБЮЛЬ та КО «Торгове агентство»

до Виконавчої дирекції Житомирського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності

про скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2013 року Дочірнє підприємство «Євроголд Індестріз ЛТД» повного товариства «Євроголд сервіс ЦУМБЮЛЬ та КО «Торгове агентство» звернулось до суду з позовом до Виконавчої дирекції Житомирського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про скасування рішення.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2013 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2013 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове, яким позов задоволено.

Скасовано рішення Виконавчої дирекції Житомирського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 13 березня 2013 року № 26 в частині зобов'язання повернути Виконавчій дирекції Житомирського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності кошти у сумі 896,31 грн. - зайво нарахованої та виплаченої допомоги по тимчасовій непрацездатності та сплатити фінансові санкції у сумі 448,15 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, відповідач подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2013 року залишити в силі.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що з 12 лютого 2013 року по 1 березня 2013 року Виконавчою дирекцією Житомирського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (далі - Фонд) була проведена планова перевірка Дочірнього підприємства «Євроголд Індестріз ЛТД» по страхових коштах Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності за період з 1 січня 2012 року по 31 грудня 2012 року, за результатами якої 1 березня 2013 року було складено акт.

Перевіркою встановлено (на думку відповідача) порушення позивачем частини 1 статті 35 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» та пункту 20 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1266 від 26 вересня 2001 року (далі - Порядок), в результаті якого виплачена допомога по тимчасовій непрацездатності застрахованій особі ОСОБА_4 за день, який не компенсує втрачений заробіток (побутова травма отримана після закінчення робочого дня). Було нараховано за рахунок коштів Фонду по листку непрацездатності 234,06грн., хоча необхідно було нарахувати 175,54 грн. (переплата становить 58,52 грн.). Крім того, виплачена допомога по тимчасовій втраті працездатності восьми застрахованим особам за день 9 березня 2012 року, який не компенсує втраченого заробітку, а саме: 9 березня 2012 року працівники структурних підрозділів підприємства: швейний цех, цех холодної штамповки та цех металевих виробів не працювали, відповідно заробітна плата та єдиний соціальний внесок не нараховувалась, в результаті чого загальна сума неправомірно нарахованої допомоги за рахунок коштів Фонду склала 896,31 грн.

Рішенням від 13 березня 2013 року № 26 «Про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності», яким зобов'язано позивача повернути кошти в розмірі 954,83 грн. та сплатити фінансову санкцію в сумі 477,41 грн. за порушення порядку використання страхових коштів.

Позивач оскаржував вказане рішення лише в частині зобов'язання повернути кошти в розмірі 896,31 грн. (зайво нарахованої та виплаченої допомоги по тимчасовій непрацездатності) та застосування фінансових санкцій в розмірі 448,15 грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем зайво нарахована допомога по тимчасовій непрацездатності восьми працівникам за 9 березня 2012 року, на тій підставі, що структурні підрозділи підприємства, а саме швейна дільниця, цех холодної штамповки та цех виготовлення металевих виробів в цей день взагалі не працювали, заробітна плата не нараховувалась, а тому страхові суми за цей день не можуть бути виплачені.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позовні вимоги, суд апеляційної інстанції виходив з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, мають застраховані громадяни України, іноземці, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Це право виникає з настанням страхового випадку в період роботи (включаючи і час випробування та день звільнення), якщо інше не передбачено законодавством.

Згідно з частиною 1 статті 35 зазначеного Закону допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу), у разі настання в неї одного з таких страхових випадків: 1) тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві; 2) необхідності догляду за хворою дитиною; 3) необхідності догляду за хворим членом сім'ї; 4) догляду за дитиною віком до трьох років або дитиною-інвалідом віком до 18 років у разі хвороби матері або іншої особи, яка доглядає за цією дитиною; 5) карантину, накладеного органами санітарно-епідеміологічної служби; 6) тимчасового переведення застрахованої особи відповідно до медичного висновку на легшу, нижче оплачувану роботу; 7) протезування з поміщенням у стаціонар протезно-ортопедичного підприємства; 8) санаторно-курортного лікування.

Пунктом 20 Постанови передбачено, що сума страхових виплат застрахованій особі та оплати за перших п'ять днів тимчасової непрацездатності за рахунок коштів роботодавця розраховується шляхом множення суми денної (годинної) виплати, розмір якої встановлюється у відсотках середньоденної (середньогодинної) заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) залежно від страхового стажу, якщо його наявність передбачено законодавством, на кількість: календарних днів, що підлягають оплаті, - за страхуванням на випадок безробіття, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності (крім допомоги по тимчасовій непрацездатності), для допомоги по вагітності та пологах за страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, а також для добровільно застрахованих осіб та осіб, які сплачують єдиний податок, - для всіх страхових виплат; днів (годин), які підлягають оплаті за графіком роботи підприємства, установи, організації (структурного підрозділу підприємства, установи, організації або за індивідуальним графіком роботи), - для допомоги по тимчасовій непрацездатності та оплати за перших п'ять днів тимчасової непрацездатності за рахунок коштів роботодавця.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 8 працівників підприємства 9 березня 2012 року перебували на лікарняному, в зв'язку з чим отримали допомогу по тимчасовій непрацездатності .

Відповідно до Графіків роботи на 2012 рік затверджених генеральним директором та погоджені Радою трудового колективу 5 грудня 2011 року для всіх цехів та змін по підприємству 9 березня 2012 визначено робочим днем.

9 березня 2012 року вказані цехи фактично не працювали, частині працівників була надана основна щорічна відпустка, додаткова оплачувана відпустка для участі в заліково-екзаменаційній сесії, іншим працівникам надано відпустки без збереження заробітної плати за сімейними обставинами тривалістю один день, що підтверджено наказом від 6 березня 2012 року № 96-В.

Згідно статті 26 Закону України «Про відпустки» за сімейними обставинами та з інших причин працівнику може надаватися відпустка без збереження заробітної плати на термін, обумовлений угодою між працівником та власником або уповноваженим ним органом, але не більше 15 календарних днів на рік.

З огляду на викладене, суд касаційної інстанції погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що відпустка без збереження заробітної плати в межах визначених законодавством є правом працівника та не змінює графіка роботи підприємства, переводячи його у вихідний день. Крім того, працівники, що перебували на лікарняному, як застраховані особи мають право на отримання допомоги по тимчасовій втраті працездатності, яка компенсує втрачений заробіток.

Суд апеляційної інстанції не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судового рішення чи вчиненні процесуальних дій, а тому у відповідності до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2013 року - без змін.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Виконавчої дирекції Житомирського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності області залишити без задоволення.

Постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили протягом п'яти днів після направлення її копії особам і оскарженню не підлягає, крім як з підстав, у строк та в порядку, визначеними статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Ємельянова В.І.

Судді Рецебуринський Ю.Й.

Стародуб О.П.