Справа № 19519/09
Суддя: Нагорна Л.М.
Дата ухвалення: 2010-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" червня 2010 р. справа № 2а-155/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Нагорної Л.М.

суддів: Суховарова А.В. Чепурнова Д.В.

при секретарі судового засідання: Резнікові Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційні скарги Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ОСОБА_1 ради, ОСОБА_2

на постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 червня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ОСОБА_1 ради, третьої особи: Міністерства праці та соціальної політики України, про визнання дій протиправними та стягнення недоотриманої суми державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2009 року ОСОБА_2 звернулася до суду першої інстанції з позовом до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ОСОБА_1 ради, в якому просила суд визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ОСОБА_1 ради щодо нарахування, призначення та виплати щомісячної допомоги ОСОБА_2 по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку за 2007 рік; зобовязати Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ОСОБА_1 ради виплатити на її користь щомісячну допомогу по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку за 2007 рік у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до шести років, а саме недоплачені суми у розмірі 4602,29 грн. Також просила суд стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові втирати у розмірі 326,00 грн., а саме: витрати на правову допомогу 280,00 грн., сплата держмита 46,00 грн. Посилалася на те, що відповідач при наданні їй вказаних видів допомоги, керувався нормативно-правовими актами, які рішенням Конституційного суду України від 09 липня 2007 року визнані неконституційними. Своїми діями відповідач грубо порушив її право на належний соціальний захист, передбачений Конституцією України.

Постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 червня 2009 року позовні вимоги ОСОБА_2 були задоволені частково. Визнано дії Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ОСОБА_1 ради у не здійсненні перерахунку ОСОБА_2 виплат державної допомоги по догляду за дітьми ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, до досягнення ними трирічного віку за період з 23 грудня по 31 грудня 2007 року - протиправними. Зобовязано Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ОСОБА_1 ради здійснити ОСОБА_2 перерахунок виплат державної допомоги по догляду за дітьми: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, до досягнення ними трирічного віку за період з 23 грудня по 31 грудня 2007 року відповідно до частини 1 статті 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми»в розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років. В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 було відмолено.

Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ОСОБА_1 ради, не погодившись із постановою суду, подало апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачці у задоволенні позовних вимог повністю. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не прийняв до уваги, що головним розпорядником коштів Державного бюджету по розрахунку розміру даної допомоги є Кабінет Міністрів України, який визначає порядок виплати допомоги і щорічно у проекті Державного бюджету України передбачає цільові кошти необхідні для виплати цієї допомоги. Управління є бюджетною установою, створеною у встановленому порядку органом місцевого самоврядування, а тому є розпорядником коштів місцевого бюджету.

ОСОБА_2 також подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати постанову суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог та прийняти нову постанову, якою задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі. Посилалася на те, що відповідач припустився бездіяльності щодо своєчасного перерахунку та виплати їй допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі, передбаченому ст. 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням».

Заперечень на апеляційну скаргу позивачки відповідач до суду не направляв.

Заперечень на апеляційну скаргу відповідача позивачка до суду не направляла.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду відповідно до ст. 195 КАС України - в межах доводів апеляційних скарг і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ОСОБА_1 ради підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивачка має малолітніх дітей ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.12) та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.13), у зв'язку з чим з квітня 2007 року знаходиться на обліку у відповідача та отримує від нього виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (а.с.14).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка є працюючою особою, а тому їй з квітня 2007 році була призначена та виплачувалась вказана допомога на підставі Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та втратами, зумовленими народженням та похованням(а.с.14).

Частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", всі види державної допомоги сім'ям з дітьми, крім допомоги у зв'язку з вагітністю та пологами жінкам, зазначеним у частині другій статті 4 цього Закону, призначають і виплачують органи соціального захисту населення за місцем проживання батьків (усиновителів, опікуна, піклувальника).

Більш того, як слідує із Постанови Кабінету Міністрів України від 16 січня 2007 р. № 32 "Питання виплати застрахованим особам допомоги при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку" Управління праці та соціального захисту населення з 01 січня 2007 року повинні призначати, а з 2 кварталу 2007 р. зобов'язані виплачувати допомогу застрахованим особам за рахунок коштів субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на виплату допомоги сім'ям з дітьми, малозабезпеченим сім'ям, інвалідам з дитинства, дітям-інвалідам та тимчасової державної допомоги дітям.

Статтею 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" встановлено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, а, відповідно до ст. 43 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням", допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Приймаючи до уваги той факт, що з 9 липня 2007 року відновлена дія статті 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" від 21 листопада 1992 року № 2811-ХІІ, за якою допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років та дія ст. 43 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням", за якою розмір допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку не повинен бути меншим за розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, встановленого законом, колегія суддів приходить до висновку про неправомірність дій відповідача у 2007 році щодо несвоєчасного перерахунку та виплати позивачці допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі, передбаченому ст. 43 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням", з урахуванням того, що відповідач повинен був здійснити такий перерахунок саме з 09 липня 2007 року і до кінця поточного року.

З огляду на вказане, посилання апелянта на те, що їх дії протягом 2007 року були правомірними, оскільки позивачу були призначені та виплачувались вказані допомоги у розмірах, передбачених Законом, а саме: ст. 56 Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік", колегією суддів визнаються безпідставними, так як в судовому засіданні достовірно встановлено, що після 09 липня 2007 року відповідач не нараховував та не виплачував позивачці допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму , а саме - згідно ст. 62 Закону України Про державний бюджет на 2007 рік.

Статтею 13 Закону України Про державну допомогу сімям з дітьми передбачено право на отримання допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за цим Законом особі, яка фактично здійснює догляд за дитиною.

Оскільки законодавець передбачає можливість отримання такої допомоги в залежність від наявного здійснення догляду за дитиною, незалежно від того, ким такий догляд буде здійснюватись одним із батьків, усиновителем, опікуном, бабою, дідом або іншим родичем, колегія суддів приходить до висновку, що за таких умов при вирішенні питання щодо застосування розміру прожиткового мінімуму на відповідний рік, осіб, що здійснюють догляд за дитиною до досягнення трирічного віку слід віднести до основних соціальних і демографічних груп населення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, про те, що позивачкою без поважних причин пропущено річний строк звернення до суду, а тому, з урахуванням часу звернення позивачки з позовом до суду (23.12.2008р.), суд вірно зобовязав відповідача здійснити перерахунок та виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку саме з 23 грудня 2007 року.

Однак, суд першої інстанції припустився помилки щодо зобовязання відповідача здійснити перерахунок та виплати на користь позивачки допомоги по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми», а тому, враховуючи те, що позивачка є працюючою особою та отримує вказану допомогу на підставі ст. 43 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням", суд повинен був зобовязати Управління здійснити перерахунок та виплати допомоги по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку на користь ОСОБА_2 саме на підставі ст. 43 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням".

Посилання позивачки на те, що суд першої інстанції невірно застосував положення ст. 99 та ч.1 ст.100 КАС України, визнається колегією суддів безпідставним, оскільки ОСОБА_2 не навела будь-яких поважних причин щодо пропуску строку звернення до суду за захистом порушених прав.

Таким чином, відсутні підстави для застосування положень ч.1 ст.102 КАС України.

Посилання Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ОСОБА_1 ради на неможливість виконання рішення Конституційного суду України 09.07.2007 року, визнається колегією суддів безпідставним, оскільки практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права, свідчить про те, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх обов'язків ( справа "Кечко проти України", рішення від 08.11.2005р.).

Таким чином, встановивши, що відповідач порушив норми права, які регулюють спірні правовідносини, та визнавши дії відповідача неправомірними, колегія суддів приходить до висновку про необхідність зобовязання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_2 недоотриману допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, відповідно до ст. 43 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням", за період з 23 грудня 2007 року по 31 грудня 2007 року, включно, виходячи з розміру встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років за відповідний період, а саме: з 01 жовтня 2007 року - з розміру 470 грн. щомісяця, з урахуванням фактично отриманих нею сум допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за зазначений період.

Керуючись п.2 ч.1 ст. 198, ч.1 ст. 201, 205,207 КАС України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ОСОБА_1 ради - задовольнити частково.

Постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 червня 2009 року змінити, виключивши з мотивувальної частини постанови висновки суду щодо зобовязання відповідача виплачувати позивачці допомогу по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку відповідно до частини 1 статті 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми», та виклавши пункт третій резолютивної частини постанови в наступній редакції: «Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ОСОБА_1 ради здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_2 заборгованість з допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 23 грудня 2007 року по 31 грудня 2007 року, включно, виходячи з розміру встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років за відповідний період, а саме: з 01 жовтня 2007 року - з розміру 470 грн. щомісяця, з урахуванням фактично отриманих нею сум допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за зазначений період».

В іншій частині постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 червня 2009 року залишити без змін.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду України протягом двох місяців з дня її складення в повному обсязі.

Повний текст постанови складено 04 червня 2010 року.

Головуючий: Л.М.Нагорна

Судді: А.В.Суховаров

ОСОБА_5