Справа № 813/5266/14
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2015-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2015 р. № 876/8770/14

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Большакової О.О.,

Гуляка В.В.,

з участю секретаря судового засідання Малетич М.М.,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Козловської О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2014 року в адміністративній справі № 813/5266/14 за позовом ОСОБА_4 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ОСОБА_5, про визнання неправомірними та скасування постанов і зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просив визнати неправомірними і скасувати постанови державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції (надалі - Шевченківський ВДВС Львівського МУЮ):

- від 08.07.2014 року про відкриття виконавчого провадження № 43929070;

- від 28.05.2014 року про стягнення з нього виконавчого збору в сумі 47 284, 39 грн.

Також просив зобов'язати Шевченківський ВДВС Львівського МУЮ зняти арешти, накладені в рамках виконавчого провадження № 29402152 та закрити вказане виконавче провадження.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що у виконавчому провадженні № 29402152 виконавчий документ було повернуто без виконання за письмовою заявою стягувача, а борг та виконавчий збір сплачено ОСОБА_5 (солідарний боржник), тому не може двічі стягуватись виконавчий збір у розмірі 10% від суми, що підлягала стягненню у солідарному зобов'язанні.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2014 року позов задоволено.

Не погодившись із прийнятою постановою, її оскаржив Шепетівський ВДВС Львівського МУЮ, який вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте за невідповідності висновків суду обставинам справи та з помилковим застосуванням норм матеріального права. Тому просив скасувати постанову суду першої інстанції і прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовано тим, що за приписами частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір стягується, у тому числі, й у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача, якщо боржником у наданий державним виконавцем строк виконавчий документ не виконано.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційна скарга не належить до задоволення.

Відповідно до приписів статті 19 Закону України № 606-XIV від 21.04.1999 року «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; надалі - Закон № 606-XIV) державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа у т.ч. за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Згідно із частиною першою статті 27 Закону № 606-XIV у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Частиною першою статті 28 Закону № 606-XIV визначено, що у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 47 Закону № 606-XIV виконавчий документ на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалось або здійснено частково, повертається стягувану у разі якщо є письмова заява стягувача.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, на виконанні в державного виконавця Шевченківського ВДВС Львівського МУЮ перебували виконавчі провадження за №№ 29401377 та 29402152 за виконавчими листами № 2-1051, що видані 19.07.2011 року Залізничним районним судом м.Львова, щодо солідарного стягнення з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на користь ТОВ «Факторингова компанія «Омега» заборгованості в розмірі 472 023,99 грн та судових витрат в розмірі 1820 грн.

Постановою від 21.10.2011 року державним виконавцем Шевченківського ВДВС Львівського МУЮ відкрито виконавче провадження ВП № 29402152 і надано боржнику строк для добровільного виконання судового рішення до 28.10.2011 року.

Вказане виконавче провадження було завершено на підставі пункту 1 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (повернення виконавчого документа стягувачу), у зв'язку з чим 29.05.2014 року державним виконавцем винесено постанови про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 47 384,39 грн і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій у сумі 88,59 грн.

На підставі цих постанов ОСОБА_5 сплачено виконавчий збір та витрати на проведення виконавчих дій у повному обсязі.

Постановою про повернення виконавчого документа стягувачеві у виконавчому провадженні № 29402152 від 05.06.2014 р. державним виконавцем виконавчий лист № 2-1051, виданий 19.07.2011 року, повернуто стягувачу, а постанову про стягнення з боржника виконавчого збору виділено в окреме виконавче провадження за № 43929070 від 08.07.2014 року.

Крім того, 28.05.2014 року державний виконавець виніс постанову про стягнення з боржника ОСОБА_4 47 284,39 грн судового збору.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що підставами стягнення виконавчого збору, крім невиконання рішення суду в строк, установлений для добровільного його виконання, є фактичне виконання рішення суду органом державної виконавчої служби в примусовому порядку з застосуванням заходів примусового впливу до боржника, передбачених статтею 72 Закону № 606-XIV.

Оскільки, згідно із встановленими у справі обставинами, виконавчий документ не був виконаний державною виконавчою службою у примусовому порядку, стягнення з ОСОБА_4 виконавчого збору є незаконним.

Вказаний висновок відповідає позиції Верховного Суду України, висловленій у пункті 20 постанови Пленуму цього суду від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльності органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», де зазначено, що відповідно до статей 45, 46 Закону України «Про виконавче провадження» (в чинній редакції - статті 28 та 41) витрати виконавчого провадження та виконавчий збір стягуються за постановою державного виконавця з боржника, якщо останній не виконав рішення добровільно в установлений для цього строк і воно було виконане примусово.

Крім того, судом взято до уваги й те, що іншим солідарним боржником за тим же зобов'язанням ОСОБА_5, згідно із банківською квитанцією 20446.948.1 від 29.05.2014 року, уже було сплачено судовий збір у розмірі 47 384,39 грн, що складає 10% від суми, яка підлягала стягненню, тому винесення двох постанов про стягнення виконавчого збору з двох боржників у розмірі по 10% (а сукупно - 20%) від єдиної суми заборгованості протирічить положенням статті 28 Закону № 606-XIV.

За таких обставин колегія суддів приходить до переконання про підставність позовних вимог ОСОБА_4 про скасування постанов про стягнення виконавчого збору та відкриття провадження і правомірність задоволення таких вимог судом першої інстанції. Також підставно задоволено позовні вимоги про зобов'язання відповідача зняти арешти, накладені в рамках виконавчого провадження № 29402152, та закрити виконавче провадження, оскільки ці вимоги є похідними від попередніх вимог.

З приводу покликань апелянта на вчинення певних дій щодо примусового виконання рішення у виконавчому провадженні про стягнення заборгованості (складання акта, призначення експерта, суб'єкта оціночної діяльності тощо) колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне зауважити, що в ході судового розгляду було встановлено, що такі дії проводилися лише щодо майна іншого солідарного боржника за цим зобов'язанням - ОСОБА_5, але не позивача.

У відповідності до статті 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 200 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції є законною, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст.160 ч.3, 195, 196, 198 п.1 ч.1, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2014 року в адміністративній справі № 813/5266/14 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя Р.Й.Коваль

Судді О.О.Большакова

В.В.Гуляк

Ухвала в повному обсязі складена 29 травня 2015 року.