Справа № 815/2606/15
Суддя: Андрухів В. В.
Дата ухвалення: 2015-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2606/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2015 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Андрухіва В.В.

при секретарі Белан М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк", про визнання протиправною та скасування постанови, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк", в якому позивач просить:

- визнати протиправною та скасувати Постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 25.12.2014 року, ухвалену старшим державним виконавцем Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Поляковим О.Г. в рамках виконавчого провадження №43514255 при примусовому виконанні виконавчого напису №474 від 05.03.2014 року, виданого приватним нотаріусом Київського MHO Паракудою І.В.;

- зобов'язати Другий Київський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, в особі його повноважних осіб, в порядку ч.3 ст.49 та на підставі п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV від 21.04.1999р., винести постанову про закінчення виконавчого провадження №43514255, відкритого 24.04.2014 року, у зв'язку із фактичним в повному обсязі виконанням ОСОБА_1 як боржником рішення згідно з виконавчим документом.

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що на розгляді Другого Київського ВДВС Одеського міського управління юстиції знаходяться матеріали виконавчого провадження №43514255, постанова про відкриття якого винесена 24.04.2014 року щодо примусового виконання виконавчого напису №474 від 05.03.2014 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракудою І.В. 25.12.2015 року старшим державним виконавцем Другого Київського ВДВС Одеського міського управління юстиції в рамках вищезазначеного виконавчого провадження було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Як зазначає позивач, про наявність та зміст даної постанови їй стало відомо 29.04.2015 року, після отримання копії представником позивача. Відповідно до п.2 резолютивної частини постанови від 24.04.2014 року про відкриття виконавчого провадження № 43514255, позивачу, як боржнику, було надано семиденний строк з моменту ухвалення постанови (тобто до 01.05.2014 року включно) на добровільне виконання вимог виконавчого напису нотаріусу №474 від 05.03.2014 року про погашення боргу в сумі 632840,30 грн. Відповідно до п.3 резолютивної частини вищезазначеної постанови у разі невиконання у добровільному порядку з позивача буде стягнуто виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, тобто 63284,03грн. З цього приводу позивач зазначає, що поштове відправлення (лист) 285, в якому у якості вкладення містилися супровідний лист вих.№В-10/919/0542/8406 від 24.04.2014 року та постанова про відкриття виконавчого провадження №4351425 від 24.04.2014 року отримано нею лише 25.06.2014 року. Причиною отримання даного поштового відправлення позивачем лише в кінці червня 2014 року стало те, що державна виконавча служба направила його позивачу лише 20.06.2014 року, що підтверджується Витягом з бази «оn-line відстеження пересилання поштових відправлень», розміщеної на інтернет-сайті Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» за адресою: http://services.ukrposhta.com/barcodesingle/. Позивач вважає, що з вищенаведених підстав, які від неї не залежали, вона була позбавлена можливості виконати вимоги виконавчого документа у добровільному порядку в строки, зазначені в постанові про відкриття виконавчого провадження (тобто до 01.05.2014 року), що свідчить про відсутність правових підстав для застосування до неї стягнень у вигляді виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій, а також винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Також позивач зазначає, що 26.06.2014 року у зв'язку із виконанням нею у повному обсязі обов'язків у вигляді добровільного погашення боргу, припинив дію кредитний договір № 365-0131005/ФКВІ, укладений між позивачем та AT «Дельта Банк», який став підставою для видання виконавчого напису нотаріуса. Зазначене підтверджується Довідкою AT «Дельта Банк» вих.№05-2238711 від 26.06.2014 року та, на думку позивача, є підставою для закінчення виконавчого провадження. Позивач вважає, що несвоєчасним надісланням їй постанови від 24.04.2014 року вона була фактично позбавлена можливості реалізувати обов'язок щодо самостійного виконання вимоги виконавчого документа в строк до 01.05.2014 року. Крім того, позивач вказала, що вона добровільно виконала свої обов'язки з погашення боргу перед AT «Дельта Банк» у семиденний строк з моменту фактичного отримання постанови про відкриття виконавчого провадження, про що повідомила відповідача. 18.07.2014 року відповідач отримав заяву позивача про закінчення виконавчого провадження №4351425 від 24.04.2014 року з підстав, передбачених п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження, у зв'язку із фактичним повним виконанням вимог за виконавчим документом, з наданням підтверджуючих документів, в тому числі і довідки ПАТ «Дельта Банк» вих.№05-2238711 від 26.06.2014 року про повне погашення боргу за кредитним договором. Додатково позивач зазначає, що 18.11.2014 року Київським районним судом м.Одеси у справі №520/3926/14-ц винесено постанову про залишення без розгляду позовної заяви ПАТ «Дельта банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, у зв'язку із поданням представником банку відповідної заяви, вмотивованої фактом погашення в повному обсязі зобов'язань за кредитним договором. На підставі вищевикладеного позивач вважає, що порушення відповідачем вимог ч.1 cт.11, ч.5 ст.25, ч.8 ст.28, ч.1 ст.35 Закону України «Про виконавче провадження», ст.19 Конституції України, призвели до протиправного винесення постанови, що оскаржується.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити з наведених у позові підстав.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позову, вважаючи його необґрунтованим. При цьому пояснив, що постанова про відкриття виконавчого провадження направлена боржнику з запізненням через відсутність коштів. 18.07.2014 року від ОСОБА_1 надійшла заява про закінчення виконавчого провадження, до якої додано довідку ПАТ «Дельта Банк», адресовану ОСОБА_1, проте будь-яких довідок чи листів на адресу ДВС стягувач не надсилав. Державним виконавцем було надіслано до ПАТ «Дельта Банк» запит з проханням підтвердити факт виконання вимог виконавчого документа боржником ОСОБА_1, однак відповіді на цей запит державний виконавець не отримав. Крім того, відповідач пояснив, що надана позивачем довідка банку не є належним підтвердженням виконання вимог виконавчого документа, оскільки жодного платіжного документа, що підтверджує сплату боргу, боржником до ДВС надано не було. Тому, враховуючи невиконання боржником вимог виконавчого документа, а також наявність постанови про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 63284,03 грн., відповідач вважав обґрунтованою постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 25.12.2014 року. Що стосується вимоги позивача про зобов'язання відповідача винести постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», відповідач пояснив, що постановою державного виконавця від 26.12.2014 року № ВП 43514255 виконавчий документ - виконавчий напис № 474, виданий 05.03.2014 року приватним нотаріусом Паракуда І.В., було повернуто стягувачу на підставі п.4 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» через відсутність авансування стягувачем за зверненням державного виконавця витрат на проведення виконавчих дій.

Третя особа про дату, час і місце судового розгляду була повідомлена належним чином, до суду не з'явилася без поважних причин, тому відповідно до ч.4 ст.128 КАС України, суд ухвалив про розгляд справи за відсутності третьої особи.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи та надані докази, оглянувши матеріали виконавчого провадження ВП №43514255, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що 24.04.2014 року, на підставі виконавчого напису №474 від 05.03.2014 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракудою І.В., старшим державним виконавцем Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Поляковим О.Г. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 43514255 (а.с.10).

Відповідно до вищезазначеної постанови ОСОБА_1, як боржнику, було надано 7-денний строк з моменту винесення постанови на добровільне виконання вимог виконавчого напису нотаріуса №474 від 05.03.2014 року про погашення боргу в сумі 632840,30грн. Також у постанові зазначено, що у разі невиконання цих вимог у добровільному порядку з боржника буде стягнуто виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, тобто 63284,03грн.

Супровідним листом Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 24.04.2014 року №В-10/919/0042/8406 спрямовано на адреси сторін виконавчого провадження постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с.11).

Як вбачається з матеріалів справи, рекомендоване поштове відправлення з штрих-кодовим ідентифікатором № 285, в якому в якості вкладення містилися супровідний лист вих.№ В-10/919/0042/8406 від 24.04.2014 року та постанова про відкриття виконавчого провадження № 4351425 від 24.04.2014 року, були направлені відповідачем на адресу ОСОБА_1 20.06.2014 року, та отримані останньою 25.06.2014 року, що підтверджується копією конверта та Витягом з бази "оn-line відстеження пересилання поштових відправлень", розміщеної на інтернет-сайті Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" за адресою: http://services.ukrposhta.com/barcodesingle/ (а.с.12,13).

05.05.2014 року старшим державним виконавцем Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Поляковим О.Г., у зв'язку з невиконанням позивачем виконавчого напису винесено постанову щодо стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 63284,03 грн. (а.с.41).

25.12.2014 року постановою Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, накладено арешт та оголошено заборону на відчуження всього майна ОСОБА_1

Постановою від 26.12.2014 року старшим державним виконавцем Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Поляковим О.Г. повернуто виконавчий документ стягувачеві на підставі п.4 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» через відсутність авансування витрат на проведення виконавчих дій з боку стягувача за зверненням державного виконавця (а.с.39).

Частиною 1 ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" (далі за текстом - Закон) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 ст.11 Закону, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ч.1 ст.12 Закону, сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом, подавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у провадженні виконавчих дій, давати усні та письмові пояснення, висловлювати свої доводи та міркування з усіх питань, що виникають у ході виконавчого провадження, у тому числі під час проведення експертизи, заперечувати проти клопотань, доводів та міркувань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Частиною 5 ст.12 Закону встановлено, що сторони зобов'язані протягом трьох робочих днів письмово повідомити державного виконавця про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також письмово повідомляти державного виконавця про виникнення обставин, що зумовлюють обов'язкове зупинення виконавчого провадження, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі про зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - про зміну місця роботи.

Згідно з п.п.4, 7 ч.2 ст.17 Закону, підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи, зокрема: виконавчі написи нотаріусів та постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу.

Відповідно ч.5 ст.25 Закону, копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Відповідно до ч.1 ст.31 Закону, копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Як встановлено судом, вимоги ч.5 ст.25 Закону державним виконавцем своєчасно виконані не були, оскільки постанова про відкриття виконавчого провадження надіслана боржнику лише 20.06.2014 року замість 25.04.2014 року, що позбавило боржника можливості добровільно виконати вимоги виконавчого документа у встановлений строк.

З вищевикладеного вбачається, що позивач з незалежних від неї обставин, була повідомлена про відкриття щодо виконавчого провадження лише 25.06.2014 року, тобто зі спливом двох місяців з моменту винесення відповідної постанови.

Таким чином, позивач фактично була позбавлена можливості самостійного виконання вимог виконавчого документа в строк до 01.05.2014 року.

Судом встановлено, що 26.06.2014 року між ПАТ "Дельта Банк" та ОСОБА_1. укладено додатковий договір №1 до кредитного договору №365-0131005/ФКВІП-08 від 05.06.2008 року, що підтверджується цього договору, наданого представником позивача (а.с.48).

Згідно п.2 додаткового договору №1 до кредитного договору №365-0131005/ФКВІП-08 від 05.06.2008 року, ОСОБА_1 та ПАТ "Дельта Банк" домовились здійснити прощення (анулювання) боргу за договором на суму в розмірі 418 958,37 грн., у відповідності ст.605 ЦК України. Сторони домовилися, що п.п.2, 3 цього Додаткового договору починають застосовуватися з моменту здійснення Позичальником сплати заборгованості за Договором в розмірі суми не менш ніж 50000 доларів США на рахунок НОМЕР_1 відкритий в АТ "Дельта Банк".

Судом встановлено, що згідно квитанції № 54215250 від 26.06.2014 року, ОСОБА_1 сплатила 50000 доларів США, що еквівалентно 594095,95 грн. на рахунок НОМЕР_1 як оплату по кредитному договору №365-0131005/ФКВІП-08 (а.с.47).

Як вбачається з повідомлення ПАТ "Дельта Банк", на підставі рішення кредитного комітету АТ "Дельта Банк" № 8/16-1 від 06.02.2014 року, повідомлено боржника ОСОБА_1 про прийняте рішення щодо анулювання (прощення) частини заборгованості за кредитним договором №365-0131005/ФКВІП-08 від 05.06.2008 року у сумі 418958,37 грн. (а.с.46).

Також 26.06.2014 року начальником Одеського відділення №2 ПАТ "Дельта Банк" Чеглаковим І.М. видано ОСОБА_1 довідку про те, що кредитний договір №365-0131005/ФКВІП-08 від 05.06.2008 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ "Український промисловий банк", по якому право вимоги з 01.07.2010 року було відступлене АТ "Дельта Банк", припинив свою дію з 26.06.2014 року у зв'язку з повним виконанням позичальником зобов'язань за вказаним кредитним договором перед кредитором (а.с.14).

При цьому, посилання позивача на ухвалу Київського районного суду м.Одеси від 18.11.2014 року про залишення позову ПАТ "Дельта Банк" до ОСОБА_1 без розгляду суд не бере до уваги, оскільки дана ухвала не містить відомостей про те, що підставою залишення позову без розгляду є саме сплата ОСОБА_1 боргу за кредитним договором.

Частиною 1 ст.50 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження", у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Оскільки постановою від 26.12.2014 року повернуто виконавчий документ стягувачеві, чим завершене виконавче провадження, арешт накладений на майно позивача підлягає зняттю.

З огляду на наведене, суд вважає, що постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 25.12.2014 року, винесена старшим державним виконавцем Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Поляковим О.Г. в межах виконавчого провадження ВП № 43514255, підлягає скасуванню.

В задоволенні решти позовних вимог позивачу належить відмовити, враховуючи наступне.

17.07.2014 року позивач звернулася до старшого державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Полякова О.Г. з заявою про закінчення виконавчого провадження з посиланням на те, що з 26.06.2014 року кредитний договір №365-0131005/ФКВІП-08 від 05.06.2008 року, укладений між ОСОБА_1 та ПАТ "Дельта Банк", у зв'язку з добровільним погашенням боргу по цьому договору, - припинив свою дію.

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що після отримання листа від ОСОБА_1 від 17.07.2014 року державний виконавець Поляков О.Г. звернувся до ПАТ "Дельта Банк" з запитом щодо надання інформації про наявність боргу ОСОБА_1 згідно виконавчого напису №474 від 05.03.2014 року, виданого приватним нотаріусом Київського MHO Паракудою І.В., проте відповіді на запит не отримав.

Згідно з ч.3 ст.27 Закону, у разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір та витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.

При цьому, суд встановив що до заяви від 17.07.2014 року позивач не додала платіжний документ, який би підтверджував виконання нею вимог виконавчого документа, тому підстав для закінчення виконавчого провадження за п.8 ч.1 ст.49 Закону у державного виконавця не було.

Враховуючи наявність чинної постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 05.05.2014 року та відсутність у державного виконавця станом на 25.12.2014 року належних доказів виконання вимог виконавчого документа, суд не вбачає протиправності в діях державного виконавця з винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження.

Проте, з урахуванням встановлених судом обставин щодо сплати позивачем 26.06.2014 року частини боргу, що підлягала стягненню за виконавчим написом №474, та прощенням ПАТ «Дельта Банк» позивачу згідно додаткового договору № 1 від 26.06.2014 року решти боргу, що в сукупності свідчить про повне виконання вимог виконавчого документа на наступний день після отримання позивачем постанови про відкриття виконавчого провадження, як зазначено вище, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова від 25.12.2014 року підлягає скасуванню.

Пунктом 4 ч.1 ст.47 Закону України "Про виконавче провадження" зазначено, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено цим Законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа.

З огляду на те, що поверненням виконавчого документа стягувачу постановою від 26.12.2014 року державним виконавцем фактично завершене виконаче провадження, це унеможливлює його завершення в інший спосіб, про який просить позивач - за п.8 ч.1 ст.49 Закону України "Про виконавче провадження".

Таким чином, суд вважає, що вимога позивача щодо зобов'язання відповідача винести постанову про закінчення виконавчого провадження №43514255 на підставі п.8 ч.1 ст.49 Закону України "Про виконавче провадження" не підлягає задоволенню, оскільки відповідачем була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.2, 6-9, 11, 69, 71, 86, 94, 159-163, 167, 181 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 25.12.2014 року, винесену старшим державним виконавцем Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Поляковим О.Г. в межах виконавчого провадження ВП № 43514255 - скасувати.

В решті позову - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції - протягом 10 днів з дня проголошення постанови, а у разі застосування судом ч.3 ст.160 КАС України, - протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили у разі неподання апеляційної скарги у 10-денний строк з дня отримання копії постанови. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: В.В.Андрухів