Справа № 37988/09
Суддя: Руденко М.А.
Дата ухвалення: 2010-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" лютого 2010 р. справа № 2а-95/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Руденко М.А.

суддів: Нагорної Л.М. Чепурнова Д.В.

при секретарі судового засідання: Литовченко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконкому Заводської районної ради м. Дніпродзержинська на постанову Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 жовтня 2009 року по справі №2а-95/09 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Заводської районної ради м. Дніпродзержинська про визнання неправомірним рішення, зобовязання вчинити певні дії та стягнення допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, -

в с т а н о в и л а:

У грудні 2008 року позивачка звернулася до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Заводської районної ради м. Дніпродзержинська в якому просила: визнати неправомірним рішення відповідача в частині нарахування та виплати державної допомоги на дитину до трьох років щомісяця в розмірі, що дорівнює різниці між 50% прожиткового мінімуму, установленого для працездатних осіб, і середньомісячним сукупним доходом родини в розрахунку на одну особу за попередні 6 місяців, а всього за 10 місяців 2007 р. у сумі 1222,97 грн., зобовязати відповідача зробити перерахунок нарахованої позивачці виплаченої державної допомоги на дитину до 3-х років за період з 27.03.2007р. по 31.12.2007р., стягнути з відповідача кошти у вигляді недоплаченої частини державної допомоги на дитину до 3-х років за 10 місяців 2007 року у розмірі 3399,03 грн.

Постановою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 жовтня 2009 року адміністративний позов задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо не вчинення дій стосовно перерахунку та виплати позивачці соціальної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, передбаченої ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми», зобовязати відповідача здійснити перерахунок позивачці соціальної допомоги по догляду за дитиною по досягненню нею трьох років, передбаченої ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми»за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та здійснити її виплату, в решті заявлених позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати постанову та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апелянт вважає, що вищезазначена постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки позивачкою було пропущено строк звернення до суду за захистом порушених прав, коштів в бюджеті на виконання постанови суду не передбачено. Окрім того, Законом України «Про державний бюджет на 2007 рік»не були збільшені видатки на виплату вищевказаної допомоги.

Заперечень на апеляційну скаргу не надійшло.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, а також правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачка має дитину Літовченко Міхаіла, ІНФОРМАЦІЯ_1 дитини (свідоцтво про народження а.с. 8) та є особою, на яку поширюється дія статті 13 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми»від 21 листопада 1992 року № 2811-ХІІ (надалі Закон № 2811-ХІІ).

Згідно частини 1 статті 15 вищезазначеного Закону допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

У відповідності до Прикінцевих та перехідних положень Закону України №2811-ХІІ розмір державної допомоги сім'ям з дітьми, передбаченої статтею 15 цього Закону, визначається Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік у відсотковому відношенні до прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з поступовим наближенням до прожиткового мінімуму, але при цьому не може бути нижчим за величину, що дорівнює 25 відсоткам зазначеного прожиткового мінімуму, а з 1 січня 2006 року - 50 відсоткам цього прожиткового мінімуму.

Дію частини 1 статті 15 Закону України № 2811-ХІІ та пункту 3 розділу VIII "Прикінцеві положення" Закону України №2811-ХІІ зупинено пунктом 14 статті 71 Закону України від 19 грудня 2006 року №489-V "Про державний бюджет України на 2007" (надалі Закон №489-V).

Статтею 56 Закону №489-V встановлено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону України №2811-ХІІ здійснюється у розмірі, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 гривень для незастрахованих осіб та не менше 23 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, за рахунок коштів відповідної субвенції з державного бюджету місцевим бюджетом.

Рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року N 6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) визнано неконституційним положення пункту 14 статті 71 в частині зупинення на 2007 рік дії частини першої статті 15 та пункту 3 розділу VIII "Прикінцеві положення" Закону України №2811-ХІІ щодо встановлення розміру допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Статтею 152 Конституції України встановлено, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

З 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року включно відповідач повинен був провести нарахування сум допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, відповідно до ст.15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми».

Згідно ст. 62 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік", прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років встановлюється у розмірі: з 01 квітня 2007 року - 463 грн., з 01 жовтня 2007 року - 470 грн. Відповідно до довідки про виплати сум допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (а.с. 6) позивачка отримала у 2007 році за: липень 2007р. 129,03 грн., серпень 2007р. 132,64 грн., вересень 2007р. 134,45 грн., жовтень 2007р. 136,13 грн., листопад 2007р. 140,05 грн., грудень 2007р. 144,10 грн., відповідно сума заборгованості складає за 2007 рік:

липень: грн.;

серпень: грн.;

вересень: грн.;

жовтень: грн.;

листопад: грн.;

грудень: грн.;

а всього: 1896,43 грн.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що кошти для виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, у відповідності до Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік»не передбачалися, а також виплати їй не має можливості. В цій частині доводи апелянта про відсутність бюджетного фінансування суд не приймає до уваги, оскільки судові рішення приймаються в межах норм діючого законодавства в незалежності від причин ненадходження коштів з Державного бюджету України на виплату допомоги та згідно частини 2 статті 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст та спрямованість діяльності держави, держава відповідає перед людиною за свою діяльність, забезпечення прав і свобод людини є головним обовязком держави.

Задовольняючи позовні вимоги в частині позовних вимог за період з 09 липня 2007 року по 14 грудня 2007 року суд першої інстанції не вірно застосував норми процесуального права.

Так, відповідно до ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна зі сторін.

В запереченнях на позовну заяву відповідач вказує на те, що позивачем без поважних причин було пропущено строк подачі позовної заяви згідно ст. 99 КАС України, оскільки Рішення Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року №6-рп/2007 (опубліковане в офіційних виданнях України 27.07.2007 року) є загальнодоступними, позивачка мала змогу з ним ознайомитись та дізнатись, що її право порушено саме з моменту оприлюднення зазначеного рішення Конституційного Суду України. Також позивачка отримувала зазначену допомогу та мала можливість контролювати її розмір. Доказів щодо поважності пропуску строку позивачкою наданні не були, оскільки законом не встановлена можливість досудового порядку вирішення даного спору тому обчислення строку звернення до адміністративного суду не може починатись з моменту отримання відповіді, яка була надана відповідачем на письмове звернення позивачки.

Позивачка звернулася за позовом до суду 15 грудня 2008 року, про що свідчить штамп вхідної кореспонденції суду на позовній заяві (а.с. 3).

Виходячи з цього строк звернення позивачки до суду з вимогою перерахунку та виплати йому державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, з 09 липня 2007 по 14 грудня 2007 рік пропущений без поважної причини, тому в цій частині позовні вимоги за цей період задоволенню не підлягають.

Щодо відмови в задоволені позовних вимог, позивач своїм правом оскаржити постанову суду першої інстанції не скористався, що позбавляє суд процесуальної можливості переглянути постанову в частині відмови в задоволені позовних вимог.

Відповідно ч. 3 ст. 198. КАС України суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду має можливість скасувати її та прийняти нову постанову суду. Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне скасувати постанову Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 жовтня 2009 року по справі №2а-95/09 в частині зобовязання відповідача здійснити перерахунок позивачці соціальної допомоги по догляду за дитиною по досягненню нею трьох років, передбаченої ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми»за період з 09 липня 2007 року по 14 грудня 2007 року та здійснити її виплату.

В частині зобовязання відповідача здійснити перерахунок позивачці соціальної допомоги по догляду за дитиною по досягненню нею трьох років, передбаченої ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми»за період з 15 грудня 2007 року по 31 грудня 2007 року та здійснити її виплату постанову суду необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.198, ст.202, ст.207 КАС України колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконкому Заводської районної ради м. Дніпродзержинська на постанову Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 жовтня 2009 року по справі №2а-95/09 задовольнити частково.

Постанову Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 жовтня 2009 року по справі №2а-95/09 в частині зобовязання Управління праці та соціального захисту населення виконкому Заводської районної ради м. Дніпродзержинська здійснити перерахунок ОСОБА_1 соціальної допомоги по догляду за дитиною по досягненню нею трьох років, передбаченої ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми»за період з 09 липня 2007 року по 14 грудня 2007 року та здійснити її виплату скасувати, відмовивши в задоволенні цієї частини позовних вимог.

В іншій частині постанову суду залишити без змін.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання законної сили.

Судді: М.А. Руденко

ОСОБА_2

ОСОБА_3