Справа № 817/1196/15
Суддя: Жуковська Л.А.
Дата ухвалення: 2015-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/1196/15

05 червня 2015 року м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Жуковська Л.А. за участю секретаря судового засідання Сисун Н.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник не з'явився

відповідача: представник не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Кузнецовської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області
доФізичної особи-підприємця ОСОБА_1
про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ :

Кузнецовська об'єднана державна податкова інспекція у ГУ ДФС у Рівненській області звернулася до суду з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу з орендної плати за землю з фізичних осіб, податку з доходів фізичних осіб та заборгованості із сплати адміністративних штрафів та інших санкцій на загальну суму 143536,10 грн.

Представник позивача в судове засідання не прибув, подав клопотання про розгляд справи без його участі (а.с.44).

Відповідач участі уповноваженого представника в судовому засіданні не забезпечив. Причини неприбуття суду не повідомив та заперечень на адміністративний позов не подав. Про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Судом не визнавалася обов'язковою участь сторін в судовому засіданні. Отже, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представників сторін на підставі наявних доказів.

Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності до вимог ч.1 ст. 41 КАС України повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснювалося.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення повністю з наступних підстав.

Матеріали справи свідчать, що 14.01.1997 року ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець, що підтверджується копіями Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та Свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця (а.с.5-6).

Судом встановлено, що за відповідачем рахується заборгованість з орендної плати за землю з фізичних осіб, податку з доходів фізичних осіб та заборгованість із сплати адміністративних штрафів та інших санкцій на загальну суму 143536,10 грн., що підтверджується обліковою карткою та довідкою позивача (а.с.7-9,10).

Заборгованість з орендної плати за землю з фізичних осіб на загальну суму 2605,09 грн. виникла на підставі самостійно поданої відповідачем податкової декларації за 2012 рік №546 від 20.02.2012 року та нарахованої позивачем пені в сумі 344,15 грн. (а.с.11-1).

Заборгованість з податку на доходи з фізичних осіб на загальну суму 140765,33 грн. виникла на підставі податкового повідомлення-рішення № від 08.12.2014 року та № від 08.12.2014 року (а.с.13,14), прийнятих за результатами перевірки, оформленої актом №276/17- від 22.10.2014 року та нарахованої пені в сумі 8416,92 грн. (а.с.15-27).

Статтею ст. 67 Конституції України встановлено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

У відповідності до вимог п.п.16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з п.54.1 ст.54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом.

Враховуючи вимоги п.56.11 ст.56 Податкового кодексу грошове зобов'язання, самостійно визначене платником податків, не підлягає оскарженню.

Як свідчать матеріали справи, відповідач самостійно визначив грошове зобов'язання з орендної плати за землю з фізичних осіб на загальну суму 2260,94 грн., однак не сплатив його в установлені законом строки.

Відповідно до п.54.5 ст. 54 Податкового кодексу України, якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов'язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов'язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

Судом встановлено, що згідно з даними документообігу Рівненського окружного адміністративного суду станом на час розгляду справи судом податкові повідомлення-рішення № та № від 08.12.2014 року відповідачем в судовому порядку не оскаржувалися, а тому грошове зобов'язання з податку на доходи з фізичних осіб на загальну суму 132858,41 грн. вважається узгодженим і підстави для його несплати відсутні.

Згідно з ст. 129 Податкового кодексу України після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня. При нарахуванні суми грошового зобов'язання контролюючими органами нарахування пені розпочинається від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного у податковому повідомленні-рішенні згідно із цим Кодексом. Пунктом 129.3 цієї статті встановлено, що нарахування пені закінчується у день зарахування коштів на відповідний рахунок Державного казначейства України та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов'язань.

Згідно з обліковою карткою позивачем на суму податкового боргу за несвоєчасне погашення відповідачем узгоджених податкових зобов'язань з податку на доходи з фізичних осіб була нарахована пеня в сумі 8416,92 грн. та з орендної плати за землю з фізичних осіб в сумі 344,15 грн. (а.с.7-9).

Статтею 59 Податкового кодексу України встановлено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Судом встановлено, що 10.03.2009 року позивачем відповідачу виставлено першу податкову вимогу форми "Ф1" №1/34 на загальну суму 412,26 грн. та 13.04.2009 року - другу податкову вимогу форми «Ф2» №2/89, які 10.03.2009 року та 13.04.2009 року відповідно вручено відповідачу. Податкові вимоги відповідачем не задоволені і у встановленому порядку не оскаржувалися.

Як свідчать матеріали справи, всі активи відповідача перебувають в податковій заставі, згідно з витягами про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна №30341467 від 16.02.2011 року (а.с.33-36).

Підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України встановлено право органів державної податкової служби звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини

За наведених обставин, позовні вимоги підтверджені належними та допустимими доказами і підлягають до задоволення повністю.

Підстави для застосування ст.94 КАС України у суду відсутні.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) податкову заборгованість на загальну суму 143536 (сто сорок три тисячі п'ятсот тридцять шість) грн. 10 коп., в т.ч. з орендної плати за землю з фізичних осіб в сумі 2260,94 грн., податку з доходів фізичних осіб в сумі 140765,16 грн. та заборгованості із сплати адміністративних штрафів та інших санкцій в сумі 510 грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Жуковська Л.А.