Справа № 10323/10
Суддя: Нагорна Л.М.
Дата ухвалення: 2010-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" червня 2010 р. справа № 2а-50/10/1107

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Нагорної Л.М.

суддів: Чепурнова Д.В. Суховарова А.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11 січня 2010 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Знам'янської районної державної адміністрації про визнання неправомірними дій суб'єкта владних повноважень та зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2009 року позивачка звернулася до суду першої інстанції з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Знам'янської районної державної адміністрації, в якому просила суд визнати причину пропуску строку звернення до суду поважною, визнати неправомірними дії відповідача щодо нарахування сум державної допомоги, зобовязати відповідача нарахувати та виплатити недоплачену грошову допомогу при народження дитини в розмірі 1963,80грн., зобовязати відповідача нарахувати та виплатити недоплачену щомісячну грошову допомогу по досягненню дитиною трирічного віку в розмірі 5499,35грн., зобовязати відповідача відповідно до ст.15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" виплачувати щомісячну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, з 01.01.2009 року у розмірах, що дорівнюють прожитковому мінімуму для дітей віком до 6 років, з наступним підвищенням розміру прожиткового мінімуму встановленого законом, до закінчення передбаченого законом строку. Посилалася на те, що відповідач при наданні їй вказаних видів допомоги, керувався нормативно-правовими актами, які рішенням Конституційного суду України від 09 липня 2007 року визнані неконституційними. Своїми діями відповідач грубо порушив її право на належний соціальний захист, передбачений Конституцією України.

Постановою Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11 січня 2010 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено.

Не погодившись із постановою суду, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати постанову суду першої інстанції та задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі. Посилалася на те, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки, на її думку, річний строк вона не пропустила, оскільки дізналась про порушене право лише у серпні 2009 року із засобів масової інформації, а тому суд необґрунтовано застосував положення ст.ст.99, ч.1 ст.100 КАС України, а відповідач неправомірно виплачував їй допомогу згідно постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2007 року, яка суперечить положенням діючого законодавства.

Заперечень на апеляційну скаргу відповідач суду не надавав.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду відповідно до ст. 195 КАС України - в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивачка має малолітню доньку ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11), у зв'язку з чим з 20 листопада 2007 року знаходиться на обліку у відповідача та отримує від нього виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку на підставі Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" (а.с.12,13).

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Однак, п.14 ст. 71 Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік" було призупинено дію статті 12, частини першої статті 15 та пункту 3 розділу VIII "Прикінцеві положення" Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми".

Абзацом 3 частини 2 ст. 56 цього ж Закону було встановлено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 гривень для незастрахованих осіб та не менше 23 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідач здійснював виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за 2007 рік згідно до вищезазначеного порядку та розмірів (а.с.12,13).

Проте, рішенням Конституційного суду України від 09 липня 2007 року №6-рп/2007 положення абзацу третього частини другої статті 56, та п. 14 ст. 71 були визнані неконституційним та втратили чинність.

Частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приймаючи до уваги той факт, що ст. 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" про зупинення дії ст. 12, частини першої статті 15 та пункту 3 розділу VIII "Прикінцеві положення" Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", втратила чинність з 09.07.2007 року, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про неправомірність дій відповідача в 2007 році щодо несвоєчасного перерахунку та виплати позивачці допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі, передбаченому ст. 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", з урахуванням того, що відповідач повинен був здійснити такий перерахунок саме з 20 листопада 2007 року і до кінця поточного року.

Обґрунтованим є і висновок суду першої інстанції щодо відмови позивачці у задоволенні вимог щодо виплат допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, починаючи з 01 січня 2008 року з наступних підстав.

Пунктом 23 Розділу ІІ Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»було внесено зміни до ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», відповідно до яких допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 грн. В цій частині положення Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»про внесення змін в до ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми»неконституційними не визнавалися та діяли у часі. Допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за 2008 року в даному разі була нарахована та сплачена ОСОБА_1 в порядку та у розмірі, передбаченому Законом України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», а тому вказані вимоги задоволенню не підлягають.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду про відмову в задоволенні позовних вимог в частині зобовязання відповідача нарахувати та виплатити недоплачену грошову допомогу при народженні дитини, передбачену ст.12 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", з наступних підстав.

Статтею 56 Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік" встановлена допомога при народженні дитини - в розмір 8500 гривень. Виплата допомоги здійснюється одноразово при народженні дитини в сумі 3400 гривень, решта - протягом наступних 12 місяців рівними частинами у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідач здійснював виплати державної допомоги при народженні дитини згідно до вищезазначеного порядку та розмірів (а.с.12,13).

Рішенням Конституційного суду України від 09 липня 2007 року №6-рп/2007 положення статті 56 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік»в цій частині не визнавались неконституційними.

Відповідно до ч.2 ст. 95 Конституції України виключно Законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

З огляду на вищевказане, та враховуючи те, що Закон України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»за часом прийнятий пізніше Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", що він є головним, окрім Конституції України, фінансовим нормативним актом розподілу доходів та видатків у країні, колегія суддів вважає, що при визначенні розміру державної допомоги при народженні дитини та порядку її виплати слід керуватись саме положеннями, зазначеними абзацом 2 частини 2 статті 56 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік», а не статтею 12 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", і тому суд першої інстанції обґрунтовано відмовив ОСОБА_1 в задоволенні цієї частини позовних вимог.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачкою без поважних причин пропущено річний строк, передбачений ст.ст.99 КАС України.

Відповідно до матеріалів справи позивачка звернулась до суду 26.11.2009 року, тобто з пропуском річного строку, встановленого ст.99 КАС України.

Відповідач у своїх запереченнях на адміністративний позов наполягав на застосуванні положень ч.1 ст.100 КАС України.

За таких обставин посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що вона дізналася про порушення її прав стосовно належних їй виплат лише у серпні 2009 року з отриманої довідки про розміри виплаченої допомоги, визнаються колегією суддів безпідставними, оскільки позивачка щомісячно, починаючи з листопада 2007 року, отримувала допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та знала про розміри виплачених їй сум. Будь яких інших причин, що перешкоджали б їй своєчасно звернутись до суду, ОСОБА_1 не зазначала.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, 205,206 КАС України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11 січня 2010 року - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду України протягом двох місяців.

Головуючий: Л.М.Нагорна

Судді: Д.В.Чепурнов

ОСОБА_3