Справа № 32142/09
Суддя: Нагорна Л.М.
Дата ухвалення: 2010-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" травня 2010 р. справа № 2а-241/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Нагорної Л.М.

суддів: Суховарова А.В. Лукманової О.М.

при секретарі судового засідання: Фесовець А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Жовтоводської міської ради Дніпропетровської області

на постанову Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 18 серпня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Жовтоводської міської ради Дніпропетровської області про перерахунок щорічної допомоги та стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2009 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Жовтоводської міської ради Дніпропетровської області, в якому просив поновити пропущений строк щодо донарахування та виплати суми щорічної допомоги на оздоровлення за 2007 рік, визнати дії відповідача щодо неповного нарахування та виплати щорічної допомоги на оздоровлення за 2007-2008 рік неправомірними, стягнути з відповідача на його користь недоплачену суми щорічної допомоги на оздоровлення за 2007-2008 рік в розмірі 4625,00грн., стягнути з відповідача судові витрати в розмірі 49,65грн.

Постановою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено. Визнано протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Жовтоводської міської ради Дніпропетровської області щодо неповного нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення за 2007-2008 роки, передбаченої ст.48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Стягнуто з Управління праці та соціального захисту населення Жовтоводської міської ради Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 недоотриману суму щорічної допомоги на оздоровлення за 2007-2008 роки у розмірі 4625грн.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, Управління праці та соціального захисту населення Жовтоводської міської ради Дніпропетровської області подало апеляційну скаргу на неї, в якій просило постанову суду скасувати. В обґрунтування своїх вимог, посилалося на те, що судом першої інстанції не враховані та недостатньо досліджені норми процесуального та матеріального права при розгляді справи. Крім того апелянт зазначив, що Управління праці та соціального захисту населення Жовтоводської міської ради Дніпропетровської області є неналежним відповідачем у справі, оскільки виплати компенсації та допомоги певних видів, передбачених Законом, проводиться центром по нарахуванню і виплаті допомог та здійснення контролю за правильністю призначенням та виплати пенсій і цільових грошових допомог на підставі нарахувань, які здійснюються управлінням праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадян.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, а також правильність застосування судом норм матеріального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку як учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС ІІ категорії, що підтверджується посвідченням серії А № 503995 від 04 липня 2002 року (а.с.8).

У відповідності до статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про незастосування положення ч.1 ст. 100 КАС України, оскільки позивач є людиною похилого віку, невеликих матеріальних статків, як пенсіонер, відноситься до категорії самих незахищених верств населення, він мешкає в сільській місцевості, має дещо обмежені можливості ознайомлення з періодичними виданнями, в тому числі із тими, в яких обговорюються Рішення Конституційних судів. Крім того, його пояснення про те, що він дізнався про порушення своїх прав лише після висвітлення подій в засобах масової інформації, та в межах річного строку після цього звернувся до суду, відповідачем, на якого відповідно до ч.2 ст.71 КАС України покладено обовязок щодо доказування правомірності рішення, дії, бездіяльності, не спростовані ніякими доказами та не доведено того, що відповідач своєчасно повідомляв позивача про зміни в законодавстві, яким визначено підвищення до пенсії, право на отримання якого має позивач.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що позивач, як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС другої категорії, має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі пяти мінімальних заробітних плат на момент виплати, а не у розмірі щорічної допомоги, виплаченої відповідачем відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.2005 р, Закону України "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та постанови Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 р. № 836.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині визнання неправомірними дій посадових осіб відповідача щодо відмови позивачу у перерахунку та виплаті допомоги на оздоровлення за 2007 рік.

Згідно із ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України

Відповідно до п. 30 ст. 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" дія ст.48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" зупинена на 2007 рік. Згідно рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007р. N 6-рп/2007 зупинення дії ст.48 Закону України № 796-ХП, передбачене п.30 статті 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" визнане таким, що не відповідає Конституції України, тобто є неконституційним з 09 липня 2007 року.

Судом встановлено, що Управління праці та соціального захисту населення Жовтоводської міської ради Дніпропетровської області нарахувало позивачу допомогу на оздоровлення за 2007 рік не у відповідності із ст.48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", тобто, не у розмірі пяти мінімальних заробітних плат, а у твердій грошовій сумі, визначеній постановою КМУ № 562 від 12.07.2005 р. - у розмірі 100 грн., що підтверджується довідкою про виплати на оздоровлення (а.с.9).

Відповідно до п. 30 ст. 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" дія ст.48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" зупинена на 2007 рік. Згідно рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007р. N 6-рп/2007 зупинення дії ст.48 Закону України № 796-ХП, передбачене п.30 статті 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" визнане таким, що не відповідає Конституції України, тобто є неконституційним.

Отже, на час виплати допомоги позивачу за 2007 рік (вересень 2007 р.) дія ст.48 Закону № 796-ХІІ відповідно до Рішення Конституційного суду України №6-рп/2007 була відновлена.

Виходячи з того, що суб'єкти владних повноважень зобов'язані діяти лише на підставі і в межах наданих повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та іншими Законами України, відповідач при нарахуванні позивачу допомоги на оздоровлення у вересні 2007 р. повинен був застосовувати положення діючого на той період Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 р.", оскільки зупинення дії ст.48 Закону № 796-ХІІ відповідно до Закону України №498-V визнане неконституційним рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 р.

Виходячи з наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновків щодо визнання неправомірною відмову відповідача щодо виплати позивачу заборгованості щорічної допомоги на оздоровлення за 2007 рік та стягнення з відповідача на користь позивача недоплаченої суми щорічної допомоги на оздоровлення.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги про стягнення недоплачених сум на оздоровлення за 2008 рік, виходив з того, що відмова позивачу у виплаті заборгованості по компенсації на оздоровлення відповідно до ст.48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за вказаний період не відповідає наведеному Закону та являється протиправною, тому виходячи із засад пріоритетності Законів над урядовими нормативними актами при вирішенні спору застосовуються норми Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з наступних підстав.

Відповідач нарахував позивачу спірну суму за 2008 рік у вересні 2008 року, керуючись постановою КМУ № 562 від 12.07.2005 р. , що підтверджується довідкою про виплати на оздоровлення (а.с.9).

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 28/2008 (№ 10-рп/2008) положення п. 28 розділу ІІ Закону України "Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", яким ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" викладена в новій редакції - визнано таким, що не відповідає Конституції України, а тому дія ст. 48 Закону відновлена.

Отже, відповідач при нарахуванні позивачу допомоги на оздоровлення у вересні 2008 року неправомірно застосовував положення діючого Закону України "Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", оскільки дія ст.48 Закону № 796-ХІІ, відповідно до Закону України №498-V, була відновлена рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р.

Враховуючи вищенаведене, дії відповідача по виплаті щорічної грошової допомоги у розмірах, встановлених Законом України "Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", були неправомірними.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку щодо поновлення прав позивача шляхом стягнення з відповідача недоотриманої суми з щорічної допомоги на оздоровлення, у відповідності до ч.4 ст.48 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»за 2008 рік.

Відповідно п. 2 Постанови КМУ "Про затвердження Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 20.09.2005 року № 936 розпорядниками бюджетних коштів вищого рівня за програмами визначаються Міністерство праці та соціальної політики АРК, головні управління праці та соціального захисту населення обласних, головне управління соціального захисту населення Київської міської, управління праці та соціального захисту населення районних (міських) держадміністрацій, виконкомів міських, районних у містах рад, Фонд соціального захисту інвалідів. Згідно п.п.3.4 Постанови встановлено, що нарахування та виплати компенсацій, допомоги певних видів, передбачених Законом України "Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" проводиться управліннями праці та соціального захисту населення районних (міських) держадміністрацій, виконкомів міських, районних у містах рад. Судом першої інстанції вірно встановлено, що обов'язок щодо виплати спірних сум покладено саме на вказані органи і стягнення заборгованості з виплат допомоги на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи повинні здійснюватись з рахунків управлінь праці та соціального захисту населення.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують зроблений судом першої інстанції висновок.

Відповідно до ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, ст.205. ст.206 КАС України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Жовтоводської міської ради Дніпропетровської області залишити без задоволення.

Постанову Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 18 серпня 2009 року залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного суду України протягом двох місяців з моменту виготовлення повного тексту.

Повний текст ухвали виготовлено 19 травня 2010 року.

Головуючий: Л.М. Нагорна

Судді: А.В.Суховаров.

ОСОБА_2