Справа № 14131/10
Суддя: Католікян М.О.
Дата ухвалення: 2010-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" червня 2010 р. Справа № 2а-297/10

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Католікяна М.О. (доповідач),

суддів Бишевської Н.А. Добродняк І.Ю ,

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Дніпропетровськ апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в місті Мелітополі Запорізької області на постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 22 січня 2010 року, ухвалену в адміністративній справі №2а-297/10 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в місті Мелітополі Запорізької області про визнання відмови неправомірною, зобовязання вчинити дії,

у с т а н о в и л а:

У січні 2010 року позивачка звернулась з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Мелітополі Запорізької області про оскарження відмови у здійснені перерахунку та виплати підвищення до пенсії як дитині війни, зобовязання відповідача нарахувати та виплатити на її користь недоотриману суму підвищення до пенсії з 01.01.2006 року до 01.01.2010 року, зобовязання відповідача в подальшому нараховувати та виплачувати підвищення в належному розмірі. Просила поновити строк звернення з позовом до суду.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у 2006-2007 роках відповідач не нараховував підвищення до пенсії як дитині війни, а з січня 2008 року виплачував підвищення у меншому розмірі, ніж передбачено ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Відповідач проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що у 2006-2007 роках був відсутній механізм розрахунку підвищення до пенсії, передбаченого ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». З 01.01.2008 року позивачу виплачується підвищення до пенсії з урахуванням вимог Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України». Позивачем пропущено річний строк звернення з позовом до суду.

Постановою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 22.01.2010р. позовні вимоги задоволені частково: визнано неправомірним ненарахування та невиплату відповідачем підвищення до пенсії позивачу; зобовязано відповідача донарахувати та виплатити позивачу пенсію з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування»на час її виплати, відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», за період з 09.07.2007р. по 31.12.2007р., з 22.05.2008 року по 01.01.2010р. з відрахуванням фактично отриманих сум за ці періоди. У решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду, Управління Пенсійного фонду України в м. Мелітополі Запорізької області подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати її.

У скарзі апелянт посилається на те, що розмір мінімальної пенсії за віком, визначений Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», застосовується для розмірів пенсій, призначених згідно з цим законом. Підвищення до пенсії позивачу виплачувалось у відповідності до Законів України Про Державний бюджет України на відповідний рік. Позивачем пропущено річний строк звернення з позовом до суду.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач має статус дитини війни, що підтверджується відміткою у посвідченні (а.с. 8).

В силу ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 % мінімальної пенсії за віком.

Дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»було зупинено на 2006 рік згідно з п. 17 т. 77 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік». Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік»п. 17 ст. 77 був виключений, встановлено поетапне запровадження пільг дітям війни, передбачених ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»за результатами виконання бюджету у першому півріччі у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету.

Водночас такий порядок у 2006 році не було визначено.

Ураховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для зобовязання відповідача здійснити перерахунок позивачу підвищення до пенсії за 2006 рік.

Пунктом 11 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»від 19.12.2006 року №489-V зупинено дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»на 2007 рік.

Рішенням Конституційного суду України від 09.07.2007 року визнана такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), та втратила чинність з 09.07.2007 року ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», якою зупинено дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»на 2007 рік.

Таким чином, з 09.07.2007 року відповідач повинен був здійснити перерахунок та виплатити щомісячну доплату до пенсії позивачу в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Досліджуючи за вимогою представника відповідача питання щодо пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду у частині позовних вимог за 2007 рік колегія суддів вважає, що про порушення права на отримання підвищення до пенсії як дитині війни у розмірах, передбачених спеціальним законом, позивач дізналась після ухвалення 09.07.2007р. рішення Конституційним Судом України. Згідно з абз. 2 п. 6 резолютивної частини зазначеного рішення воно підлягає опублікуванню у бюлетні «Вісник Конституційного Суду України». Рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007р. опубліковано в офіційному періодичному виданні «Вісник Конституційного Суду України» від 10.09.2007р. №4, тому позивач, звернувшись до суду у січні 2010 року не дотрималась річного строку звернення до адміністративного суду у частині позовних вимог за 2007 рік, а суд першої інстанції без достатніх підстав поновив цей строк та задовольнив позовні вимоги за період з 09.07.2007р. по 31.12.2007р.

Згідно з пп. 2 п. 41 розділу II Закону України від 28.12.2007 р. N 107-VI «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»текст ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»викладений в наступній редакції: «Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до цього Закону та Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»дане підвищення провадиться за їх вибором згідно з одним із законів».

Частиною четвертою ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»передбачено, що учасникам війни, нагородженим орденами і медалями колишнього Союзу РСР за самовіддану працю і бездоганну військову службу в тилу в роки Великої Вітчизняної війни, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 15 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, іншим учасникам війни - на 10 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Оскільки з 01.01.2008 року прожитковий мінімум для непрацездатних осіб складав 470 грн., то відповідач з січня 2008 року правильно виплачував надбавку позивачу в розмірі 47 грн.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008р. положення п. 41 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»було визнано неконституційними.

Після 22.05.2008 року відповідач продовжував виплачувати підвищення до пенсії позивачу в розмірі 10% мінімальної пенсії за віком.

Позивач звернулась з позовом про перерахунок підвищення до пенсії за 2008-2009рр. 12.01.2010р. Про порушення права на отримання підвищення до пенсії як дитині війни у розмірах, передбачених спеціальним законом, позивач дізналась після ухвалення 22.05.2008р. рішення Конституційним Судом України. Згідно з абз. 2 п. 7 резолютивної частини зазначеного рішення воно підлягає опублікуванню у бюлетні «Вісник Конституційного Суду України». Рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008р. опубліковано в офіційному періодичному виданні «Вісник Конституційного Суду України» від 12.09.2008р. №4, тому позивач, звернувшись до суду у січні 2010 року не дотрималась річного строку звернення до адміністративного суду у частині позовних вимог за 22.05.2008р. 11.01.2009р., суд першої інстанції без достатніх підстав поновив цей строк та задовольнив вимоги за зазначений період.

До набрання законної сили рішень Конституційного Суду України від 09.07.2007р. та від 22.05.2008р. підстави для перерахунку підвищення до пенсії позивачу як дитині війни за період з 01.01.2007р. по 08.07.2007р. та з 01.01.2008р. по 21.05.2008р. відсутні, оскільки зазначені рішення не мають зворотної дії.

Зміст ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»не коригувався та її дія на 2009 рік січень 2010 року законами України не була зупинена, тому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення вимог в частині зобовязання відповідача здійснити перерахунок підвищення до пенсії позивачу з 12.01.2009р. по 01.01.2010р.

При цьому, ураховуючи пріоритет закону над підзаконним нормативно-правовим актом, суд першої інстанції правомірно не взяв до уваги постанову Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530, якою встановлені менші розміри підвищення до пенсії дітям війни, ніж передбачені ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

З урахуванням наведеного постанову суду слід скасувати в частині поновлення строку звернення з позовом до суду, визнання протиправними дій відповідача та зобовязання відповідача нарахувати та виплатити підвищення до пенсії позивачу як дитині війни за період з 09.07.2007р. по 31.12.2007р. та з 22.05.2008р. по 11.01.2009р., частково задовольнивши апеляційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 195, 197, п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 4 ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в місті Мелітополі частково задовольнити.

Постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 22 січня 2010 року в частині поновлення строку звернення з позовом до суду, визнання протиправною бездіяльності Управління Пенсійного фонду України в місті Мелітополі Запорізької області у період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 11 січня 2009 року, зобовязання Управління Пенсійного фонду України в місті Мелітополі Запорізької області донарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоотриману суму пенсії за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 11 січня 2009 року скасувати, і у позові у цій частині відмовити.

У решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня її постановлення шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий: М.О. Католікян

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя : І.Ю. Добродняк