Справа № 37338/09
Суддя: Поплавський В.Ю.
Дата ухвалення: 2010-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" вересня 2010 р.справа № 2а-1046/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Поплавського В.Ю.

суддів: Сафронової С.В. Уханенка С.А.

при секретарі судового засідання: Близнюк Т.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Новоархангельському районі Кіровоградської області на постанову Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 19 жовтня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Новоархангельському районі Кіровоградської області про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання здійснити перерахунок надбавки до пенсії як дитині війни,-

в с т а н о в и л а :

В вересні 2009 року позивач звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Новоархангельському районі Кіровоградської області та просив відновити порушене право на звернення до суду за захистом порушених прав, свобод та інтересів з 01.01.2006 року до 01.12.2008 року до 01.12.2008 року, визнати дії відповідача неправомірними та стягнути недоплачену як дитині війни щомісячну державну соціальну допомогу з січня 2006 року до січня 2009 року включно в сумі 3901,50 грн.

Постановою Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 19 жовтня 2009 року позовні вимоги задоволенні частково, поновлено строк звернення до суду за захистом порушених прав, визнано протиправною бездіяльність відповідача в частині не призначення, не нарахування та невиплати позивачу у період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, а також не донарахування та невиплати починаючи з 22 травня 2008 року підвищення до пенсії, передбаченого ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, розрахованого виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого на час виплат. Зобовязано відповідача призначити, донарахувати та виплатити позивачу підвищення до пенсії, яке передбачене ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року розрахованого виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого на час виплат за вирахуванням проведених виплат у цей період. В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду, оскільки вона винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення по справі, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, а також правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач є особою, на яку поширюється дія абзацу 1 статті 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»№2195-ІV від 18 листопада 2004 року, та має статус «дитини війни», що підтверджується відміткою в пенсійному посвідчені.

Суд першої інстанції вірно відмовив позивачу в задоволені позовних вимог за 2006 рік. Так, Законом України Про державний бюджет України на 2006 рік було зупинено дію статті 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, однак Законом України від 19 січня 2006 року №3367-IV «Про внесення змін до ЗУ «Про державний бюджет України на 2006 рік»дію цієї статті було відновлено, але встановлено, що пільги дітям війни, передбачені абзацом сьомим статті 5, запроваджується з 1 січня 2006 року, а статтею 6, - у 2006 році поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету. Однак протягом 2006 року Верховною Радою України та Кабінетом Міністрів відповідних нормативно правових актів не видавалось, тому і підстав для нарахування підвищення у 2006 році не було.

Дію ст. 6 Закону на 2007 рік було зупинено ст. 111 Закону України від 19 грудня 2006 року «Про Державний бюджет України на 2007 рік»(з урахуванням положень п. 12 ст. 71 нього Закону) та визначено, що у 2007 році підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону, виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») у розмірі 50% від розміру надбавки, встановленої для учасників війни.

Разом з тим, Рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року №6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) визнані неконституційними положення п. 12 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»щодо зупинення дії на 2007 рік ст. 6 Закону. Таким чином, дію ст. 6 закону України №2195-ІV було відновлено з 09 липня 2007 року.

Отже, підстави для перерахунку за період з січня по 9 липня 2007 року були відсутні.

Оскільки судом першої інстанції було поновлено строк звернення до суду, а відповідачем в апеляційній скарзі не наведено підстав для скасування висновку суду першої інстанції, колегія суддів не вбачає підстав для відмови в задоволенні позовних вимог у звязку із пропуском строку звернення до суду за захистом порушених прав.

Підпунктом 2 пункту 41 розділу II Закону України №107-VІ «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»текст статті 6 Закону України №2195-ІV викладено в наступній редакції: «Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.

Ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до цього Закону та Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" дане підвищення провадиться за їх вибором згідно з одним із законів».

Рішенням Конституційного суду України № 10-рп від 22 травня 2008 року визнано неконституційним положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік»N 107-VI від 28 грудня 2007 року щодо викладення положень ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»№2195-ІV в новій редакції. Таким чином, дію ст. 6 закону України №2195-ІV було відновлено з 22 травня 2008 року.

Доводи апелянта стосовно того, що згідно ст. 7 Закону фінансове забезпечення державних соціальних гарантій «дітей війни»здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, і Пенсійний фонд України не повинен нести відповідальність за позовами вказаної категорії громадян є неправильним виходячи з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003, №1058-IV мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Положення ч. 3 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) до обрахування інших пенсій чи доплат пов'язаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною першою статті, мінімального розміру пенсії за віком.

Суд зауважує, що реалізація особою права, яке пов'язане з отриманням бюджетних коштів, котра базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань судом не приймається до уваги.

Вищенаведені висновки свідчать, що відповідач діяв не у спосіб передбачений чинним законодавством на певний період часу, рішення Конституційного суду не виконував, що стало причиною звернення позивача до суду.

Пенсійний фонд України діє у відповідності до Положення «Про Пенсійний фонд України» і здійснює свої повноваження па підставі п. 15 зазначеного положення через створені в установленому порядку територіальні управління. Відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»рішення щодо призначення, донарахування перерахунок пенсії приймаються територіальними органами Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів.

Таким чином, обов'язок по нарахуванню та виплаті доплати до пенсії позивача, передбаченої ст. 6 Закону покладено на відповідні територіальні управління за місцем проживання позивача.

Відповідно до статей 95,96 Конституції України, предметом регулювання закону України про Державний бюджет України є встановлення доходів та видатків на загальносуспільні потреби. Такий закон затверджує повноваження органів державної влади здійснювати виконання Державного бюджету України протягом бюджетного періоду.

Дія закону про Державний бюджет України обмежена календарним роком, отже судом першої інстанції поза увагою залишилось те, що оскільки дія закону про бюджет на відповідний рік закінчується 31 грудня відповідного року, то й перерахунок мав би здійснюватись до цієї дати. Крім того, оскільки позивачем ставилась вимога лише про виплату допомоги до 01.01.2009 роки, колегія суддів вважає за необхідне зазначити кінцеву дату періоду за який підлягають задоволенню позовні вимоги за 2008 рік «по 31 грудня 2008 року».

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції вірно були застосовані норми матеріального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції і не можуть бути підставою для скасування постанови суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Керуючись п.1 ч. 1 ст. 198, ст.ст. 200, 205, 206 КАС України колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Новоархангельському районі Кіровоградської області залишити без задоволення.

Постанову Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 19 жовтня 2009 року залишити без змін.

Доповнити абзаци третій та четвертий резолютивної частини постанови Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 19 жовтня 2009 року після слів «з 22 травня 2008 року»текстом «по 31 грудня 2008 року».

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двадцяти днів з моменту проголошення, відповідно до ст. 325 ЦПК України.

Головуючий суддя: В.Ю. Поплавський

Судді: С.В. Сафронова

ОСОБА_2