Справа № 38757/09
Суддя: Нагорна Л.М.
Дата ухвалення: 2010-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" серпня 2010 р. справа № 2а-564/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Нагорної Л.М.

суддів: Суховарова А.В. Чепурнова Д.В.

при секретарі судового засідання: Резнікові Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Дніпровської районної у місті Дніпродзержинську ради

на постанову Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 вересня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Дніпровської районної у місті Дніпродзержинську ради про визнання дій протиправними та стягнення недоотриманих сум щорічної допомоги на оздоровлення, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2009 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Дніпровської районної у місті Дніпродзержинську ради, в якому просив визнати неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Дніпровської районної у місті Дніпродзержинську ради в частині нарахування та виплати йому щорічної допомоги за 2007р., 2008р., 2009 р. в розмірах значно нижчих ніж передбачено ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобовязати Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Дніпровської районної у місті Дніпродзержинську ради в місячний термін виплатити на його користь матеріальну шкоду, спричинену неправомірними нарахуваннями щорічної допомоги за 2007р., 2008р., 2009 р. відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»у розмірі 5930,00 грн.; зобовязати Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Дніпровської районної у місті Дніпродзержинську ради надалі при нарахуванні йому щорічної допомоги керуватись ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, інвалідом третьої групу звязку з чим користується всіма правами та пільгами, передбаченими діючим законодавством для цієї категорії осіб, а тому, відповідно до ст. 48 ЗУ Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.1991 року №796-ХІІ, йому передбачені щорічні виплати на оздоровлення у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат. Проте, відповідачем, всупереч вимогам Конституції України та ЗУ Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, було виплачено на користь позивача меншу суму компенсації на оздоровлення без врахування встановленого на території України розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на безпідставність заявлених вимог та просив також відмовити у задоволенні вимог з підстав пропуску строку звернення до суду, наполягав на застосуванні вимог ч.1 ст..100 КАС України ( а.с.15-16).

Постановою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 вересня 2009 року адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено частково. Дії Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Дніпровської районної у місті Дніпродзержинську ради в частині нарахування та виплати щорічної допомоги на оздоровлення особі, яка стала інвалідом внаслідок Чорнобильської катастрофи, визнано протиправними. Зобовязано Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Дніпровської районної у місті Дніпродзержинську ради перерахувати та виплатити ОСОБА_1 щорічну допомогу на оздоровлення за 2007, 2008, 2009 роки відповідно до ч.4 ст. 48 Закону України від 28.02.1991 року Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи із змінами та доповненнями, внесеними Законами України від 011.07.1992 року, від 06.06.1996 року, від 25.03.1999 року та від 11.07.2001 року, тобто у розмірі 4 (чотирьох) мінімальних заробітних плат за кожний рік, визначивши розрахунковий розмір мінімальної заробітної плати відповідно до Закону України «Про державний бюджет України», який буде чинним на момент виплати, та виключивши при нарахуванні і виплаті вже нараховані та виплачені за вказані роки суми щорічної допомоги на оздоровлення. В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Дніпровської районної у місті Дніпродзержинську ради подало апеляційну скаргу на неї, в якій просило постанову суду скасувати постанову суду першої інстанції, як незаконну та необґрунтовану. Вказували на те, що Управління праці та соціального захисту населення є неналежним відповідачем по даній справі, оскільки Управління безпосередньо не здійснює соціальні виплати постраждалим громадянам і відповідно не має реєстраційного рахунку для об лікування коштів для здійснення таких виплат. Вважають, що належним відповідачем по даній справі повинен бути Центр по нарахуванню і виплаті допомоги та здійснення контролю за правильністю призначення та виплати пенсії і цільових грошових допомог головного Управління праці та соціального захисту Дніпропетровської облдержадміністрації.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, а також правильність застосування судом норм матеріального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку як учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС І категорії та є інвалідом третьої групи, що підтверджується посвідченням серії А №096127 (а.с.7).

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги про щодо визнання неправомірними дій відповідача відносно виплати щорічної допомоги на оздоровлення за 2007 та 2008,2009 роки, та зобовязання відповідача провести донарахування та виплату недоплачених сум допомоги за вказані роки, виходив з того, що відмова позивачу у виплаті заборгованості сум на оздоровлення, у звязку з невиконанням вимог ст.48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за вказаний період є протиправною, тому, виходячи із засад пріоритетності Законів над урядовими нормативними актами, при вирішенні спору застосовуються норми Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", і позовні вимоги за 2007 та 2008, 2009 роки підлягають задоволенню.

Колегія суддів не у повній мірі погоджується з таким висновокм суду першої інстанції, а саме щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1 за 2007 рік, виходячи з наступного.

Частиною 4 статті 48 Закону № 796-ХІІ передбачено, що допомога на оздоровлення постраждалим від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС інвалідам третьої групи щорічно виплачується у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат. При цьому, розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати (абзац 7 частини 4 статті 48 Закону № 796-ХІІ).

Відповідно до п. 30 ст. 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" дія ст.48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" зупинена на 2007 рік.

Відповідно до ст.19 Конституції України суб'єкти владних повноважень зобов'язані діяти лише на підставі та в межах наданих повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та іншими Законами України.

Згідно матеріалів справи, відповідач виплатив спірну суму за 2007 р. позивачу у квітні 2007 року у відповідності до постанови КМУ № 562 від 12.07.2005 р., що підтверджується довідкою про виплати на оздоровлення (а.с.12).

Відповідно до п. 30 ст. 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" дія ст.48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" зупинена на 2007 рік. Згідно рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007р. N 6-рп/2007 зупинення дії ст.48 Закону України № 796-ХП, передбачене п.30 статті 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" визнане таким, що не відповідає Конституції України, тобто є неконституційним.

Отже, на час виплати допомоги позивачу (квітень 2007 р.) за 2007 рік дія ст.48 Закону № 796-ХІІ відповідно до Закону України "Про Державний бюджет на 2007 р." була зупинена.

Таким чином, на час виплати спірної суми за 2007 р. діяли два рівнозначні Закони, а саме: Закон України "Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та Закон України "Про Державний бюджет України на 2007 рік". Виходячи з пріоритетності дії Закону того, який прийнятий пізніше та того, що суб'єкти владних повноважень зобов'язані діяти лише на підставі і в межах наданих повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та іншими Законами України, дії відповідача слід визнати правомірними, а у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 за 2007 рік слід відмовити за їх безпідставністю.

Посилання суду першої інстанції на рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007, яким визнані неконституційними положення Закону України "Про Державний бюджет України 2007 рік", не приймаються судом апеляційної інстанції, вказане рішення було прийняте після виплати позивачу допомоги на оздоровлення.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкових висновків щодо зобовязання Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Дніпровської районної у місті Дніпродзержинську ради здійснити нарахування ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення, у відповідності до ч.4 ст.48 ЗУ Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи за 2007 рік та здійснити виплату.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про неправомірності дій відповідача відносно виплати щорічної допомоги на оздоровлення за 2008 та 2009 роки, та зобовязання відповідача провести донарахування та виплату недоплачених сум допомоги за 2008 та 2009 роки, виходячи з наступного.

Частиною 4 статті 48 Закону № 796-ХІІ передбачено, що допомога на оздоровлення постраждалим від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС інвалідам третьої групи щорічно виплачується у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат. При цьому, розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати (абзац 7 частини 4 статті 48 Закону № 796-ХІІ).

Однак п.28 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», текст статті 48 Закону № 796-ХІІ викладено у новій редакції, відповідно до якої щорічна допомога на оздоровлення виплачується у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст.19 Конституції України суб'єкти владних повноважень зобов'язані діяти лише на підставі та в межах наданих повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та іншими Законами України.

Відповідач виплатив позивачу спірну суму за 2008 рік у липні 2008 року у відповідності до постанови КМУ № 562 від 12.07.2005 р., що підтверджується копією довідки Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Дніпровської районної у місті Дніпродзержинську ради від 05 червня 2009 року №1907/08-21 (а.с.12).

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 28/2008 (№ 10-рп/2008) положення п. 28 розділу ІІ Закону України "Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", яким ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" викладена в новій редакції - визнано таким, що не відповідає Конституції України.

Таким чином, дія ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в редакції від 06.06.1996 року відновлена лише з 22 травня 2008 року.

Тобто, на час виплати допомоги (липень 2008 р.) за 2008 рік, відповідач повинен був застосувати ст.48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з виплатою допомоги на оздоровлення у кратному розмірі відповідно до мінімального розміру заробітної плати на час проведення виплати.

Згідно ст. 59 Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" з 1 січня 2008 року встановлений розмір мінімальної заробітної плати 515 гривень, з 1 квітня 2008 року - 525 гривень, з 1 жовтня 2008 року - 545 гривень та з 1 грудня 2008 року - 605 гривень на місяць.

Згідно ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік»Кабінету Міністрів України було надано право у 2009 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами.

Вказана стаття Закону № 835-VI від 26.12.2008 року неконституційною не визнавалась.

Проте, на виконання вищезазначеної норми Закону, Кабінетом Міністрів України у 2009 році окремої Постанови Кабінетом Міністрів України щодо встановлення розміру щорічної допомоги на оздоровлення, яка виплачується особам, що мають статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - не приймалось, розмір такої допомоги на 2009 рік Кабінетом Міністрів України не встановлювався, а дія статті ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції Закону № 230/96-ВР від 06.06.1996 року, відповідно до якої щорічна допомога на оздоровлення інвалідам другої групи виплачується у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат на момент її виплати у 2009 році не зупинялась.

Відповідно до ст. 55 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2009 рік»від 26.12.2008 встановлено, що у 2009 році розмір мінімальної заробітної плати з 1 січня 2009 року складає 605 гривень..

Таким чином, на момент виплати позивачу вказаної допомоги у березні 2009 року її розмір повинен складати 2420 грн. ( 605 х 4 ).

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Проте, Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Дніпровської районної у місті Дніпродзержинську ради щорічна допомога на оздоровлення, яка передбачена ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ОСОБА_1 була виплачена у березні 2009 року в розмірі, передбаченому Постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме - 90,00 грн.

Таким чином, дії Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Дніпровської районної у місті Дніпродзержинську ради у 2009 році при виплаті ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення були неправомірними, а його порушені права підлягають поновленню.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про неправомірність дій відповідача щодо невиплати щорічної допомоги на оздоровлення за 2008-2009 роки та зобовязання відповідача нарахувати та виплатити на користь позивача зазначену допомогу.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 198, п.4 ч. 1 ст. 202, ст.205. ст.207 КАС України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Дніпровської районної у місті Дніпродзержинську ради задовольнити частково.

Постанову Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 вересня 2009 року в частині зобовязання Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Дніпровської районної у місті Дніпродзержинську ради перерахувати та виплатити ОСОБА_1 щорічну допомогу на оздоровлення за 2007 рік відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи скасувати та у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у зазначеній частині відмовити.

В іншій частині постанову Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 вересня 2009 року - залишити без змін.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного суду України протягом двох місяців з дня її виготовлення у повному обсязі.

Повний текст постанови виготовлено 06 серпня 2010 року.

Головуючий: Л.М. Нагорна

Судді: Д.В.Чепурнов

ОСОБА_2