Справа № П/811/1515/15
Суддя: Г.П. Нагібіна
Дата ухвалення: 2015-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2015 року Справа № П/811/1515/15

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої - судді Нагібіної Г.П.

при секретарі - Дигас В.М.

за участю:

позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Турчин О.М.

представника третьої особи - Марченко В.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління МВС України в Кіровоградській області, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України в Кіровоградській області, про визнання протиправною бездіяльніості, зобов'язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- зобов'язати УМВС України в Кіровоградській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 утриманої грошової премії за грудень 2014 року у розмірі 10 % від суми грошового забезпечення;

- визнати бездіяльність УМВС України в Кіровоградській області протиправною, яка полягає у не нарахуванні та не виплаті грошового забезпечення більш ніж за один місяць;

- стягнути з УМВС України в Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 10000,0 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач ігноруючи норми діючого законодавства України своєчасно не виплатив ОСОБА_1 грошове забезпечення, через що позивач поніс моральну шкоду, оскільки був позбавлений засобів до існування.

Представник відповідача подав заперечення на позовну заяву, в яких позовні вимоги не визнаються у повному обсязі, оскільки позивачу зменшено нарахування та виплату грошової премії за грудень 2014 року у розмірі 10 % у зв'язку з наказом УМВС від 24.12.2014 р. №1330, який скасований судом, проте постанова не набрала законної сили, а тому в цій частині позову вимоги позивача є передчасними. Крім того, відповідач зазначає про те, що не допускав бездіяльності щодо своєчасного нарахування грошового забезпечення, оскільки дані обставини виникли через нечіткість наказу №1330, за розтлумаченням якого звертався працівник кадрової служби. Також представник відповідача вказує, що у позивача відсутні документальні підтвердження понесених моральних страждань.

У судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги, просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача заперечив проти задоволення позову з підстав, наведених у запереченнях.

Представник третьої особи заперечував проти позову, зазначивши, що позивач не навів доказів, які б підтверджували отримання позивачем моральних страждань, а також доказів того, що позивач вживав додаткових заходів щодо забезпечення нормального режиму існування себе та своєї родини.

Заслухавши позивача, представника відповідача та представника третьої особи, дослідивши докази у справі та з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, адміністративний суд,

ВСТАНОВИВ:

Наказом УМВС України в Кіровоградській області №1330 від 24.12.2014 р. «Про порушення службової дисципліни працівниками УБОЗ УМВС в області та їх покарання» ОСОБА_1 попереджено про неповну посадову відповідність та зменшено розмір грошової премії за грудень поточного року на 10% від суми, яка буде нарахована. При цьому, п.2 зазначеного наказу зобов'язано начальника ВФЗБО УМВС в області не нараховувати грошове утримання у період з 12 грудня 2014 року до теперішнього часу (а.с.15).

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04.02.2015 р. у справі №П/811/4601/14 визнано неправомірними та скасовано п.1, 2 наказу начальника УМВС України в Кіровоградській області №1330 від 24.12.2014 р. «Про порушення службової дисципліни працівниками УБОЗ УМВС в області та їх покарання» (а.с.7-10), яка набрала законної сили 28.05.2015 р. (а.с.33).

Проте, на день звернення позивача з позовом зазначена постанова не набрала законної сили, а відтак на час виникнення спірних правовідносин наказ №1330 від 24.12.2014 р. підлягав виконанню працівника УМВС України в Кіровоградській області.

Так, відповідно до розрахункового листа за грудень 2014 року (а.с.48) та довідки про нараховане грошове забезпечення (а.с.45) встановлено, що грошове забезпечення за грудень 2014 року нараховано і виплачено ОСОБА_1 19.12.2014 р. та 26.12.2014 р. в сумі 5028,08 грн., саме така сума надійшла на картковий рахунок позивача (а.с.14зв.). Водночас, нарахування проведено за 31 день, тобто, без урахування наказу №1330 від 24.12.2014 р., яким зменшено суму премії та період за який підлягає нараховувати грошове зобов'язання.

Відповідно до пункту 1.15 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом МВС України від 31 грудня 2007 р. N 499 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12 березня 2008 р. за N 205/14896, виплата грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу здійснюється щомісяця з 20 до 25 числа за поточний місяць

Отже, позивач у грудні місяці отримав грошові кошти за грудень місяць у повному розмірі.

Згідно розрахункового листка за лютий 2015 р. (а.с.47) та довідки про нараховане грошове забезпечення (а.с.45) встановлено, що грошове забезпечення за січень 2015 р. нараховано ОСОБА_1 не у січні, а у лютому 2015 р. Водночас, із нарахованого позивачу грошового забезпечення за січень 2015 р. відповідачем утримано надмірно виплаченого грошового забезпечення за грудень 2014 року 10% премії та суму грошового забезпечення за період з 12.12.14 по 24.12.14.

Дані відрахування із суми нарахованого грошового утримання здійснені на підставі наказу начальника УМВС України в Кіровоградській області №1330 від 24.12.2014 р. «Про порушення службової дисципліни працівниками УБОЗ УМВС в області та їх покарання», оскільки постанова Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16.02.2015 р., станом на день нарахування грошового забезпечення позивачу, не набрала законної сили.

Тобто, оскільки позивач отримав грошове утримання за грудень, 25 грудні 2015 р., а тому перерахунок отриманих сум був відрахований із сум нарахованого грошового утримання за січень 2015 р., який фактично відбувся у лютому 2015 р.

Представник відповідача в судовому засіданні зазначив, що УМВС України в Кіровоградській області не отримало ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28.05.2015 р., а після отримання ухвали суду здійснить відповідний перерахунок.

Враховуючи, що станом на день здійснення перерахунку постанова Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16.02.2015 р. не набрала законної сили, а тому в задоволенні позову в частині зобов'язання УМВС України в Кіровоградській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 утриманої грошової премії за грудень 2014 р. у розмірі 10 % від суми грошового забезпечення належить відмовити за передчасністю.

Стосовно позовної вимоги про визнання бездіяльності відповідача щодо своєчасної невиплати грошового утримання, суд зазначає наступне.

Як встановлено в судовому засіданні грошове утримання у січні 2015 р. позивачу не було нараховане та виплачене, а було нараховане у лютому 2015 р.

Представник відповідача зазначав, що своєчасне нарахування грошового забезпечення виникло у зв'язку з нечіткістю у наказі №1330 від 24.12.2014 р. періоду нездійснення нарахування грошового зобов'язання.

Так, у наказі УМВС України в Кіровоградській області №1330 від 24.12.2014 р. доручено кадровій службі не здійснювати нарахування позивачу грошового забезпечення у період з 12 грудня 2014 року до теперішнього часу та зменшити розмір премії на 10%.

Листом від 11.02.2015 р. №3/275 начальником Управління кадрового забезпечення УМВС України в Кіровоградській області повідомлено т.в.о. начальника ВФЗБО УМВС України в Кіровоградській області, що п.2 наказу УМВС України в Кіровоградській області №1330 від 24.12.2014 р. доручено не нараховувати окремим працівникам УБОЗ УМВС в області грошове утримання у період з 12 грудня 2014 року до теперішнього часу, при цьому словосполучення «до теперішнього часу» слід трактувати як термін видання вищевказаного дисциплінарного наказу, а саме - 24 грудня 2014 року (а.с.42).

Так, грошове забезпечення за січень 2015 р. позивачу нараховане в лютому, що підтверджується довідкою про нараховане грошове забезпечення та виплачено позивачу, що підтверджується платіжним дорученням №369 від 18.02.2015 р. (а.с.59-60) та даними про зарахування на картковий рахунок позивача 20.02.2015 р. грошових коштів у сумі 6722,65 грн. (а.с.30).

Частиною 7 ст.43 Конституції України встановлено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно з ч.1 ст.19 Закону України «Про міліцію», форми і розміри грошового забезпечення працівників міліції встановлюються Кабінетом Міністрів України і повинні забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування якісного особового складу міліції, диференційовано враховувати характер і умови роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності і компенсувати їх фізичні та інтелектуальні затрати.

Відповідно до п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 р. №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

У відповідності до пп.3.2.1 п.3.2 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом МВС України від 31 грудня 2007 р. N 499 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12 березня 2008 р. за N 205/14896, особам рядового і начальницького складу, що звільнені від служби через хворобу на підставі листків непрацездатності або перебувають у відпустці через хворобу, зберігається виплата грошового забезпечення в розмірі, одержуваному на день хвороби, але не більш ніж за чотири місяці, крім випадків, коли законодавством України передбачені більш тривалі строки перебування на лікуванні.

Суд зауважує, що своєчасність одержання винагороди за працю є конституційним правом працівника, порушення якого не може обґрунтовуватися не зрозумілістю наказів керівництва, які впливають на розмір такої винагороди (грошового забезпечення).

Більш того, суд враховує, що з приводу роз'яснення змісту наказу №1330 від 24.12.2014 р. посадова особа ВФЗБО УМВС України в Кіровоградській області звернулася лише 03.02.2015 р., тобто після спливу строку встановленого Інструкцією для проведення нарахування та виплати грошового забезпечення.

Враховуючи вищеописане, суд дійшов висновку про задоволення позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльність УМВС України в Кіровоградській області щодо своєчасної невиплати грошового забезпечення за січень 2015 р.

Стосовно позовної вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 10000 грн., суд зазначає наступне.

З огляду на зміст частини 1 статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 р. №2011-ХІІ, норми якого з огляду на п.1 ч.1 ст.3 поширюються, зокрема, на військовослужбовців правоохоронних органів, встановлено, що військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

При цьому частиною другою зазначеного Закону передбачено, що ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.

Таким чином, із аналізу зазначених норм суд дійшов висновку, що права та гарантії встановлені Конституцією та законами України поширюються на військовослужбовців із врахуванням законодавчо встановлених особливостей, а не за умови, якщо вони безпосередньо визначені спеціальним законодавством, яке врегульовує питання, пов'язані з прийняттям, проходженням та звільненням зі служби в органах внутрішніх справ України.

За таких умов, суд вважає необґрунтованим твердження представника відповідача щодо відсутності у позивача права на відшкодування завданої моральної шкоди, з огляду на не встановлення такого права спеціальними нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини 1 статті 2371 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

На підставі пункту 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. З'ясуванню в даному випадку підлягає те, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Суд зазначає, що бездіяльність відповідача щодо своєчасного не нарахування та не виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за січень 2015 року, яке є основним засобом для існування сім'ї позивача, обумовила необхідність вжиття позивачем додаткових заходів для пошуку коштів з метою забезпечення родини.

Проте, сума заявленої моральної шкоди, як на думку суду, не відповідає доведеним фактам моральних страждань позивача. Разом з тим, оцінюючи розмір завданої позивачу моральної шкоди, суд вважає, що справедливою сатисфакцією такої шкоди буде сума у розмірі 500 грн., оскільки не своєчасне отримання зазначених коштів спричинило позивачу моральну шкоду, водночас порушене право позивача було швидко відновлено.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення моральної шкоди підлягає задоволенню в частині суми 500 грн.

Керуючись ст. ст. 2,17, 158 - 163 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до управління МВС України в Кіровоградській області, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України в Кіровоградській області, про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області щодо своєчасної невиплати грошового забезпечення за січень 2015 р.

Стягнути з Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 500 (п'ятсот) гривень.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в порядку, передбаченому статтею 254 КАС України та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі, протягом десяти днів з дня отримання копії постанови суду, апеляційної скарги через Кіровоградській окружний адміністративний суд, з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 08.06.2015 р.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду Г.П. Нагібіна