Справа № 17467/09
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2010-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" березня 2010 р. справа № 2а-166/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Уханенка С.А.

суддів: Поплавського В.Ю. Сафронової С.В.

при секретарі судового засідання: Литовченко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Нікопольської міської ради на постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 травня 2009 р. по справі № 2а-166/09 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Нікопольської міської ради, про зобовязання вчинити певні дії , -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2008 року позивачка звернулась до суду з вимогами які в подальшому уточнила та просила зобов`язати відповідача зробити перерахунок допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з серпня 2007 року по день розгляду справи в суді, стягнути з відповідача борг в розмірі 6912,81 грн., зобов`язати відповідача виплачувати допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у відповідності до діючого законодавства починаючи з листопада 2008 року по 04.02.2009 року, стягнути з відповідача додатковий борг в розмірі 1339,99 грн.

Постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 травня 2009 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано бездіяльність відповідача , щодо проведення перерахунку допомоги по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку за 2007 рік неправомірними, зобов`язано відповідача провести перерахунок та виплатити на користь позивачки суму недоплаченої допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до ч.1ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми»за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року у розмірі 1843,70 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову та прийняти нову постанову якою відмовити в задоволені позовних вимог.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивачка має малолітнього сина ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8), у зв'язку з чим знаходиться на обліку у відповідача та отримує від нього виплати допомоги по догляду за дітьми до досягнення ним трирічного віку.

Так, відповідно до ст. 15 Закону України Про державну допомогу сім'ям з дітьми допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Законом України Про державний бюджет України на 2007 рік було встановлено наступне:

- абзац 3 частини 2 ст. 56 Закону: допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку - у розмірі, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 гривень для незастрахованих осіб та не менше 23 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідач проводив відповідні виплати до вищезазначеного порядку та розмірів.

Проте, рішенням Конституційного суду України від 09 липня 2007 року №6-рп/2007 положення абзацу третього частини другої статті 56, та п. 14 ст. 71 втратили чинність, як такі, що визнані неконституційним. Це рішення має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

Таким чином, при розрахунку розміру допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку слід керуватися ст. 15 Закону України Про державну допомогу сім'ям з дітьми з урахуванням рішення Конституційного суду України № 6-рп/2007 з 09.07.2007 року.

Задовольняючи позовні вимоги в частині недоплати суми за 2007 рік, суд першої інстанції не вірно застосував норми процесуального права.

Так, відповідно до ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна зі сторін.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач просив застосувати строк позовної давності, а позивачем не наведено поважності причини пропуску строку. Тому суду першої інстанції належало вирішити питання щодо застосування наслідку пропуску строку, відмовивши в задоволені позовних вимог.

Проте, суд першої інстанції дав фактичну оцінку клопотанню відповідача.

В позовній заяві позивачка не просила визнати причину пропуску звернення до суду поважною та поновити строк, будь-яких інших заяв щодо поновлення строку позивачем не подавалося, за таких обставин колегія суддів приходить до висновку про застосування положень ст. 100 КАС України та вважає за необхідне відмовити в задоволені позовних вимог за період з 09.07.2007 року по 30.09.2007 рік.

Враховуючи, що позивач звернувся до суду в жовтні 2008 року, то його вимоги підлягають задоволенню з жовтня 2007 року з наступного розрахунку: за жовтень 470- 136,13 = 333,87 грн., листопад: 470-140,05= 329,95 грудень: 470 144,10 = 325,9. Всього 989,72 грн.

Щодо вимог позивача про доплату за 2008 рік, суд першої інстанції вірно відмовив позивачу в цій частині. Так, як відповідно до положень п. 23 пп. 7 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік»стаття 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми»була викладена в наступній редакції: «допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сімї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 гривень».

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 28/2008 (№ 10-рп/2008) положення п. 23 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2008 рік не визнавалися неконституційними, що свідчить про їх чинність та про правомірність дій відповідача щодо нарахування і виплати позивачу допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі по 130 грн. щомісячно з січня 2008 року.

Вимоги позивачки щодо зобовязання відповідача виплачувати допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у відповідності до діючого законодавства починаючи з листопада 2008 року є безпідставними оскільки завданням адміністративного судочинства є захист порушених прав позивачів, а не тих прав, які виникнуть в майбутньому.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду підлягає частковому скасуванню.

У зв`язку з прийняттям Верховною Радою України Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо юрисдикції справ, пов`язаних із соціальними виплатами, який набрав чинності 10 березня 2010 року усі справи які пов`язані з призначенням, перерахунком, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат,соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням та інших соціальних виплат, соціальних послуг , допомоги, захисту, пільг, речового майна, пайків або грошової компенсації розглядаються у порядку цивільного судочинства. Згідно перехідних положень даного Закону адміністративні суди завершують розгляд справ даної категорії , провадження по яких відкрито. Тому судом касаційної інстанції є Верховний суд України, до якого і може бути здійснено оскарження рішення суду апеляційної інстанції.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст.198, п. 4 ч. 1 ст. 202, ст. 205, 207 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Нікопольської районної державної адміністрації задовольнити частково.

Постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 травня 2009 року - скасувати в частині задоволених вимог за 2007 рік.

В задоволені позовних вимог ОСОБА_3 в цій частині задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії управління праці та соціального захисту населення Нікопольської районної державної адміністрації по не нарахуванню і не виплаті ОСОБА_3 державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до ст.15 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми»за період з 01.10.2007 року по 31.12.2007 року.

Зобов`язати управління праці та соціального захисту населення Нікопольської районної державної адміністрації нарахувати та виплатити ОСОБА_3 недоотриману допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 01.10.2007 року по 31.12.2007 року, включно в розмірі 989,72 грн.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання чинності.

Головуючий: С.А. Уханенко

Судді: С.В.Сафронова

ОСОБА_4