Справа № 810/915/15
Суддя: Лапій С.М.
Дата ухвалення: 2015-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2015 року № 810/915/15

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лапій С.М., розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД «Рибпром» до Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

в с т а н о в и в:

ТОВ «ТД «Рибпром» звернулось до суду з позовом до ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 12.12.2014 №.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що висновки податкового органу про порушення позивачем вимог законодавства є необґрунтованими, не відповідають фактичним обставинам справи, а дії відповідача вчинені з порушенням вимог чинного законодавства.

Представник позивача звернувся до суду з письмовим клопотанням про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач, належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, до судового засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався. Надав суду письмові заперечення проти позову, у яких просить відмовити у його задоволенні з тих підстав, що позивачем порушено вимоги податкового законодавства, у зв'язку з чим оскаржувані рішення є обґрунтованими. Також просив розглядати справу за його відсутності.

На підставі ч. 4 ст. 122 КАС України судом прийнято рішення про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, судом встановлено наступне.

Посадовими особами ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ Міндоходів у Київській області проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності з податку на подану вартість підприємства ТОВ «ТД «Рибпром» за вересень 2014 року.

За наслідками перевірки складено Акт від 19.11.2014 № 100/1502/32846847, згідно висновків якого встановлено порушення підприємством вимог п. 198.6 ст. 198, п. 201.10 ст. 201 ПК України, в результаті чого підприємством завищено податковий кредит за вересень 2014 року на суму 170 690,00 грн., занижено позитивне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду на суму 170 690,00 грн., та, відповідно, занижено суму податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню за підсумками поточного звітного (податкового) періоду на 170 690,00 грн.

Зі змісту Акту перевірки та письмових заперечень відповідача проти позову слідує, що підставою для збільшення грошових зобов'язань та застосування штрафних санкцій стало неправомірне, на думку податкового органу, віднесення платником до складу податкового кредиту суми ПДВ у розмірі 170 690,00 грн. у зв'язку з тим, що згідно бази даних ІС «Податковий блок» ІПН 55 є неіснуючим індивідуальним податковим номером платника ПДВ.

За результатами камеральної перевірки відповідачем винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 12.12.2014 р. № .

Вважаючи висновки податкового органу необґрунтованими, а прийняте на їх підставі податкове повідомлення-рішення протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Як встановлено судом, у вересні 2014 року ТОВ «ТД «Рибпром» сформувало податковий кредит в сумі 170 690,00 грн. на підставі виписаних податкових накладних контрагентом, а саме - ТОВ «Вінс-Трейд», в яких зазначається індивідуальний податковий номер даного підприємства 59.

Проте, у додатку 5 до податкової декларації з податку на додану вартість за вересень 2014 року та у реєстрі виданих і отриманих податкових накладних позивачем допущено описку в зазначенні індивідуального податкового номера ТОВ «Вінс-Трейд» і вказано замість вірного індивідуального податкового номера « 59» помилковий « 55».

На даній підставі контролюючий орган дійшов висновку про заниження позивачем податкових зобов'язань з ПДВ та про неправомірне формування податкового кредиту.

Такі висновки податкового органу суд вважає необґрунтованими у зв'язку з наступним.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період.

У той же час, відповідно до п. 50.1 ст. 50 ПК України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинною на час подання уточнюючого розрахунку.

Згідно п. 50.2 ст. 50 ПК України платник податків під час проведення документальних планових та позапланових перевірок не має права подавати уточнюючі розрахунки до поданих ним раніше податкових декларацій за будь-який звітний (податковий) період з відповідного податку і збору, який перевіряється контролюючим органом.

Проте, п. 50.2 ст. 50 ПК України встановлені обмеження щодо подання уточнюючих розрахунків виключно під час проведення документальних планових та позапланових виїзних перевірок.

Пунктом 75.1 ст. 75 ПК України визначено види перевірок, які можуть проводитись контролюючим органом, зокрема - камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до пп. 75.1.1 та пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків. Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Отже, зі змісту ст. 75 ПК України слідує, що камеральна перевірка не відноситься до документальних планових та позапланових виїзних перевірок, у зв'язку з чим обмеження подання уточнюючих розрахунків в ході перевірки не розповсюджується на проведення камеральних перевірок.

З матеріалів справи слідує, що з метою виправлення помилки позивачем подано уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з ПДВ у зв'язку виправленням самостійно виявлених помилок з Додатком 5 до податкової декларації з ПДВ.

В уточнюючому розрахунку і додатку 5 позивачем самостійно виправлено помилку в зазначенні індивідуального податкового номеру ТОВ «Вінс-Трейд». Отримання уточнюючого розрахунку до декларації з ПДВ податковим органом підтверджується квитанцією № 2, копія якої міститься в матеріалах справи.

У результаті виправлення позивачем індивідуального податкового номера свого контрагента числове значення заявленого податкового кредиту не змінилося, відтак, така поведінка платника не призвела до збільшення чи зменшення його податкових зобов'язань або невчасної сплати таких зобов'язань.

Будь-яки доказів проведення документальних планових та/або позапланових виїзних перевірок за період, за який позивачем подано уточнюючий розрахунок, відповідачем суду не надано.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачем уточнено показники податкової звітності до проведення документальних планових та позапланових виїзних перевірок, а тому з дотриманням вимог ст. 50 ПК України.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст. 201 ПК України) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 ПК України.

Відповідно до п. 201.6 ст. 201 ПК України податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту (п. 201.10 ст. 201 ПК України).

Суд, дослідивши отримані позивачем податкові накладні виписані ТОВ «Вінс-Трейд», дійшов висновку, що вони оформлені згідно вимог закону та містять всі необхідні реквізити передбачені ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність». Крім того, судом встановлено, що отримані позивачем податкові накладні не підлягали обов'язковій реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних, оскільки сума податкових зобов'язань з ПДВ у кожній не перевищувала 10 000 грн.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про правомірність формування позивачем податкового кредиту згідно податкових накладних виписаних ТОВ «Вінс-Трейд», а тому збільшення грошових зобов'язань і застосування до позивача штрафних санкцій у сумі сформованого податкового кредиту у розмірі 170690,00 грн. є протиправним.

Окрім того, суд погоджується з доводами позивача, викладеними в додаткових поясненнях щодо порушення відповідачем порядку проведення камеральних перевірок.

Так, згідно абз. 2 п. 201.6 ст. 201 ПК України контролюючі органи за даними реєстрів виданих та отриманих податкових накладних, наданих в електронному вигляді, повідомляють платника податку про наявність у такому реєстрі розбіжностей з даними контрагентів. При цьому платник податку протягом 10 днів після отримання такого повідомлення має право уточнити податкові зобов'язання без застосування штрафних санкцій, передбачених розділом II цього Кодексу.

Проте відповідачем не надано суду доказів повідомлення платника про наявність розбіжностей в реєстрі виданих та отриманих податкових накладних, виписаних ТОВ «Вінс-Трейд».

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про правомірність формування позивачем податкового кредиту та відсутність підстав для донарахування йому грошових зобов'язань та штрафних санкцій, а тому оскаржуване податкове-повідомлення рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Всупереч наведеним вимогам відповідач як суб'єкт владних повноважень не довів правомірності своїх дій.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а тому адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

До позовної заяви позивачем додано докази сплати судового збору у сумі 426,72 грн., які підлягають стягненню з Державного бюджету України на його користь.

Керуючись статтями 69, 70, 71, 94, 122, 158-163, 167, 257 КАС України, суд, -

п ос т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління Міндоходів у Київській області від 12.12.2014 № .

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД «Рибпром» (код за ) судові витрати у сумі 426 (чотириста двадцять шість) грн. 72 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Лапій С.М.