Справа № 2а-1549/11/2670
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2015-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а-1549/11/2670 Головуючий у 1-й інстанції: Літвінова А.В. Суддя-доповідач: Саприкіна І.В.
У Х В А Л А

Іменем України

03 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Саприкіної І.В.,

суддів: Аліменка В.О., Кобаля М.І.,

при секретарі: Погорілій К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України, апеляційну апеляційну скаргу ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м.Києві, як правонаступника ДПІ у Дарницькому районі м. Києва, на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 06.03.2015 року по справі за позовом суб'єкта господарської діяльності - фізичної особи ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі м. Києва про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А :

Суб'єкт господарської діяльності - фізична особа ОСОБА_2 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до ДПІ у Дарницькому районі м. Києва про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 30.04.2010 року № /15322 та № /15320.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 24.03.2011 року, залишеної без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 29.09.2011 року, позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 22.10.2014 року зазначені судові рішення скасовано в частині задоволення позовних вимог щодо скасування рішення ДПІ у Дарницькому районі міста Києва про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 30.04.2010 року № /15322, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києів від 06.03.2015 року позовні вимоги задоволено: визнано протиправним та скасовано рішення від 30.04.2010 року № /15322 про застосування штрафних (фінансових) санкцій.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м.Києві, як правонаступник ДПІ у Дарницькому районі м. Києва, подали апеляційну скаргу, в якій просять скасувати незаконну, на їх думку, постанову суду першої інстанції та постановити нову про задоволення позову в повному обсязі. При цьому апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність судового рішення, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів знаходить, що вона не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Так, з матеріалів справи вбачається, що податковим органом проведено позапланову виїзну перевірку суб'єкта господарської діяльності - фізичної особи ОСОБА_2 з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства за період з 06.03.2007 по 31.12.2009 року, за результатами якої складено акт від 12.04.2010 року № 2229/17/4/НОМЕР_1.

Перевіркою встановлено порушення позивачем:

- п. 19.1 «а» Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» та не ведення позивачем книги обліку доходів та витрат з 12.03.2006 року по 30.06.2007 року та з 01.01.2008 року по 31.12.2009 року, яку мають вести суб'єкти господарської діяльності, що знаходяться на загальній системі оподаткування;

- пунктів 1, 2, 3 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» щодо незастосування позивачем у його господарській діяльності реєстратора розрахункових операцій.

За наслідками перевірки державною податковою інспекцією у Дарницькому районі міста Києва складено акт та прийнято рішення від 30.04.2010 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій:

№ /15322, яким до позивача застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 534 360,00 грн.;

№ /15320, яким до позивача застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 45 000,00 грн.

З врахуванням висновків ухвали Вищого адміністративного суду України від 22.10.2014 предметом дослідження нового судового розгляду, а, отже, і даного апеляційного розгляду справи, є лише рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 30.04.2010 року № /15322

Вирішуючи питання щодо правомірності спірного рішення, судова колегія виходить з наступного.

Порядок ведення касових операцій у національній валюті в Україні підприємствами (підприємцями) визначений Положенням про порядок ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженим постановою Правління НБУ від 15.12.2004 року №637 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 13.01.2005 за №40/10320 (далі по тексту редакція Положення приведена станом на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 2.2 Положення про порядок ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління НБУ від 15.12.2004 №637, підприємства (підприємці) здійснюють розрахунки готівкою між собою і з фізичними особами (громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, які не здійснюють підприємницької діяльності) через касу як за рахунок готівкової виручки, так і за рахунок коштів, одержаних із банків. Зазначені розрахунки проводяться також шляхом переказу готівки для сплати відповідних платежів. Підприємства (підприємці) здійснюють облік операцій з готівкою у відповідних книгах обліку.

Пунктом 2.6 Положення про порядок ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління НБУ від 15.12.2004 №637, визначено, що уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

Під оприбуткуванням готівки, згідно з пунктом 1.2 вказаного Положення розуміється проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, книзі обліку розрахункових операцій.

Відповідно до підпункту «а» п. 19.1 ст. 19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) платники податку зобов'язані вести облік доходів і витрат у обсягах, достатніх для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, у разі коли такий платник податку зобов'язаний цим Законом подавати декларацію або має право на таке подання з метою повернення надміру сплачених податків, у тому числі при застосуванні права на податковий кредит. Форми такого обліку та порядок його ведення визначаються центральним податковим органом за узгодженням з комітетом Верховної Ради України, відповідальним за проведення податкової політики.

Статтею 4 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що форма Книги обліку доходів і витрат, які підлягають оподаткуванню відповідно до цього Указу, а також порядок її ведення суб'єктами малого підприємництва, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, встановлюється Державною податковою адміністрацією України.

Для платника єдиного податку - фізичної особи порядок ведення Книги обліку доходів і витрат затверджено наказом ДПА України від 29 жовтня 1999 року № 599 «Про затвердження Свідоцтва про сплату єдиного податку та Порядку його видачі» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п. 8 цього Порядку (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) для визначення результатів власної підприємницької діяльності на підставі хронологічного відображення здійснених господарських і фінансових операцій платник єдиного податку веде Книгу обліку доходів і витрат згідно із додатком № 10 до Інструкції про прибутковий податок з громадян, затвердженої наказом Головної ДПІ України від 21 квітня 1993 року № 12. При цьому обов'язковому заповненню підлягають лише графи «період обліку», «витрати на виробництво продукції», «сума виручки (доходу)», «чистий доход».

Дані Книги обліку доходів і витрат за квартал (рік) є підставою для складання і подання до податкових органів Звітів про результати діяльності фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які є платниками єдиного податку.

Доходи фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали загальну систему оподаткування доходів, одержуваних від такої діяльності, оподатковуються в загальному порядку відповідно до положень Розділу 4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Механізм застосування норм цього Декрету викладено в Розділі 4 Інструкції про оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю, затвердженої наказом Головної ДПІ України від 21 квітня 1993 року № 12 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які обрали спосіб оподаткування доходів за загальною системою оподаткування, для забезпечення правильного визначення оподатковуваного доходу зобов'язані вести Книгу обліку доходів і витрат за формою № 10 (додаток 10 до Інструкції) з відображенням протягом робочого дня всіх одержуваних доходів. Підсумкові дані Книги обліку є підставою для заповнення фізичною особою - суб'єктом підприємницької діяльності декларації про доходи, що подається ними до податкового органу для визначення податкових зобов'язань зі сплати прибуткового податку.

Таким чином, ведення обліку доходів та витрат та відображення відповідних показників у книзі за формою №10 є обов'язком фізичних осіб - підприємців, незалежно від обраного ними способу оподаткування, за яким здійснюється господарська діяльність.

При цьому, відсутність запису в книзі обліку доходів та витрат про отриману приватним підприємцем готівку є, згідно з приписами постановою Правління НБУ від 15 грудня 2004 року № 637 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), порушенням норм з обігу готівки та її неоприбуткуванням.

Така правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 22.10.2014 №К/9991/67894/11.

Вчинення фізичною особою - підприємцем вказаного порушення тягне за собою відповідальність, встановлену статтею 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), якою передбачено, що за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки до фізичних осіб - громадян України, іноземних громадян та осіб без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійних представництв нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу у п'ятикратному розмірі до неоприбуткованої суми.

Фінансові санкції у вигляді штрафів за порушення норм регулювання обігу готівки є адміністративно-господарськими санкціями у розумінні статей 238, 239 Господарського кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), а отже, повинні застосовуватися у межах строків, визначених статтею 250 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 238, ч. 1 ст. 250 ГК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб'єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб'єкта господарювання та ліквідацію його наслідків; адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

З матеріалів справи слідує, що спірне рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № /15322 винесене відповідачем 30.04.2010, в той час як всі фінансові операції проведені суб'єктом господарської діяльності - фізичною особою ОСОБА_2 у період до IV кварталу 2008 року, що підтверджується звітами суб'єкту малого підприємництва-фізичної особи-платника єдиного податку ОСОБА_2 за IV квартал 2007 року та за II квартал 2008 року. Дані обставини жодним чином не спростовані апелянтом в його апеляційній скарзі.

Крім того, судом першої інстанції правомірно зауважено, що період проведення фінансових операцій суб'єктом господарської діяльності - фізичною особою ОСОБА_2 саме протягом 2007-2008 років підтверджується також актом перевірки від 12.04.2010 року № 2229/17/4/НОМЕР_1.

За таких обставин протиправним є застосування податковим органом штрафних (фінансових) санкцій за порушення правил здійснення господарської діяльності в сфері обігу готівки, допущених позивачем до 30 квітня 2009 року, а тому спірне рішення від 30.04.2010 року суперечить положенням ст. 250 Господарського кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), тому правомірно скасовано судом першої інстанції.

За ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Ч. 2 ст. 71 КАСУ в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладає на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не спростували висновків суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення постанови суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205 та 206 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м.Києві, як правонаступника ДПІ у Дарницькому районі м. Києва - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 06.03.2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Саприкіна І.В.

Судді: Кобаль М.І.

Аліменко В.О.