Справа № 11900/09
Суддя: Нагорна Л.М.
Дата ухвалення: 2010-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" березня 2010 р. справа № 2а-305/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Нагорної Л.М.

суддів: Чепурнова Д.В. Суховарова А.В.

при секретарі судового засідання: Мациборко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Олександрійської міської ради Кіровоградської області

на постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 31 березня 2009 року у справі № 2а-305/09 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Олександрійської міської ради Кіровоградської області про визнання дій неправомірними і стягнення недоотриманих коштів допомоги на оздоровлення, -

ВСТАНОВИЛА :

У лютому 2009 року ОСОБА_1 звернулася з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Олександрійської міської ради, в якому просила суд відповідно до ч.4, ч7 ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»стягнути з відповідача на користь її доньки, ОСОБА_2 1970грн. В обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що він її донька ОСОБА_2 перебуває на обліку у відповідача як дитина-інвалід, інвалідність якої повязана з Чорнобильською катастрофою, у звязку з чим користується всіма правами та пільгами, передбаченими діючим законодавством для цієї категорії осіб, а тому, відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»від 28.02.1991 року №796-ХІІ, йому передбачені щорічні виплати на оздоровлення у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат. Проте, відповідачем, всупереч вимогам Конституції України та ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», було виплачено на користь позивачки меншу суму компенсації на оздоровлення без врахування встановленого на території України розміру мінімальної заробітної плати.

Постановою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 31 березня 2009 року адміністративний позов було задоволено. Визнано неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Олександрійської міської ради щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення за 2008 рік на дитину ОСОБА_2, інвалідність якої настала внаслідок Чорнобильської катастрофи. Зобовязано Управління праці та соціального захисту населення Олександрійської міської ради перерахувати та виплатити ОСОБА_1 щорічну допомогу на оздоровлення за 2008 рік на дитину ОСОБА_2 у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат, передбаченому ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням виплаченої допомоги в розмірі 90грн.

Не погодившись з постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом матеріального права, просив постанову суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Позивачка заперечень на апеляційну скаргу до суду не подавав..

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи встановлено, що позивачка має доньку ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка має статус дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією посвідчення серії Д №896696 (а.с.4)

Мати дитини, ОСОБА_1, віднесена до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та їй встановлена 2 група інвалідності, повязаною з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги про стягнення недоплачених сум на оздоровлення за 2008 рік, виходив з тих обставин, що відмова позивачу у виплаті заборгованості по компенсації на оздоровлення відповідно до ст.48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за вказаний період не відповідає наведеному Закону та являється протиправною, тому виходячи із засад пріоритетності Законів над урядовими нормативними актами при вирішенні спору застосовуються норми Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Колегія суддів вважає, що такий висновок судом першої інстанції зроблено без врахування фактичних обставин справи.

Дійсно, відповідно до ч.5 та 7 статті 48 Закону № 796-ХІІ щорічна допомога на оздоровлення постраждалим від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС інвалідам третьої групи виплачується у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат. При цьому, розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати (абзац 7 частини 4 статті 48 Закону № 796-ХІІ).

Однак п.28 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», текст статті 48 Закону № 796-ХІІ

викладено у новій редакції, відповідно до якої щорічна допомога на оздоровлення виплачується у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст.19 Конституції України суб'єкти владних повноважень зобов'язані діяти лише на підставі та в межах наданих повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та іншими Законами України.

Відповідач виплатив позивачу спірну суму за 2008 р. у січні 2008 року у відповідності до постанови КМУ № 562 від 12.07.2005 р. , що підтверджується довідкою про виплати на оздоровлення від 27 січня 2009 року (а.с. 5).

В послідуючому Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 28/2008 (№ 10-рп/2008) положення п. 28 розділу ІІ Закону України "Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", яким ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" викладена в новій редакції - визнано таким, що не відповідає Конституції України.

Вказане свідчить про те, що дія ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в редакції від 06.06.1996 року відновлена лише з 22 травня 2008 року.

Отже, з 01 січня 2008 року і до 21 травня 2008 року щорічна допомога на оздоровлення виплачувалась у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України , як це зазначено у п.28 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» та до постанові КМУ № 562 від 12.07.2005 р.

Таким чином, дії відповідача на час виплати позивачу зазначеної у ч.4 статті 48 Закону № 796-ХІІ допомоги на оздоровлення ( січень 2008 року ) , були правомірними і узгоджувались з частиною 2 статті 19 Конституції України.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкових висновків щодо стягнення з Управління праці та соціального захисту населення Олександрійської міської ради Кіровоградської області на користь ОСОБА_1. щорічної допомоги на оздоровлення за 2008 рік, яка передбачена ч.5, 7 ст.48 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Враховуючи викладене, постанова суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню з відмовою ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог за 2008 рік, оскільки на час виплати суми за вказаний період відповідач діяв в межах наданих повноважень.

Оскільки невиплата позивачу зазначеної допомоги у повному розмірі викликана не протиправними діями Управління, а прийняття законодавцем неконституційних положень до Закону № 796-ХІІ, то захист його порушених прав щодо отримання недоплаченої суми може відбуватися лише в порядку, визначеному частиною 3 статті 152 Конституції України шляхом звернення з позовом про відшкодування шкоди.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції обставини справи встановлені повно і правильно, але суд невірно застосував норми матеріального права, що призвело до ухвалення помилкового рішення, у зв'язку з чим постанова суду в частині задоволених позовних вимог підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 198, п.4 ч. 1 ст. 202, 205,207 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Олександрійської міської ради задовольнити.

Постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 31 березня 2009 року скасувати та в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного суду України протягом двох місяців з моменту виготовлення повного тексту.

Повний текст постанови виготовлено 30 березня 2010 року.

Головуючий: Л.М. Нагорна

Судді: Д.В.Чепурнов

ОСОБА_3