Справа № 44525/09
Суддя: Руденко М.А.
Дата ухвалення: 2010-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" квітня 2010 р. справа № 2а-1691/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Руденко М.А.

суддів: Сафронової С.В. Уханенка С.А.

при секретарі судового засідання: Литовченко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Павлоградської міської ради Дніпропетровської області на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 листопада 2009 року по справі №2а-1691/09 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Павлоградської міської ради Дніпропетровської області про перерахунок та стягнення боргу розміру допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, -

в с т а н о в и л а:

У серпні 2009 року позивач звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з адміністративним позовом до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області та уточнивши позовні вимоги просив: визнати дії відповідача по нарахуванню та виплаті сум допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку неправомірними, стягнути з відповідача недоотриману допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за 2007 рік 3027 грн. 88 коп., 2009 рік - 2477 грн. 40 коп., зобовязати відповідача призначити та сплачувати відповідно до ст..15 ЗУ «Про державну допомогу сімям з дітьми»- допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, починаючи з 01 січня 2009 року у розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років щомісяця, до закінчення строку передбаченої законом виплати.

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 листопада 2009 року адміністративний позов задоволено частково: визнано протиправними дії відповідача щодо нарахування, призначення та виплати позивачу державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період часу з січня 2009 року, зобовязано відповідача перерахувати, нараховувати та виплатити позивачу державну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у відповідності до ст..15 ЗУ «Про державну допомогу сімям з дітьми»в розмірі прожиткового мінімуму встановленого законом для дітей віком до шести років на час її виплати у період з 01 січня 2009 року до досягнення дитиною трьохрічного віку, в решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати постанову та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції винесено з порушенням норм процесуального та матеріального права, а також те, що позивачу призначена та виплачується у 2009 році допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, згідно із чинним законодавством, про що йому була надана відповідна довідка.

Заперечень на апеляційну скаргу не надійшло.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, а також правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що позивач має дитину ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження а.с. 15) та є особою, на яку поширюється дія статті 13 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми»від 21 листопада 1992 року № 2811-ХІІ (надалі Закон № 2811-ХІІ).

Згідно частини 1 статті 15 вищезазначеного Закону допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

У відповідності до Прикінцевих та перехідних положень Закону України №2811-ХІІ розмір державної допомоги сім'ям з дітьми, передбаченої статтею 15 цього Закону, визначається Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік у відсотковому відношенні до прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з поступовим наближенням до прожиткового мінімуму, але при цьому не може бути нижчим за величину, що дорівнює 25 відсоткам зазначеного прожиткового мінімуму, а з 1 січня 2006 року - 50 відсоткам цього прожиткового мінімуму.

Дію частини 1 статті 15 Закону України № 2811-ХІІ та пункту 3 розділу VIII "Прикінцеві положення" Закону України №2811-ХІІ зупинено пунктом 14 статті 71 Закону України від 19 грудня 2006 року №489-V "Про державний бюджет України на 2007" (надалі Закон №489-V).

Статтею 56 Закону №489-V встановлено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону України №2811-ХІІ здійснюється у розмірі, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 гривень для незастрахованих осіб та не менше 23 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, за рахунок коштів відповідної субвенції з державного бюджету місцевим бюджетом.

Рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року N 6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) визнано неконституційним положення пункту 14 статті 71 в частині зупинення на 2007 рік дії частини першої статті 15 та пункту 3 розділу VIII "Прикінцеві положення" Закону України №2811-ХІІ щодо встановлення розміру допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Статтею 152 Конституції України встановлено, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

З 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року включно відповідач повинен був провести нарахування сум допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, відповідно до ст.15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми».

Згідно ст. 62 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік", прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років встановлюється у розмірі: з 01 квітня 2007 року - 463 грн., з 01 жовтня 2007 року - 470 грн. Відповідно до довідки про виплати сум допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (а.с. 20) позивачка отримала у 2007 році за: липень 2007р. 129,03 грн., серпень 2007р. 129,03 грн., вересень 2007р. 129,03 грн., жовтень 2007р. 130,64 грн., листопад 2007р. 130,64 грн., грудень 2007р. 130,64 грн., відповідно сума заборгованості складає за 2007 рік:

липень: (463/31х22)-(129,03/31х22)=233,21 грн.

серпень: 463 129,03 = 333,97 грн.

вересень: 463 129,03 = 333,97 грн.

жовтень: 470 - 130,64 = 339,36 грн.

листопад: 470 -130,64 = 339,36 грн.

грудень: 470 -130,64 = 339,36 грн.

Всього: 1913,23 грн.

Відповідно до ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна зі сторін.

В запереченнях на позовну заяву відповідач вказує на те, що позивачем без поважних причин було пропущено строк подачі позовної заяви згідно ст. 99 КАС України, оскільки Рішення Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року №6-рп/2007 (опубліковане в офіційних виданнях України 27.07.2007 року) є загальнодоступними, позивачка мала змогу з ним ознайомитись та дізнатись, що її право порушено саме з моменту оприлюднення зазначеного рішення Конституційного Суду України. Також позивачка отримувала зазначену допомогу та мала можливість контролювати її розмір.

Позивач звернувся за позовом до суду 17 серпня 2009 року, про що свідчить штамп вхідної кореспонденції суду на позовній заяві (а.с. 2).

Виходячи з цього строк звернення позивачем до суду з вимогою перерахунку та виплати йому державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року пропущений без поважної причини, тому в цій частині позовні вимоги за цей період задоволенню не підлягають.

Що стосується позовних вимог за 2009 рік, колегія суддів вважає зазначити на наступне відповідно до ст.46 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік»передбачено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку виплачується відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім»ям з дітьми»та Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням»в розмірах і порядку, визначених Кабінетом Міністрів України . Згідно з абзацом 1 пункту 22 постанови Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1451 «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім»ям з дітьми» (в редакції що діяла на момент зазначених правовідносин) вказано, що відповідно до ст..15 Закону України «Про державну допомогу сім»ям з дітьми»допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку виплачується у розмірі, що дорівнює різниці між: з 1 січня 2008 року 50 відсотками, з 01 січня 2009 року 75 відсотками, 01 січня 2010 року 100 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім»ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менш як 130 грн. Відповідач здійснював виплати за 2009 рік з січня по липень у встановленому порядку та розмірах (а.с.20).

Щодо вимог позивача про зобовязання відповідача проводити щомісячні виплати зазначеної допомоги у майбутньому судова колегія зазначає, що оскільки правовою підставою для звернення до адміністративного суду є захист порушених прав, свобод чи інтересів, то право на позов у особи виникає лише після порушення відповідачем її права, тобто захисту підлягає вже порушене право, а не те, яке може бути порушено у майбутньому і щодо якого невідомо, буде воно порушено чи ні.

Щодо відмови в задоволені позовних вимог, позивач своїм правом оскаржити постанову суду першої інстанції не скористався, що позбавляє суд процесуальної можливості переглянути постанову в частині відмови в задоволені позовних вимог.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 198 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції має можливість скасувати її та прийняти нову постанову суду. Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне скасувати постанову Павлоградського міськрайонного суду м. Дніпропетровська від 20 листопада 2009 року по справі №2а-1691/09.

Керуючись ст. 198, ст. 202, ст. 207 КАС України колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Павлоградської міської ради Дніпропетровської області на Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 листопада 2009 року по справі №2а-1691/09 задовольнити повністю.

Постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 листопада 2009 року №2а-1691/09 скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена до Верховного суду України протягом двох місяців після набрання законної сили.

Судді: М.А. Руденко

ОСОБА_3

ОСОБА_4