Справа № 808/7059/14 (ДО/808/538/14)
Суддя: Щербак А.А.
Дата ухвалення: 2015-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

02 червня 2015 рокусправа № 808/7059/14 (ДО/808/538/14)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Щербака А.А.

суддів: Баранник Н.П. Малиш Н.І.

за участю секретаря судового засідання: Спірічев Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 18 лютого 2015р. у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Словянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області про скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

ФОП ОСОБА_1 звернулась з позовом до Словянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області про скасування податкового повідомлення-рішення № від 08.08.2013 про донарахування податку на доходи фізичних осіб: 168828,82 грн. - за основним платежем та 41328,80 грн. - штрафні (фінансові) санкції.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 18 лютого 2015р. в задоволенні позову відмовлено.

Позивачем подана апеляційна скарга, просить оскаржену постанову скасувати, позов задовольнити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, судом не враховано надання позивачем як до перевірки та і до суду першої інстанції первинних документів, що підтверджують право платника податків та включення витрат до складу валових витрат та їх подальшого декларування у податній звітності.

Позивач та представник позивача апеляційну скаргу підтримали.

Представник відповідача не з'явився, направив заяву про розгляд апеляційної скарги без його участі, зазначив, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Як свідчать матеріали справи, за результатами перевірки ФОП ОСОБА_1, відповідачем було складно акт перевірки від 24.07.2013 №271/3/05-22-17-01-10-.

За результатами адміністративного оскарження, відповідачем було внесено в зазначений акту перевірки зміни №16204/05-22-17-01-12 від 08.08.2013, які є частиною акту від 24.07.2013.

Перевіркою встановлено порушення ст. 13 ДКМУ «Про прибутковий податок з громадян», пп. 177.5.3, п. 177.5 ст. 177 Податкового кодексу України, занижено податок на доходи фізичних осіб за період з 01.04.2010 по 31.12.2012 на загальну уму 168828,82грн., в т. ч по періодах за 2010 рік - 7593,60грн., за 2011 рік - 120749,36грн., за 2012 рік - 40485,86грн.

Пункту 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України, подання не в повному обсязі, з недостовірними відомостями податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платників податків за формою №1 ДФ за період 1,2,3,4 кв. 2011,1,2,3,4 кв. 2012р.

Пунктів 44.1, 44.3 ст. 44 Податкового кодексу України - не забезпечення зберігання документів (книг обліку доходів та витрат, журналів РРО, відомостей про залишки ТМЦ та інші).

В описовій частині зазначено, що вказані порушення є наслідком ненадання під час проведення перевірки залишків алкогольних напоїв, тютюнових виробів та інших товарів станом на 01.04.2010, 31.12.2010, 31.12.2011, 31.12.2012, журналів РРО з щоденними фіскальними звітами із зазначенням номенклатури реалізованого товару, книги обліку доходів та витрат, визначити реалізацію алкогольних напоїв, тютюнових виробів та інших товарів неможливо, неможливо визначити витрати, що формують собівартість реалізованих алкогольних напоїв, тютюнових виробів та інших товарів які включаються до складу собівартості зазначеної продукції в період їх виникнення.

08.08.2013 відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 168 828,82грн. основного платежу та 41328,80грн. штрафних санкцій.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції зазначив про порушення ФОП ОСОБА_1 вимог ст.13 Декрету Кабінету Міністрів України №13-92 від 26.12.1992 «Про прибутковий податок з громадян», пп.177.5.3. п.177.5 ст.177 Податкового кодексу України (заниження податку на доход фізичних осіб за період з 01.04.2010 по 31.12.2012 на загальну суму 168828,82 грн.); п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України (подання не в повному обсязі, з недостовірними відомостями податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платник податків за формою №1-ДФ за період 1,2,3,4кв. 2011р., 1,2,3,4кв. 2012р.); п.44.1, п.44.3 ст.44 Податкового кодексу України (не забезпечення зберігання документів); пп. «а», пп. «б» п.19.1 ст.19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», пп. «а», пп. «б» п.176.1. ст.176 Податкового кодексу України (неналежне ведення обліку доходів та витрат, не зберігання протягом строку давності документів первинного обліку (книг облік доходів та витрат), як то і зазначено у Акті перевірки №271/3/05-22-17-01-10- від 24.07.2013 з внесеними, за результатами розгляду заперечень, змінами (вих.№16204/05-22-17-01-12 від 08.08.2013).

За висновками суду першої інстанції, надані позивачем до суду документи (частина документів) не надають можливість з'ясування повноти та правильності визначення ФОП ОСОБА_1 у податковій звітності обсягу доходів і витрат.

Колегія суддів з висновками суду першої інстанції про необхідність відмови в задоволенні позову не погоджується з наступних підстав.

Ст. 13 Декрету Кабінету Міністрів України №13-92 від 26.12.1992 «Про прибутковий податок з громадян» передбачено, що Оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий доход, тобто різниця між валовим доходом (виручки у грошовій та натуральній формі) і документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу. Якщо ці витрати не можуть бути підтверджені документально, то вони враховуються податковими органами при проведенні остаточних розрахунків за нормами, визначеними Головною державною податковою інспекцією України за погодженням з Міністерством економіки України та Державним комітетом України по сприянню малим підприємствам та підприємництву.

До складу витрат, безпосередньо пов'язаних з одержанням доходів, належать витрати, які включаються до складу валових витрат виробництва (обігу) або підлягають амортизації згідно з Законом України «Про оподаткування прибутку підприємств».

Відповідно пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» Не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

У відповідності п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України Об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Як вбачається з акту перевірки, було встановлено, що до складу витрат, безпосередньо пов'язаних з одержанням доходу в перевірених періодах було віднесено оплата за оренду приміщення, обслуговування рахунку, сплата за ліцензії, заробітна плата, закупка товару.

Матеріали справи свідчать, що позивачем до заперечень до акту перевірки, які було подано 30.07.2013 було додано первинні документи на підтвердження понесених валових витрат.

Таким чином, позивачем було надано контролюючому органу що призначив перевірку, документи, визначені в акті перевірки як відсутні, у відповідності до п. 44.7 ст. 44 Податкового кодексу України.

Копії вказаних документів на підтвердження понесених витрат було також додано до матеріалів справи.

Судом першої інстанції зазначеного враховано не було.

Крім того, з описовій частини акту перевірки вбачається, що позивачем не підтверджено по номенклатурі реалізацію товарів, що було підставою для неможливості визначити витрати, що формують собівартість реалізованих алкогольних напоїв, тютюнових виробів та інших товарів які включаються до складу собівартості зазначеної продукції в період їх виникнення, що і було підставою для висновків про завищення валових витрат.

Відповідно п. 138.4 ст. 138 Податкового кодексу України, Витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Як вбачається з акту перевірки, декларування позивачем валового доходу було встановлено в розділі 2.2.1 акту, та підтверджено реалізація продукції в перевіреному періоді.

Зазначеним та наявними доказами понесених валових витрат, спростовані висновки акту перевірки про заниження податку на доход фізичних осіб за період з 01.04.2010 по 31.12.2012 на загальну суму 168828,82 грн.

У зв'язку з викладеним, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про доведеність відповідачем оскарженого податкового повідомлення-рішення, як це передбачено ч. 2 ст. 71 КАС України.

Постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, позовні вимоги належить задовольнити.

Керуючись ст. ст. 198, 202, 205, 206 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 18 лютого 2015р. у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Словянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області про скасування податкового повідомлення-рішення скасувати.

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 08.08.2013.

Стягнути з Державного бюджету України на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судові витрати 2586грн. 81 коп.

Постанова суду набирає законної сили у відповідності до ч.5 ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в порядку і строки, передбачені ст. 212 КАС України до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: А.А. Щербак

Суддя: Н.П. Баранник

Суддя: Н.І. Малиш