Справа № 813/7322/13-а
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2015-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2015 року Справа № 876/14012/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів: Яворського І.О., Носа С.П.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу представника позивача фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2013 року за позовом Державної податкової інспекції у м. Червонограді Головного управління Міндоходів у Львівській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2013 року Державна податкова інспекція у м. Червонограді Головного управління Міндоходів у Львівській області (далі - ДПІ у м. Червонограді) звернулася в суд із зазначеним адміністративним позовом, в якому просила стягнути податковий борг з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1.) в сумі 42203,72 грн.

Адміністративний позов мотивований тим, що ФОП ОСОБА_1 зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності виконавчим комітетом Червоноградської міської ради 09.06.2009 р. та 10.06.2009 р. взятий на облік у ДПІ у м. Червонограді. 02.12.2011 р. ДПІ у м. Червонограді було сформовано податкову вимогу № 853 від 27.09.2011 р. на суму 625,81 грн. та 18.07.2013 р. направлено відповідачу листом з повідомленням про вручення, яке повернулося на адресу податкового органу з відміткою про його одержання 20.07.2013 р. На час звернення з даним позовом до суду, сума податкових зобов'язань відповідача є узгодженою та у встановлені законом строки до бюджету не сплачена, тобто визнано сумою податкового боргу. Станом на 18.06.2013 р. податковий борг відповідача становить 42203,72 грн., в тому числі податок на додану вартість в розмірі 42191,19 грн. та пеня в сумі 12,53 грн., який визначено у податкових повідомленнях-рішеннях № від 14.10.2011 р. на суму 40427,54 грн. та № від 15.11.2011 р. на суму 1763,65 грн. При цьому, як на підставу позовних вимог, позивач посилається на п.п.20.1.28 п.20.1 ст.20, п.87.11. ст.87, ст.95 Податкового кодексу України (далі - ПК України).

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 24.10.2013 р., прийнятою в порядку скороченого провадження, адміністративний позов було задоволено повністю.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, її оскаржив представник позивача. Апеляційну скаргу мотивує тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови було порушено норми процесуального права, оскільки суд не врахував, що на час розгляду справи, в провадженні цього ж суду знаходилась справа за позовом ФОП ОСОБА_1 стосовно оскарження податкових повідомлень-рішень, якими останньому було визначено суму податкового боргу. Крім того, з урахуванням наведеного, апелянт вважає, що суд першої інстанції неповно з'ясував всі обставини, які мають значення для справи. Тому просить скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 24.10.2013 р.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, клопотань про розгляд справи за їх участю не подали, тому відповідно до п.2 ч.1 ст.197 КАС України колегія суддів вважає можливим здійснювати розгляд справи у письмовому провадженні за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець рішенням виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області 09.06.2009 р., про що видано свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії В02 № 780904.

З довідки про взяття на облік платника податків № 292 від 10.06.2009 р. вбачається, що ФОП ОСОБА_1 було взято на облік в органах державної податкової служби 10.06.2009 р. за № 19229.

Згідно податкової вимоги № 853 від 27.09.2011 р., сформованої ДПІ у м. Червонограді, за ФОП ОСОБА_1 рахується податковий борг в сумі 625,81 грн. Вказана податкова вимога була отримана ФОП ОСОБА_1 20.07.2013 р., про що свідчить повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення, копія якого міститься в матеріалах справи.

Згідно довідки про заборгованість з податків і зборів (обов'язкових платежів), що контролюється органами № 3435/17-1018 від 26.09.2013 р., виданої ДПІ у м. Червонограді, заборгованість з податків і зборів (обов'язкових платежів) ФОП ОСОБА_1 станом на 25.09.2013 р. становить 42203,72 грн., в тому числі 42191,19 грн. з податку на додані вартість та пеня в сумі 12,53 грн.

Згідно податкового повідомлення-рішення № від 14.10.2011 р. ФОП ОСОБА_1 було збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 42183,25 грн., в тому числі 42182.25 грн. за основним платежем та 1 грн. сума штрафних (фінансових) санкцій.

Згідно податкового повідомлення-рішення № від 15.11.2011 р. ФОП ОСОБА_1 було збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 1763,65 грн., в тому числі 1762.65 грн. за основним платежем та 1 грн. сума штрафних (фінансових) санкцій.

Задовольняючи позов в порядку скороченого провадження, суд першої інстанції взяв до уваги надані позивачем письмові докази, а саме : свідоцтво про державну реєстрацію, довідки про взяття на облік платника податків, довідки про заборгованість, податкові повідомлення-рішення та податкову вимогу № 853 від 27.09.2011 р.

Проте, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає, що судове рішення було ухвалене з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи та неповним з'ясуванням всіх обставин, що мають значення для справи, виходячи з наступних міркувань.

Згідно п.57.1 ст.57 ПК України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 57.3 статті 57 ПК України передбачено, що у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Відповідно до п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Згідно п.59.1 ст.59 цього Кодексу, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

У відповідності до п.59.5 ст.59 ПК України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Задовольняючи позов контролюючого органу, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не була погашена сума боргу за податковою вимогою № 853 від 27.09.2011 р. в сумі 625,81 грн.

Проте, колегія суддів вважає такий висновок помилковим, виходячи з наступного.

Згідно п.61.1 ст.61 ПК України, податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Статтею 62 цього Кодексу передбачено, що податковий контроль здійснюється шляхом : ведення обліку платників податків; інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючих органів; перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

У відповідності до вимог ч.5 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), судом апеляційної інстанції було витребувано з податкового органу та відповідача інформацію стосовно погашення ФОП ОСОБА_1 податкового боргу в сумі 625,81 грн., сформованого податковою вимогою № 853 від 27.09.2011 р., на яку послався суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови.

21.05.2015 р. на вимогу Львівського апеляційного адміністративного суду надійшла відповідь, з якої вбачається, що за ФОП ОСОБА_1 станом на 11.09.2011 р. рахувався податковий борг в сумі 625,81 грн.. який 30.09.2011 р. відповідачем був погашений. Проте, контролюючим органом 30.09.2011 р. було нараховано пеню за період з 12.09.2011 р. по 30.09.2011 р. в сумі 2,87 грн., яка не була сплачена відповідачем, тому станом на 30.09.2011 р. за ФОП ОСОБА_1 обліковувався борг по пені з податку на додану вартість в сумі 2.70 грн. і станом на 20.10.2011 р. сума пені зросла на 6,24 грн., а 29.10.2011 р. - на 42182,25 грн.

Пунктом 5.1 Інструкції про порядок ведення органами державної податкової служби оперативного обліку платежів до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється органами державної податкової служби України, затвердженої Наказом Державної податкової адміністрації України № 276 від 18.07.2005 р., зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.08.2005 р. за № 843/11123 передбачено, що для забезпечення контролю за повнотою та своєчасністю розрахунків платників з бюджетом за податками, зборами (обов'язковими платежами) органи державної податкової служби провадять оперативний облік надходжень платежів згідно з кодами бюджетної класифікації за доходами на підставі документів, перелічених у розділі 2 цієї Інструкції.

Пунктом 9.1 цієї Інструкції передбачено. що не менше ніж раз на квартал працівником підрозділу адміністрування облікових показників та звітності проводиться вибіркова перевірка правильності проведених операцій в особових рахунках платників.

Згідно ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

У відповідності до частини 2 цієї статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Письмові заперечення позивача зволились до мотивів, викладених у адміністративному позові та жодним чином не спростовано наведені вище обставини, які були встановлені в ході апеляційного розгляду, а також не надано доказів, які свідчать про дотримання податковим органом вимог вказаної вище інструкції та ПК України.

Таким чином, судом першої інстанції було залишено поза увагою ту обставину, що борг, який був сформований податковим органом та на підставі якого в подальшому ставилась вимога, яка пред'явлена в даному провадженні, платником податків був погашений повністю.

З огляду на викладене вище, колегія суддів вважає, що податковий орган безпідставно посилається на вимоги п.59.5 ст.59 ПК України, як на підставу пред'явлення даного адміністративного позову.

Крім того, як на підставу адміністративного позову, контролюючий орган посилається на ст.95 ПК України, п.95.1 якої передбачено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно п.95.2 ст.95 цього Кодексу, стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги. Таким чином, податковий орган набуває право на стягнення податкового боргу, в тому числі в судовому порядку, лише у разі, якщо платник податку не сплатив узгоджену суму податкового зобов'язання протягом 60 днів після винесення платнику податків податкової вимоги. Про надіслання податкової вимоги необхідно зазначати у позовній заяві, оскільки з цим пов'язано право на пред'явлення відповідного позову.

Однак, позивачем не було надано суду належних та допустимих доказів надіслання такої вимоги платнику податків.

Крім того, п.95.4 ст.95 ПК України передбачено, що орган державної податкової служби на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків.

Таким чином, погашення податкового боргу платника податку здійснюється шляхом стягнення грошових коштів, які знаходять на його рахунках, за рішенням суду; продажу його майна, що перебуває в податковій заставі, за рішенням суду про надання дозволу; стягнення коштів за рахунок готівки за рішенням суду.

З огляду на це положення, звертаючись до суду, податковий орган повинен обов'язково зазначати джерело погашення податкового боргу : кошти, готівка чи майно платника податків, оскільки від цього залежить порядок реалізації повноважень контролюючого органу.

Однак, такі вимоги позивачем виконані не були та не усунуті в ході розгляду справи.

Посилання апелянта на ту обставину, що судом першої інстанції було порушено порядок розгляду адміністративного позову, зокрема його розгляд в порядку скороченого провадження, на думку колегії суддів не є самостійною підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Згідно ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст.202 цього Кодексу підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, а також порушення судом норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.160, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника позивача фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2013 року по справі № 813/7322/13-а скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позову Державної податкової інспекції у м. Червонограді Головного управління Міндоходів у Львівській області відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий : Р.В.Кухтей

Судді : І.О.Яворський

С.П.Нос