Справа № 10378/09
Суддя: Поплавський В.Ю.
Дата ухвалення: 2010-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"06" липня 2010 р.справа № 2а-1/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Поплавського В.Ю.
суддів: Уханенка С.А. Сафронової С.В.
при секретарі судового засідання: Близнюк Т.Л.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу представника Південного оперативного командування Сніжко І.О.

на постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 лютого 2009 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Південного оперативного командування про визнання наказу щодо звільнення з військової служби незаконним, поновлення на посаді, -

в с т а н о в и л а:

В вересні 2007 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Південного оперативного командування та просив:

- визнати наказ командувача військами ордена Червоного правпора Південного оперативного командування від 14.07.2007р. №281 в частині щодо звільнення з військової служби за службовою невідповідністю старшого водія автомобільного взводу роти забезпечення військової частини НОМЕР_1 молодшого сержанта військової служби за контрактом ОСОБА_1 незаконним;

- поновити його на посаді старшого водія автомобільного взводу роти забезпечення військової частини;

Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 лютого 2009 року позов ОСОБА_1 було задоволено та поновлено на посаді старшого водія автомобільного взводу роти забезпечення військової частини НОМЕР_1 (а.с. 102-104).

В апеляційній скарзі представника Південного оперативного командування ставилось питання про скасування постанови Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 лютого 2009 року з підстав порушення судом першої інстанції норм чинного законодавства та про прийняття нової постанови, якою відмовити позивачеві у задоволенні його адміністративного позову (а.с. 107-111).

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 11.07.2007р. близько 21 години в м. Мелітополі представниками Мелітопольського УБОЗ на пункті прийому металобрухту було затримано військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 - прапорщика ОСОБА_2 та сержанта військової служби за контрактом ОСОБА_3 на автомобілі КАМАЗ-5511 завантаженого ломом кольорового брухту.

По даному факту, посадовими особами Південного оперативного командування, проведено службове розслідування, в ході якого було встановлено, що о 18.15 год. 11.07.2007р. на технічну територію частини, яка не була зачинена та не була здана під охорону, заїхав автомобіль КАМАЗ, який після завантаження металобрухтом, близько 19 год. 45 хв. виїхав з технічної території частини, а близько 20 год. 00 хв. через КПП-1 виїхав за межі території частини. Лише після цього майор ОСОБА_4 , який згідно наказу командира частини №128 від 02.07.2007р. виконував обов`язки позаштатного контролера КПП технічної території, закрив та опечатав технічну територію та здав її під охорону. Випуск автомобіля за межі частини здійснив черговий КПП-1 прапорщик ОСОБА_5 , черговим військової частини з 11.07.2007р. по 12.07.2007р. був офіцер-психолог старший лейтенант ОСОБА_6 , а черговим по парку ст. водій автомобільного взводу роти забезпечення молодший сержант військової служби за контрактом ОСОБА_1

11.07.2007р., близько 21 год. 00 хв., автомобіль КАМАЗ, завантажений ломом латуні, був затриманий під час його вивантаження співробітниками УБОЗ на пункті прийому металобрухту в м. Мелітополі. В ході огляду автомобіля КАМАЗ була виявлена наявність лому латуні біля 3 тон.

Як вбачається з матеріалів службового розслідування, а саме акту проведення службового розслідування за фактом затримання представниками Мелітопольського УБОЗ 11.07.2007р. на пункті прийому металобрухту військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , старший водій автомобільного взводу роти забезпечення молодший сержант військової служби ОСОБА_1 не виконав вимоги п. 5,7.10 ст. 353 Статуту внутрішньої служби ЗС України щодо надання особистого дозволу на вихід машин із парку, контролю за своєчасним поверненням машин із рейсу до парку, а разі їх затримки доповідати про це черговому частини, постійного контролю наявності, випуску техніки.

Крім того, вказаним актом було запропоновано звільнити позивача з військової служби за службовою невідповідністю (а.с. 72-74).

За результатами цього розслідування, тимчасово виконуючим посаду командувача військ Південного оперативного командування ОСОБА_7 було видано наказ від 14.07.2007р. №281 (а.с. 30-31).

Пунктом 4 вказаного наказу, за порушення вимог ст. 353 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України щодо надання особистого дозволу на вихід машин із парку, контролю за своєчасним поверненням машин із рейсу до парку, а у разі їх затримки доповідати про це черговому частини постійного контролю наявності, випуску техніки старшого водія автомобільного взводу роти забезпечення військової частини НОМЕР_1 молодшого сержанта військової служби за контрактом ОСОБА_1 звільнено з військової служби за службовою невідповідністю (а.с. 17).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не було надано суду переконливих доказів вини позивача у вчиненні правопорушення, не вказано, які саме конкретно дії вчинив позивач, що призвело до вчинення злочину військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 та не зазначено причинного зв`язку між неправомірними, на думку відповідача, діями (бездіяльністю) ОСОБА_1 та подією, що сталася 11.07.2007р.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки у пункті 3 Наказу Міністра оборони України №82 від 15.03.2004р. «Про затвердження інструкції про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України`визначені обставини, які повинні бути встановлені при розслідуванні, але відповідачем не була наведена та обґрунтована вина ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Крім того, за даним фактом, Військовим місцевим судом Дніпропетровського гарнізону розглядалась кримінальна справа, але відносно осіб ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_2 , які вироком 25 грудня 2007 року визнані винними в здійснені злочину передбаченого ч.2 ст. 410 КК України. Відносно позивача кримінальна справа не порушувалась, про що не заперечували сторони в судовому засіданні.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно були застосовані норми матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції і не можуть бути підставою для скасування постанови суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Керуючись п.1. ч. 1 ст. 198, ст. ст. 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника Міністерства оборони України - Сніжко Ігоря Олеговича залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 лютого 2009 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з моменту виготовлення повного тексту.

Повний текст виготовлено 5 серпня 2010 року.

Головуючий: Поплавський В.Ю.

Судді: Сафронова С.В.

Уханенко С.А.