Справа № 21238/10
Суддя: Католікян М.О.
Дата ухвалення: 2010-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" жовтня 2010 р. справа № 2а-7674/09/0470

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Католікяна М.О.

суддів: Кожан М.П. Проценко О.А.

при секретарі судового засідання: Красоті А.О. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпропетровськ апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Електропівденмонтаж-3»на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 травня 2010 року, ухвалену в адміністративній справі за позовом прокурора Самарського району міста Дніпропетровська в інтересах держави в особі Управління Пенсійного фонду України у Самарському районі міста Дніпропетровська до Відкритого акціонерного товариства «Електропівденмонтаж-3»про відшкодування витрат,

у с т а н о в и л а:

03 червня 2009 року прокурор звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до ВАТ «Електропівденмонтаж-3»про відшкодування витрат. Позовні вимоги прокурор обґрунтував тим, що працівникам відповідача ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 призначена та виплачується пенсія на пільгових умовах відповідно до пунктів «б»«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»за Списком № 2. Пенсія сплачується на підставі, зокрема довідок щодо особливих умов праці. Згідно з розрахунком позивача борг із сплати фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за період січень лютий 2009 року становить 14 681,43 грн. Вказані обставини явилися причиною звернення прокурора до суду з позовом про стягнення з відповідача витрат з виплати та доставки пільгової пенсії в сумі 14 681,43 грн. (а.с.а.с. 2 4).

14 січня 2010 року у звязку із частковою сплатою відповідачем заборгованості позивач зменшив свої позовні вимоги і просив стягнути 10 064,59 грн. (а.с. 55).

30 березня 2010 року у звязку із частковою сплатою відповідачем заборгованості позивач знову зменшив свої позовні вимоги і просив стягнути 9 575,62 грн. (а.с. 102).

06 травня 2010 року у звязку із частковою сплатою відповідачем заборгованості позивач зменшив заявлені позовні вимоги і просив стягнути заборгованість, яка виникла за січень 2009 року в сумі 2 242,20 грн. (щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6А.)(а.с. 107).

Того ж дня судом було ухвалено постанову, якою суд задовольнив позов. Постанова суду вмотивована тим, що відповідачем дійсно порушено норми Закону України «Про пенсійне забезпечення»та Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»у частині відшкодування сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсій вказаним особам (а.с.а.с. 113 116).

09 червня 2010 року відповідач, не погодившись з ухваленою постановою, звернувся до суду з апеляційною скаргою. У скарзі відповідач зазначив, що оспорювана постанова підлягає скасуванню через недоведеність викладених у ній обставин. Довідки, видані підприємством своїм колишнім працівникам, згодом були відкликані через їх незаконність. Про цей факт позивач був повідомлений заздалегідь, але останній попри цю обставину продовжив нарахування та сплату пенсій. Відповідач в апеляційній скарзі просить постанову суду першої інстанції скасувати та відмовити у задоволенні позову (а.с.а.с. 124, 125).

Прокурор, представник позивача у судовому засіданні заперечували проти задоволення апеляційної скарги.

Представник відповідача підтримала подану апеляційну скаргу.

Вислухавши пояснення прокурора, представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду у межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів доходить висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, колишнім працівникам відповідача ОСОБА_5 та ОСОБА_6 були призначені пенсії за віком за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 р. № 36. При цьому пенсії за віком на пільгових умовах цим громадянам призначені після набрання чинності Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»

24 жовтня 2008 року відповідач у звязку з проведенням перевірки обґрунтованості видачі довідок, що дають право на пільгову пенсію, вказаним пенсіонерам звернувся до позивача з листом № 376 про відкликання цих довідок та зупинення нарахування та сплати пенсії (а.с. 28).

01 грудня 2008 року відповідач повторно звернувся до позивача з листом № 395 про тимчасове зупинення нарахування та сплати пенсії вказаним пенсіонерам (а.с. 27).

Згодом відповідач на підставі перевірених даних видав нові довідки та направив їх на адресу позивача для використання у роботі (а.с.а.с. 30 35).

Утім, незважаючи на наведені обставини, позивач протягом січня 2009 року виплатив вказаним вище особам пенсії, витрати на доставку та оплату яких складають 2 242,20 грн.

В силу пункту «б»статті 13 Закону України від 05.11.1991 р. № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення»на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

При цьому необхідно зазначити, що норми статті 13 Закону № 1788-ХІІ також до 17.02.2000 р. регулювали порядок внесення підприємствами та організаціями плати до Пенсійного фонду, що покривала витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б»«з»статті 13 зазначеного Закону.

Законом України від 17.02.2000 р. № 1461-ІІІ «Про внесення змін до деяких законів України»порядок внесення плати на покриття фактичних витрат на виплату і доставку пенсій змінено виключено норму, що регулювала дане питання у статті 13 Закону № 1788-ХІІ та врегульовано порядок покриття витрат на виплату та доставку пільгових пенсій шляхом введення окремого виду збору на обов'язкове державне пенсійне страхування відповідно до Закону України від 26.06.1997 р. № 400/97-ВР «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування».

Так, Законом № 400/97-ВР передбачено, що платники збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, передбачені статтею 1 цього Закону, повинні сплачувати збір на обов'язкове державне пенсійне страхування у розмірах, встановлених статтею 4 цього Закону, що визначається у відсотковому відношенні від об'єкта оподаткування, який передбачений статтею 2 цього Закону.

Зокрема, відповідно до вказаного Закону, суб'єкти підприємницької діяльності, незалежно від форм власності, повинні сплачувати збір на обов'язкове державне пенсійне страхування у 100 відсотковому розмірі від об'єкта оподаткування, яким є фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б»«з»статті 13 Закону № 1788-ХІІ до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону № 1788-ХІІ.

В силу Прикінцевих положень Закону України від 09.07.2003 р. № 1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Згідно з пунктом 15 розділу XV Прикінцевих положень Закону № 1058-ІV до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону № 1788-ХІІ застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Утім, частину другу статті 13 Закону № 1788-ХІІ, яка передбачала, що підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду України плату, що покриває витрати на виплату і доставку пенсій відповідно до пунктів «б»«з»цієї статті до досягнення працівником пенсійного віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, у розмірі 50 % по пенсіях, призначених у 1991 році, 60 % у 1992 році, 70 % у 1993 році, 80 % у 1994 році, 90 % у 1995 році і 100 % з 1996 року, було виключено відповідно до Закону № 1461-III.

Отже, на момент ухвалення Закону № 1058-ІV ОСОБА_2 № 1788-ХІІ не передбачав обовязку відшкодування підприємствами виплачених Пенсійним Фондом працівникам підприємств пільгових пенсій на підставі статті 13 Закону № 1788-ХІІ, що позбавляє загальне відшкодування пільгових пенсій статусу загальнообовязкового платежу.

У відповідності з абзацом 4 підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих положень Закону

№ 1058-ІV підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 % з наступним збільшенням її щороку на 10 % до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

Таким чином, нормами чинного законодавства прямо визначено обовязок підприємства лише з відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, а позивачем під час розгляду даної справи не було доведено, що громадянам ОСОБА_5 та ОСОБА_6 пенсія за віком на пільгових умовах була призначена за Списком № 1. При цьому прокурор у позовній заяві зазначив, що цим особам пенсія за віком на пільгових умовах призначена саме за Списком № 2.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду справи дійшов помилкового висновку про те, що відповідач зобовязаний відшкодовувати позивачу фактичні витрати, понесені на виплату та доставку пільгових пенсій своїм колишнім працівникам, пільгові пенсії яким призначені за Списком № 2. Це, на думку колегії суддів, призвело до ухвалення судом першої інстанції рішення з порушенням норм чинного матеріального права, тому апеляційну скаргу відповідача необхідно задовольнити.

Крім того, суд першої інстанції взагалі не оцінив доводи відповідача про те, що він неодноразово і заздалегідь звертався до позивача із заявами про зупинення нарахування та сплати пільгової пенсії.

Статтею 159 КАС України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

З аналізу встановлених фактів колегія суддів вбачає, що судом першої інстанції при ухваленні судового рішення не було дотримано засад законності, і воно має бути скасовано з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись статтями 195, 196, пунктом 3 статті 198, пунктом 4 статті 202, статтями 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Електропівденмонтаж-3»задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 травня 2010 року скасувати.

Прокурору Самарського району міста Дніпропетровська у позові в інтересах держави в особі Управління Пенсійного фонду України у Самарському районі міста Дніпропетровська до Відкритого акціонерного товариства «Електропівденмонтаж-3»про відшкодування витрат, відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня її виготовлення у повному обсязі.

Повний текст постанови виготовлено 25 листопада 2010 року.

Головуючий суддя М.О. Католікян

Суддя М.П. Кожан

Суддя О.А. Проценко