Справа № 1469/10
Суддя: Нагорна Л.М.
Дата ухвалення: 2010-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" липня 2010 р. справа № 2а-1980/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Нагорної Л.М.

суддів: Суховарова А.В. Чепурнова Д.В.

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Маловисківському районі Кіровоградської області

на постанову Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 16 грудня 2009 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Маловисківському районі Кіровоградської області про визнання неправомірною бездіяльність та зобовязання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2009 року позивачка звернулася до суду першої інстанції з позовом до Управління Пенсійного фонду України у Маловисківському районі Кіровоградської області, в якому просила суд зобовязати Управління Пенсійного фонду України у Маловисківському районі Кіровоградської області нарахувати та виплатити їй у повному обсязі державну соціальну допомогу в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком відповідно до діючого законодавства з 01.01.2006 року по теперішній час (а.с.3-4). Відповідно до заяви ОСОБА_1, позивачка просила розглянути справу за її відсутності, свої вимоги щодо виплат підтримала в повному обсязі (а.с.7).

Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на відсутність механізму призначення та виплати підвищення до пенсії. При цьому відповідач просив суд, при винесенні рішення по даній справі, застосувати положення ст.ст.99,100 КАС України.

Постановою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 16 грудня 2009 року адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено частково. Поновлено ОСОБА_1 процесуальний строк звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав. Зобовязано Управління Пенсійного фонду України у Маловисківському районі Кіровоградської області провести нарахування та виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії передбаченого статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком за період з 09 липня по 31 грудня 2007 року та з 22.05.2008 року по 30.11.2009 року, з відрахуванням здійснених виплат. В задоволенні решти позовних вимог було відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Управління Пенсійного фонду України у Маловисківському районі Кіровоградської області подало на нього апеляційну скаргу, в якій просило суд скасувати постанову Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 16 грудня 2009 року, оскільки вона ухвалена з порушенням норм матеріального права, та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 Обґрунтовував свої вимоги тим, що механізм розрахунку підвищення пенсії, передбаченого ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», не визначений на законодавчому рівні, не вказано, яким саме органом, за рахунок яких коштів і джерел та в якому процедурному порядку він здійснюється. Зазначав, що суд безпідставно не застосував положення ч.1 ст.100 КАС України.

Позивачка заперечень на апеляційну скаргу до суду не подавала.

В частині відмовлених позовних вимог постанова суду ні позивачкою, ні відповідачем не оскаржувалась.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивачка, відповідно до положень абз.1 ч.1 ст.1 Закону України Про соціальний захист дітей війни, має статус дитини війни, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією пенсійного посвідчення з відповідною відміткою в ньому (а.с.6).

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції вірно виходив з того, що згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання, чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Задовольняючи позовні вимоги за 2007 рік, суд першої інстанції виходив з того, що дія ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни була призупинена п.12 ст. 71 та ст. 111 Закону України Про державний бюджет України на 2007 рік.

Рішенням Конституційного суду України № 6-рп від 09 липня 2007 року положення Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік щодо призупинення дії положення ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни визнані неконституційними.

Частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приймаючи до уваги той факт, що ст. 71 Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік про зупинення дії ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни на 2007 рік втратила чинність з 09.07.2007 року, у позивачки виникло право на отримання підвищення до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, лише з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року включно.

Рішенням Конституційного суду України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року визнано неконституційним положення Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік від 28 грудня 2007 року щодо викладення положень ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війнив новій редакції.

Таким чином, з 22 травня 2008 року вихідним критерієм обрахунку підвищення пенсії дітям війни виступав мінімальний розмір пенсії за віком, який, відповідно до частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", вираховувався, виходячи з прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а саме: у 2008 році - статтею 58 Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України ".

Відповідно до статті 58 Закону України "Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" затверджено на 2008 рік прожитковий мінімум на одну особу, яка втратила працездатність, в розрахунку на місяць у розмірі: з 1 січня - 470 грн., з 1 квітня - 481 грн., з 1 липня - 482 грн., з 1 жовтня - 498 грн.

Отже, відповідач повинен був здійснити перерахунок та виплатити підвищення до пенсії ОСОБА_1 відповідно до чинного законодавства, починаючи з 22 травня 2008 року.

Проте, Управлінням Пенсійного фонду України у Маловисківському районі Кіровоградської області після 22.05.2008 року відповідне підвищення пенсії ОСОБА_1 як дитині війни здійснено не було.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про належність у позивачки права на отримання підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, як «дитині війни»за періоди з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року.

Між тим, суд першої інстанції не врахував, що у своїх запереченнях відповідач наполягав на відмові в задоволенні позовних вимог з підстав пропуску позивачкою строку, встановленого ст.99 КАС України з застосуванням при цьому положень ч.1 ст.100 КАС України ( а.с.12).

При цьому судом достовірно встановлено, що позивачка звернулася з позовом 13 листопада 2009 року, в той же час у своєму адміністративному позові, ОСОБА_1 взагалі не просила поновити їй строк звернення до адміністративного суду за захистом своїх порушених прав, свобод та інтересів та не зазначила коли саме вона дізналася про таке порушення. А тому, висновок суду першої інстанції про те, що, оскільки відповідачем не надано жодних доказів того, що позивачці було відомо про порушення її прав більше чим за рік до звернення до адміністративного суду, а отже річний строк звернення до суду за захистом своїх прав позивачкою пропущено з поважних причин є хибним та не відповідає встановленим обставинам справи.

Відповідно до ст.99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Чинне законодавство встановленими строками обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст..17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини є джерелом права, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав ( наприклад, справа Стаббігс та інш. проти Великобританії рішення від 22.10.1996р., Девеер проти Бельгії рішення від 27.02.1980р.).

У відповідності до ч.1 ст. 100 КАС України пропущення річного строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні позову за умови, що на цьому наполягає одна із сторін.

Колегія суддів вважає, що наведені в апеляційній скарзі підстави для застосування положень ч.1 ст.100 КАС України є обґрунтованими.

За таких обставин, з урахуванням часу звернення позивачки з позовом до суду (13.11.2009р.) та з огляду на те, що відповідач наполягав на відмові у задоволенні позову з тих підстав, що позивачкою пропущено строк для звернення до суду, колегія суддів вважає що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 за період з 09.07.2007р. по 31.12.2007р та за період з 22.05.08р. по 13.11.08р. слід відмовити за пропуском строку звернення до суду.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність у позивачки права на перерахунок підвищення до її пенсії як «дитині війни»за 2009 рік, а саме, по 30 листопада 2009 року. Адже, відповідно до вимог ст. 54 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2009 рік»від 26.12.2008 встановлено, що у 2009 році прожитковий мінімум на одну особу та для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, визначається у розмірах, що діяли у грудні 2008 року. Тобто, цей розмір складає 498 грн. Зміни до статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" у 2009 році не вносились, постанов Кабінетом Міністрів України, які б визначали інший порядок та розміри виплати відповідної допомоги у 2009 році - не приймалось.

Відповідно до статті 202 КАС України підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, ст. 202, 205, 207 КАС України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Маловисківському районі Кіровоградської області задовольнити частково.

Постанову Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 16 грудня 2009 року в частині зобовязання Управління Пенсійного фонду України у Маловисківському районі Кіровоградської області провести нарахування та виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії передбаченого статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 по 30 листопада 2009 року, з відрахуванням здійснених виплат скасувати, прийнявши нову постанову в цій частині.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України у Маловисківському районі Кіровоградської області здійснити нарахування та виплатити підвищення до пенсії ОСОБА_1 за період з 13 листопада 2008 року по 31 грудня 2008 року та з 01 січня 2009 року по 30 листопада 2009 року згідно ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, та з урахуванням норм ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»та раніше отриманих сум.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в частині зобовязання Управління Пенсійного фонду України у Маловисківському районі Кіровоградської області перерахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 пенсію у відповідності до приписів ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, та з 22 травня 2008 року по 13 листопада 2008 року відмовити за пропуском строку звернення до суду.

В решті постанову Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 16 грудня 2009 року залишити без змін.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду України протягом двох місяців з дня її складення повного тексту.

Головуючий: Л.М.Нагорна

Судді: А.В.Суховаров

ОСОБА_2