Справа № П/811/306/15
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2015-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

21 травня 2015 рокусправа № П/811/306/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Бишевської Н.А.

суддів: Добродняк І.Ю Семененка Я.В.

за участю секретаря судового засідання: Новошицької О.О.

без представників сторін;

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційні скарги ОСОБА_2 та Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області

на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11 березня 2015 р. у справі № П/811/306/15

за позовом ОСОБА_2

до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області

про визнання неправомірною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

"04" лютого 2015 р. ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області в якому просив:

- визнати неправомірною бездіяльність начальника УМВС України в Кіровоградській області Вітюка А.І., щодо неприйняття рішення за поданим ОСОБА_2 05.01.2015 р. рапортом про надання відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку;

- зобов'язати начальника УМВС України в Кіровоградській області Вітюка А.І. розглянути поданий ОСОБА_2 05.01.2015 р. рапорт про надання відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та прийняти рішення (наказ) про надання відпустки.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач безпідставно не розглянув рапорт позивача про надання відпустки по догляду за дитиною, незважаючи на повний пакет документів, що подано до заяви.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11 березня 2015 р. у справі № П/811/306/15 адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області про визнання неправомірною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії - задоволено частково.

Зобов'язано Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області розглянути рапорт ОСОБА_2 від 05.01.2015 р. про надання відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з урахуванням рапорту від 18.02.2015 р., та прийняти рішення щодо надання відпустки у відповідності до вимог чинного законодавства України, що стосується питання надання відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Судом встановлено, що відповідач отримавши рапорти ОСОБА_2 з необхідними документами, відклав розгляд данного питання у звязку з тим, що посада, яку займає позивач підлягає скороченню, тому вирішення питання щодо надання відпустки по догляду за дитиною буде вирішено після призначення ОСОБА_2 на посаду в іншому ОВС області.

Постанову суду в частині задоволення позовних вимог мотивовано тим, що на момент подання рапортів посаду позивача ще не скорочено, а отже питання щодо надання відпустки по догляду за дитиною повинно бути розглянуто та вирішено у відповідності до закону.

Відмову у задоволенні вимоги про визнання протиправною бездіяльність щодо розгляду рапорту від 05.01.2015 року обґрунтовано тим, що разом з рапортом від 05.01.2015 року, позивачем не подано всіх необхідних для призначення відпустки документів, а отже дії відповідача щодо не призначення відпустки визнано судом правомірними.

Не погодившись з постановою суду, ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, згідно якої особа, яка подає апеляційну скаргу просить скасувати постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11 березня 2015 р. у справі № П/811/306/15 в частині відмови у задоволенні позовних вимог, як таку що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд не вірно встановив відсутність протиправної бездіяльності відповідача по справі. Скаржник наполягає, що відповідачем безпідставно залишено без розгляду його рапорт, який містив всі необхідні документи.

Не погодившись з висновками суду першої інстанції, з апеляційною скаргою звернулось Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області, в якій посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати оскаржувану постанову в частині задоволення позовних вимог та відмовити в задоволенні позову в повному обсягу. Скаржник вказує на те, що судом не в повному обсягу з'ясовано обставини по справі та відповідно помилково вирішено справу по суті заявлених позовних вимог. Так, заявник апеляційної скарги вказує на те, що відповідач не має можливості призначити ОСОБА_2 відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, до вирішення питання щодо скорочення та займання нової посади.

Сторони по справі про час і місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

До судового засідання не з'явились представники сторін. Від представника Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області та ОСОБА_2 перед судовими засіданнями надійшли клопотання про розгляд справи без їх участі.

З урахуванням наявних в справі матеріалів, нез'явлення в судове засідання представників сторін не перешкоджає розгляду скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів не вбачає підстав для їх задоволення, внаслідок наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 05.01.2015 року позивачем на ім'я начальника управління МВС України в Кіровоградській області поданий рапорт про надання відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 05.01.2014 року по 14.11.2015 року з наступними додатками: свідоцтво про народження дитини, свідоцтво про шлюб, довідку з УПФУ в м. Олександрії та Олександрійському районі, копію наказу від 01.12.2014 р. про вихід на роботу дружини.

На рапорт позивача УМВС України Листом від 22.01.2015 р. по справі № 3/М-36 (а.с. 30) надана відповідь в якій зазначено, що для вирішення питання стосовна надання ОСОБА_2 відпустки останньому необхідно надати довідку з органу праці та соціального захисту населення за місцем проживання дружини позивача (ОСОБА_5) про те, що їй після прийняття на роботу до ТОВ «ТРК «Контакт-ЛТД» припинено виплату допомоги для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку із зазначенням дати.

Позивач вищевказаний лист-відповідь вважає бездіяльністю УМВС України, у зв'язку з чим ОСОБА_2 звертається до суду за захистом своїх прав з вимогою визнати неправомірною бездіяльність начальника управління МВС України в Кіровоградській області та зобов'язати його розглянути поданий позивачем рапорт від 05.01.2015 р.

20.02.2015 року до матеріалів справи залучено рапорт від 18.02.2015 р. позивача (а.с. 45), який направлявся до кадрового забезпечення УМВС України в області і яким позивач просить відповідача повторно розглянути його звернення про надання відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку і вже на цей раз додаючи до рапорту довідку з органів праці і соціального захисту населення про припинення виплат його дружині допомоги по догляду за дитиною, як це вимагав відповідач в листі-відповіді від 22.01.2015 р. на попередній запит ОСОБА_2

На даний рапорт позивачу УМВС України надана відповідь згідно якої наказом МВС України від 10.02.2015 р. № 141 та УМВС від 25.02.2015 р. № 193 «Про скорочення штатної чисельності УМВС» посада на якій перебуває ОСОБА_2 (оперуповноважений в особливо важливих справах відділу боротьбу з міжнародними організованими групами управління по боротьбі з організованою злочинністю УМВС України в Кіровоградській області) підлягає скороченню, а тому рішення про надання йому відпустки буде прийнято після призначення його на посаду до одного із територіальних підрозділів УМВС України в області.

Вирішуючи спірні правовідносини суд в порядку ч. 2 ст. 11 КАС України виходить за межі позовних вимог та зобов'язує відповідача розглянути рапорт позивача від 05.01.2015 р. про надання відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з урахуванням рапорту від 18.02.2015 р., та прийняти рішення щодо надання відпустки у відповідності до вимог чинного законодавства, що стосується питання надання відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

З вищевказаними діями суду першої інстанції суд апеляційної інстанції погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 49 «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ» затвердженого Постановою КМУ від 29.07.1991 р. № 114 особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ надаються відпустки:

а) чергові;

б) короткострокові;

в) через хворобу;

г) канікулярні;

д) у зв'язку із закінченням навчальних закладів системи Міністерства внутрішніх справ;

є) додаткові та соціальні (по вагітності, родах і догляду за дитиною), творчі, у зв'язку з навчанням.

При цьому п. 61 Положення стосовно соціальної відпустки по догляду за дитиною, на яку претендує позивач, визначає наступне: додаткові і соціальні відпустки особам рядового і начальницького складу надаються відповідно до законодавства.

Основний Закон який визначає державні гарантії права на відпустки, визначає умови, тривалість і порядок надання їх працівникам для відновлення працездатності, зміцнення здоров'я, а також для виховання дітей є Закон України «Про відпустки» від 15.11.1996 р.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про відпустки» після закінчення відпустки у зв'язку з вагітністю та пологами за бажанням жінки їй надається відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Підприємство за рахунок власних коштів може надавати жінкам частково оплачувану відпустку та відпустку без збереження заробітної плати для догляду за дитиною більшої тривалості.

Частина 3 ст. 18 Закону України «Про відпустки» визначає, що відпустка може бути використана повністю або частинами також батьком дитини, бабою, дідом чи іншими родичами, які фактично доглядають за дитиною, або особою, яка усиновила чи взяла під опіку дитину та одним із прийомних батьків.

Згідно ч. 4 ст. 20 Закону України «Про відпустки» особам, зазначеним у частині третій статті 18 цього Закону (крім осіб, які усиновили чи взяли дитину під опіку у встановленому законодавством порядку, прийомних батьків), відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається на підставі довідки з місця роботи (навчання, служби) матері дитини про те, що вона вийшла на роботу до закінчення терміну цієї відпустки і виплату допомоги по догляду за дитиною їй припинено (із зазначенням дати).

Аналогічна ч. 4 ст. 20 Закону України «Про відпустки» правова позиція закріплена Методичними рекомендаціями «Про порядок надання, оформлення та відкликання з відпусток осіб рядового і начальницького складу, державних службовців, службовців і робітників, які проходять службу та працюють в органах і підрозділах МВС України». Так в методичних рекомендаціях зазначено, що відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку оформлюється на підставі рапорту (заяви) та копії свідоцтва про народження дитини. При оформленні відпустки іншими особами (батькові, бабі, діду чи іншим родичам, які фактично доглядають за дитиною) також надається довідка з місця служби (роботи) матері дитини про те, що вона стала до роботи до закінчення цієї відпустки, та довідка органу праці та соціального захисту населення за місцем проживання матері про те, що їй припинено виплату допомоги для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (із зазначенням дати).

Таким чином можливо зробити висновок про наявність правових підстав у ОСОБА_2 на отримання відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку і даний факт не заперечується УМВС України в Кіровоградській області. При цьому така відпустка не надана позивачу у зв'язку з необхідністю надання йому довідки по припиненню виплати допомоги дружині ОСОБА_2, яка витребувана УМВС України в Кіровоградській області Листом від 22.01.2015 р. по справі № 3/М-36. В доводах апеляційної скарги відповідач зазначає відповідь на рапорт від 05.01.2015 р. позивача, оформленого вищевказаним листом, як вчинення належних правових дій по його розгляду, а тому зобов'язання суду фактично повторно розглянути рапорт ОСОБА_2 від 05.01.2015 року, але вже з урахуванням рапорту від 18.02.2015 року є протиправним, оскільки дане зобов'язання виходить за межі позовних вимог.

Колегія суддів, не може погодитись з таким висновком УМВС України в Кіровоградській області з огляду на наступне.

Дійсно відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Проте, цією ж частиною встановлено, що суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Так обґрунтовуючи вихід за межі позовних вимог, з чим погоджується колегія суддів, суд першої інстанції вказує, що отримавши рапорти від 05.01.2015 р. та 18.02.2015 р. відповідач зобов'язаний був прийняти наказ про надання позивачу відпустки, зазначивши при цьому посаду, виходячи із власного розуміння конкретної ситуації, а у випадку не згоди позивача з таким наказом в частині визначення посади, останній мав би право оскаржувати його до суду.

Таким чином вихід суду першої інстанції за межі позовних вимог був обумовлений саме необхідністю повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, як це вимагає положення ч. 2 ст. 11 КАС України.

Що стосується посилань відповідача в апеляційній скарзі на ненадання ОСОБА_2 відпустки у зв'язку з тим, що вирішується питання відносно його скорочення та займання ним нової посади, то колегія суддів не погоджується з таким рішенням відповідача. Так при наданні позивачем другого рапорту від 18.02.2015 року у нього наявні усі законні підстави для отримання відпустки, а тому її ненадання відповідачем через зазначені обставини є порушенням прав позивача та створює перешкоди для їх реалізації.

Стосовно вимог апеляційної скарги ОСОБА_2 про скасування рішення суду першої інстанції в частині незадоволення вимог про визнання бездіяльності Управління МВС України в Кіровоградській області, яка виражається у неприйнятті рішення за поданими позивачем рапортами від 05.01.2015 р. та від 18.02.2015 р., то колегія суддів вважає їх такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступні обставини.

Так відповідно до матеріалів справи рапорт ОСОБА_2 від 05.01.2015 р. розглянуто відповідачем та надана відповідь Листом від 22.01.2015 р. № 3/М-36 (а.с. 30), тому визнавати в цій частині неправомірною бездіяльність Управління МВС України в Кіровоградській області є помилковим.

Стосовно розгляду другого рапорту від 18.02.2015 року, то з урахуванням надання і по ньому відповіді Управлінням МВС України в Кіровоградській області - Лист від 10.03.2013 р. №3/522 (а.с. 55), визнання бездіяльності відповідача в даному випадку є неможливим.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає правомірним та обґрунтованим оскаржуване рішення суду, а доводи апеляційних скарг Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області та ОСОБА_2 такими, що не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставами для скасування постанови суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11 березня 2015 р. у справі № П/811/306/15 - залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11 березня 2015 р. у справі № П/811/306/15 - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС України.

Головуючий: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: Я.В. Семененко