Справа № 19704/10
Суддя: Католікян М.О.
Дата ухвалення: 2010-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" липня 2010 р.справа № 2а-1202/10/0870

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Католікяна М.О.

суддів: Панченко О.М. Божко Л.А.

при секретарі судового засідання: Гусєві А.С. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпропетровськ апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Жовтневому районі міста Запоріжжя на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 07 квітня 2010 року, ухвалену в адміністративній справі за позовом Державної податкової інспекції у Жовтневому районі міста Запоріжжя до Товариства з обмеженою відповідальністю «Селект-Файн», треті особи державний реєстратор Запорізької міської ради ОСОБА_1, ОСОБА_2, про скасування державної реєстрації,

у с т а н о в и л а:

01 березня 2010 року ДПІ у Жовтневому районі м. Запоріжжя звернулася до суду з позовом до ТОВ «Селект-Файн», треті особи державний реєстратор Запорізької міської ради ОСОБА_1, ОСОБА_2, про скасування державної реєстрації (а.с.а.с. 2, 3, 13, 17, 18).

07 квітня 2010 року Запорізьким окружним адміністративним судом було ухвалено постанову, якою суд відхилив позов. Постанова суду полягає у тім, що 05.09.2007 р. рішенням Виконавчого комітету Запорізької міської ради було зареєстровано ТОВ «Селект-Файн». Засновником підприємства виступив ОСОБА_2 Згодом в ході перевірки було ОСОБА_2 дав пояснення про те, що він не є засновником підприємства і жодних дій щодо його реєстрації не вчиняв. Водночас позивач не довів належними доказами наявність законних підстав для скасування реєстрації ТОВ «Селект-Файн», а виключно на поясненнях засновника не може базуватися рішення суду (а.с.а.с. 31, 32).

11 травня 2010 року позивач, не погодившись з ухваленою постановою, звернувся до суду з апеляційною скаргою. У скарзі позивач послався на те, що рішення судом першої інстанції було ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального закону. На думку, позивача, письмові пояснення засновника є беззаперечним доказом відсутності юридичних підстав для реєстрації підприємства, оскільки на створення такого підприємства не було справжнього волевиявлення засновника (статті 56, 57 Господарського кодексу України). Позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції і задовольнити поданий позов, зобовязавши державного реєстратора унести відповідний запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.а.с. 35, 36).

У судове засідання учасники процесу не зявилися, були повідомлені належним чином, про що свідчать повідомлення про поштові відправлення, до початку судового засідання не надали документи, які підтверджують поважність причин неявки, та не заявили клопотання про відкладення розгляду справи. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності зі вказаною вище обставиною дає судові підстави для застосування положень ч. 4 ст. 196 КАС України.

22 липня 2010 року на адресу суду надійшли заперечення державного реєстратора Запорізької міської ради ОСОБА_1 на апеляційну скаргу, згідно з якими під час реєстрації підприємства було дотримано усіх вимог закону, тому підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду у межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів доходить висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції було встановлено та знайшло своє підтвердження у суді апеляційної інстанції, що 05.09.2007 р. рішенням Виконавчого комітету Запорізької міської ради було зареєстровано ТОВ «Селект-Файн»(№ запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 1 020732), про що свідчить свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 № 024794 (а.с. 4).

Крім того, згідно з письмовими запереченнями проти апеляційної скарги державного реєстратора Запорізької міської ради ОСОБА_1 єдиним засновником підприємства виступив ОСОБА_2, підпис на статуті якого засвідчено нотаріально. На момент реєстрації підприємства останній документально (актом оцінки та приймання-передачі майна) підтвердив внесення ним 70 % вкладу до статутного фонду. На реєстрацію ТОВ «Селект-Файн»документи подавалися нотаріально уповноваженою засновником особою.

В ході податкового розслідування створення та фінансово-господарської діяльності ТОВ «Селект-Файн»у ОСОБА_2 були відібрані письмові пояснення, у яких він зазначив, що не є засновником підприємства, місце знаходження установчих документів йому невідоме, і жодних дій з державної реєстрації підприємства він не вчиняв (а.с. 12).

Вказані вище спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України 2003 року, Господарським кодексом України, Законом України від 15.05.2003 р. № 755-ІV «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», Законом України від 04.12.1990 р. № 509-ХІІ «Про державну податкову службу в Україні».

З аналізу позовної заяви вбачається, що заявлену податковим органом вимогу про скасування державної реєстрації відповідача слід розцінювати як вимогу про припинення юридичної особи.

В силу частини 2 статті 38 Закону України № 755-ІV підставами для постановлення судового рішення щодо припинення юридичної особи, що не пов'язано з банкрутством юридичної особи, зокрема є визнання недійсним запису про проведення державної реєстрації через порушення закону, допущені при створенні юридичної особи, які не можна усунути; провадження нею діяльності, що суперечить установчим документам, або такої, що заборонена законом; невідповідність мінімального розміру статутного фонду юридичної особи вимогам закону; неподання протягом року органам державної податкової служби податкових декларацій, документів фінансової звітності відповідно до закону; наявність в Єдиному державному реєстрі запису про відсутність юридичної особи за вказаним її місцезнаходженням.

Відповідно до частини 1 статті 56, частини 1 статті 57 ГК України, на які посилався у позовній заяві та апеляційній скарзі позивач, стверджуючи про порушення при створенні підприємства, суб'єкт господарювання може бути утворений за рішенням власника (власників) майна або уповноваженого ним (ними) органу з додержанням вимог законодавства. Установчими документами суб'єкта господарювання є рішення про його утворення або засновницький договір, а у випадках, передбачених законом, статут (положення) суб'єкта господарювання.

Згідно з пунктом 2 частини 1, частиною 2 статті 110 ЦК України юридична особа ліквідується, зокрема, за рішенням суду про визнання судом недійсною державної реєстрації юридичної особи через допущені при її створенні порушення, які не можна усунути, а також в інших випадках, встановлених законом. Вимога про ліквідацію юридичної особи на підставах, зазначених у пункті 2 частини першої цієї статті, може бути пред'явлена до суду органом, що здійснює державну реєстрацію, учасником юридичної особи.

У відповідності з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом пунктів 11, 111 статті 10 Закону України № 509-ХІІ державні податкові інспекції подають до судів позови до підприємств, установ, організацій та громадян про визнання угод недійсними і стягнення в доход держави коштів, одержаних ними за такими угодами, а в інших випадках коштів, одержаних без установлених законом підстав, а також про стягнення заборгованості перед бюджетом і державними цільовими фондами за рахунок їх майна; подають до судів позови про застосування санкцій, пов'язаних із забороною організації і проведення азартних ігор на території України.

В силу пункту 17 статті 11 Закону України № 509-ХІІ органи державної податкової служби у випадках, в межах компетенції та у порядку, встановлених законами України, мають право звертатися у передбачених законом випадках до судових органів із заявою (позовною заявою) про скасування державної реєстрації суб'єкта підприємницької діяльності.

Ураховуючи зміст приведених норм, колегія суддів доходить висновку про те, що податковим органам не надано право звернення до суду з позовами про скасування державної реєстрації підприємств, визнання недійсною їх державної реєстрації через допущені при її створенні порушення, які не можна усунути.

Крім того, колегія суддів вважає, що позивач, по суті спираючись у позовній заяві виключно на письмових поясненнях ОСОБА_2, не довів свою позицію, оскільки такі пояснення відповідно до процесуального закону не є належним і самостійним доказом недійсності реєстрації юридичної особи.

Зясувавши у достатньо повному обсязі права та обовязки сторін, обставини справи, перевіривши доводи сторін і давши їм правову оцінку, суд першої інстанції ухвалив постанову, яка відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними у матеріалах справи письмовими доказами.

Приведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду з їх оцінки.

Відповідно до частини 1 статті 86 КАС України виключне право оцінки доказів належить суду, який здійснює таку оцінку за своїм внутрішнім переконанням, безпосередньо, всебічно, повно та об'єктивно дослідивши їх.

Таким чином, перевіривши справу у повному обсязі, колегія суддів доходить висновку про обґрунтованість висновків суду першої інстанції та безпідставність приведених в апеляційній скарзі доводів.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Жовтневому районі міста Запоріжжя залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 07 квітня 2010 року, ухвалену в адміністративній справі за позовом Державної податкової інспекції у Жовтневому районі міста Запоріжжя до Товариства з обмеженою відповідальністю «Селект-Файн», треті особи державний реєстратор Запорізької міської ради ОСОБА_1, ОСОБА_2, про скасування державної реєстрації, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з дня її виготовлення у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги.

Повний текст ухвали виготовлено 27 липня 2010 року.

Головуючий суддя М.О. Католікян

Суддя: О.М. Панченко

Суддя: Л.А. Божко