Справа № 9487/09
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2010-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" лютого 2010 р. справа № 2а-122/08

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Уханенка С.А.

суддів: Поплавського В.Ю. Сафронової С.В.

при секретарі судового засідання: Литовченко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційні скарги управління праці та соціального захисту населення Комунарської районної адміністрації та ОСОБА_1 ОСОБА_2 міської ради на постанову Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 26 лютого 2009 р. по справі № 2а-122/08 за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Комунарського району у м.Запоріжжя, про зобов`язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и л а:

В грудні 2008 року позивач звернувся до суду з уточненими позовними вимогами, в яких просив визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не здійснення перерахунку та невиплати у повному обсязі допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у період з 01.04.2007 року до 18.02.2008 року, стягнути з відповідача недоотриманої у період з 01.04.2007 року до 18.02.2008 року щомісячної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Постановою Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 26 лютого 2009 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача недоплачену суму допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за грудень 2007 року у розмірі 423,90 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову та ухвалити нову якою відмовити в задоволені позовних вимог та позивач подав апеляційну скаргу в якій просив змінити постанову.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача та відповідача не підлягає задоволенню з наступних підстав

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивачка має малолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9 ), у зв'язку з чим знаходиться на обліку у відповідача та отримує від нього виплати допомоги по догляду за дітьми до досягнення ним трирічного віку.

Так, відповідно до ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми»допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Законом України «Про державний бюджет України на 2007 рік»було встановлено наступне:

- абзац 3 частини 2 ст. 56 Закону: допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку - у розмірі, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 гривень для незастрахованих осіб та не менше 23 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідач проводив відповідні виплати до вищезазначеного порядку та розмірів.

Проте, рішенням Конституційного суду України від 09 липня 2007 року №6-рп/2007 положення абзацу третього частини другої статті 56, та п. 14 ст. 71 втратили чинність, як такі, що визнані неконституційним. Це рішення має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

Таким чином, при розрахунку розміру допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку слід керуватися ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми»з урахуванням рішення Конституційного суду України № 6-рп/2007 з 09.07.2007 року.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог за період з 09.07.2007 року по 30.11.2007 року, суд першої інстанції вірно застосував норми процесуального права.

Так, відповідно до ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна зі сторін.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач просив застосувати наслідки пропуску строку звернення до суду, а позивач не зазначив поважності причин пропуску такого строку. Тому суд першої правомірно застосував наслідки пропуску строку.

Враховуючи, що позивач звернувся до суду в грудні 2008 року, то його вимоги підлягають задоволенню за період з 01.12.2007 року по 31.12.2007 року.

Тому в частині позовних вимог щодо стягнення за період з 09.07.2007 року по 30.11.2007 року суд першої інстанції правомірно відмовив.

Щодо вимог позивача про доплату за 2008 рік, колегія суддів виходить з наступного.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 28/2008 (№ 10-рп/2008) положення п.23 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2008 рік не визнавалися неконституційними, що свідчить про їх чинність та про правомірність дій відповідача щодо нарахування і виплати позивачу допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі по 130 грн. щомісячно з січня 2008 року.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було повно встановлено обставини справи та надана правильна юридична оцінка, у звязку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги позивача та відповідача відсутні.

Оскільки, кошти, які підлягають виплаті позивачці не є власністю відповідача, а виділяються державою централізовано, то колегія суддів вважає за необхідне змінити в абзаці 2 резолютивної частини слово «стягнути»на «зобов`язати».

Керуючись п.2 ч.1 ст. 198, ст. 201, 205, 207 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги управління праці та соціального захисту населення Комунарської районної адміністрації ОСОБА_2 міської ради, ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 26 лютого 2009 року в частині змінити, виклавши абзац другий резолютивної частини в наступній редакції..

Зобов`язати управління праці та соціального захисту населення Комунарської районної адміністрації ОСОБА_2 міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоотриману допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 01.12.2007 року по 31.12.2007 року в розмірі 325,90 грн.

В іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця.

Головуючий: С.А. Уханенко

Судді: В.Ю Поплавський

ОСОБА_4