Справа № 817/1347/15
Суддя: Жуковська Л.А.
Дата ухвалення: 2015-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/1347/15

02 червня 2015 року 15год. 20хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Жуковська Л.А. за участю секретаря судового засідання Сисун Н.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача:представник ОСОБА_1,

відповідача: представник Босик Т.А.,

третя особа: представник не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_3

доДержавної податкової інспекції у м.Рівному ДФС у Рівненській області третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача АТ "Банк "Фінанси та Кредит" в особі філії "Північно-Західне РУ"
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_3 звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача - Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 29.08.2014 № про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем «Податок на доходи фізичних осіб» в розмірі 31239,05 грн. основного платежу та 7809,76 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

В основу визначення податкового зобов'язання згідно із зазначеним податковим повідомленням-рішенням податковим органом покладено дані акта перевірки позивача від 17.07.2014 №116//17-16-17-01-19 щодо отримання доходу у вигляді додаткового блага за період з 01.01.2012 по 31.12.2012, яким встановлено порушення п.п.14.1.47 п.14.1 ст.14, п.п.49.18.4 п.49.18 ст.49, абз. «д» п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164, п.164.3 ст.164, п.167.1 ст.167, п.179.1 ст.179 Податкового кодексу України, в результаті чого визначено суму податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб в сумі 31239,05 грн. за 2012 рік.

Такі висновки податкового органу побудовані на твердженні про отримання позивачем у 3 кварталі 2012 року доходів в розмірі 185021,45 грн., які не відображені в декларації про майновий стан та доходи за 2012 рік.

Таким чином, позивачем не було подано декларацію про майновий стан та доходи за 2012 рік та не задекларовано доходи в сумі 185021,45 грн., отримані у вигляді додаткового блага за 2012 рік, чим занижено податок на доходи фізичних осіб за 2012 рік в розмірі 31239,05 грн.

Ухвалою суду від 14.05.2015 року до справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача залучено АТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Північно-Західне РУ».

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що висновок податкового органу про заниження податку на доходи фізичних осіб в розмірі 31239,05 грн. за 2012 рік та отримання доходів у вигляді додаткового блага в сумі 185021,45 грн. ґрунтується на неправильному застосування норм Податкового кодексу України. Зазначає, що визначальною ознакою доходу платника податку як об'єкта оподаткування та бази оподаткування податком на доходи фізичних осіб, в т.ч. у вигляді додаткового блага є фактичне отримання такого доходу платником податку в грошовій, матеріальній чи нематеріальній формі. Тому, відсотки за користування кредитом, нараховані банком відповідно до умов договору та анульовані за його рішенням не є доходом платника податку в розумінні Податкового кодексу України, який підлягає оподаткуванню в порядку абз. «д» п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України. А відтак, до блага та додаткових благ, зокрема відносяться матеріальні та нематеріальні цінності, кошти та інші активи, які безпосередньо отримані платником податку та збільшують загальний майновий стан цього платника і забезпечують приріст його активів у тій чи іншій формі. З таких підстав позивач просив суд скасувати оспорюване податкове повідомлення-рішення.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив суд позов задовольнити.

Відповідач подав суду письмові заперечення проти адміністративного позову, відповідно до яких позовні вимоги не визнає, та зазначає, що згідно з Центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України в період з 01.01.2012 по 31.12.2012 року позивач окрім отриманих доходів, фактично отримував дохід у вигляді додаткового блага на суму 185021,45 грн. До ДПІ у м. Рівному від АТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Північно-Західне РУ» надійшла копія повідомлення про анулювання боргу №2266 від 14.09.2012 в якій повідомлено про факт списання заборгованості за кредитним договором №Ф1-06/40686-116 від 01.12.2006, укладеного з фізичною особою ОСОБА_3 в розмірі 20923,99 доларів США 99 центів та 17776 грн., а саме: заборгованість за основним боргом в розмірі 6547,71 доларів США; заборгованість за відсотками та користування кредитом в розмірі 14376,28 доларів США; заборгованість за щомісячною комісією в розмірі 17776 грн. Разом згідно діючого курсу долара США на момент прощення боргу за кредитним договором в сумі 185021,45 грн. Також, з метою виконання вимог абз. «д» п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України АТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Північно-Західне РУ», як кредитор повідомив платника податків ОСОБА_3 шляхом вручення повідомлення боржнику, що анульована (прощена) сума боргу є доходом, отриманим як додаткове благо, та попередило про необхідність самостійно сплатити податок на доходи фізичних осіб та відобразити його в річній декларації з податку на доходи фізичних осіб. Окрім того, філією «Північно-Західне РУ» ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» включено суми анульованого (прощеного) боргу до податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма №1ДФ), за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано, а саме: в податковому розрахунку за 3 квартал 2012 року - дохід ОСОБА_3 в розмірі 185021,45 грн., ознака доходу «126». Таким чином, на думку відповідача ним правомірно нараховано позивачу податок на доходи фізичних осіб в розмірі 31239,05 грн. за 2012 рік. Тому просив суд відмовити у задоволені позову.

У судовому засіданні представник відповідача заперечувала проти позову з підстав викладених у письмових запереченнях та просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог за їх безпідставністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що у період з 14.07.2014 по 17.07.2014 державною податковою інспекцією була проведена невиїзна документальна перевірка позивача - ОСОБА_3 щодо отримання доходу у вигляді додаткового блага за період з 01.01.2012 по 31.12.2012 за результатами якої складено акт від 17.07.2014 №116//17-16-17-01-19.

За результатами перевірки посадові особи податкового органу дійшли висновку про порушення позивачем п.п.14.1.47 п.14.1 ст.14, п.п.49.18.4 п.49.18 ст.49, абз. «д» п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164, п.164.3 ст.164, п.167.1 ст.167, п.179.1 ст.179 Податкового кодексу України, в результаті чого визначено суму податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб в сумі 31239,05 грн. за 2012 рік.

Як вже йшлося, висновки податкового органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства ґрунтуються на твердженні про отримання позивачем у 3 кварталі 2012 року доходів в розмірі 185021,45 грн., які не відображені в декларації про майновий стан та доходи за 2012 рік.

За результатами перевірки позивача Державною податковою інспекцією у м. Рівному Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 29.08.2014 № про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем «Податок на доходи фізичних осіб» в розмірі 31239,05 грн. основного платежу та 7809,76 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Не погодившись із винесеним податковим повідомленням-рішенням позивач оскаржив його до суду.

Матеріали справи також свідчать, що 01.12.2006 року між позивачем та АТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі заступника керуючого - начальника управління по обслуговуванню роздрібного клієнта Філії Банку «Фінанси та Кредит» було укладено кредитний договір №Ф1-06/40686-16, відповідно до умов якого Банк надає Позичальнику в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитні ресурси в розмірі 40 000 доларів США з оплатою по процентній ставці 10,5 процентів річних строком до 01 грудня 2016 року.

14.09.2012 року між Банком та позивачем було укладено додаткову угоду №2 визначили, що ОСОБА_3 зобов'язується повернути Банку у строк до 15.09.2012 року отримані ним у фактичне користування кредитні ресурси в розмірі 29000 доларів США.

Пунктом 2.2 даної додаткової угоди визначено, що за умови своєчасного та повного виконання Позичальником своїх зобов'язань, Банком здійснюється прощення боргу, а саме прощення:

заборгованості за залишком кредитних коштів, що залишиться у фактичному користуванні Позичальника в сумі не більше 6547,71 доларів США;

заборгованості за несплаченими процентами на дату укладення цієї Додаткової угоди (14.09.2012) у сумі процентів, зазначені у п.1 цієї Додаткової угоди;

заборгованості за несплаченою щомісячною комісійною винагородою за надання кредитних ресурсів на дату укладення цієї додаткової угоди у сумі 17776 грн.;

пені та штрафних санкцій, нарахованих Банком станом на дату укладення цієї додаткової угоди за порушення Позичальником умов кредитного договору, що мали місце до дати укладення цієї додаткової угоди у сумі нарахованої пені в розмірі 1092682,31 грн.

У вересні 2012 року АТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернулося до ОСОБА_3 з повідомленням про прощення боргу за кредитним договором №Ф1-06/40686-116 від 01.12.2006 у розмірі 20923,99 доларів США та 17776 грн., а саме: заборгованість за основним боргом в розмірі 6547,71 доларів США; заборгованість за відсотками та користування кредитом в розмірі 14376,28 доларів США; заборгованість за щомісячною комісією в розмірі 17776 грн.

Позичальником станом на 14.09.2012 року своєчасно та в повному обсязі виконано свої зобов'язання згідно додаткової угоди №2 від 14.09.2012 до кредитного договору.

Зазначене повідомлення отримано ОСОБА_3 14.09.2012 року про що свідчить підпис позивача на зазначеному повідомленні (а.с.34).

Згідно довідки АТ «Банк «Фінанси та Кредит» від 17.04.2013, курс долара на момент прощення боргу - 14.09.2012 року складав 799,300 грн. за 100 доларів США (а.с.35).

Як вбачається з довідки Банку від 26.09.2013 №1893 впродовж дії кредитного договору було сплачено по кредитному договору, а саме по кредиту та процентах 42811,86 доларів США та комісії 11100 грн.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.п.14.1.47 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України додатковим благом є кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку.

Відповідно до п.164.1 ст.164 Податкового кодексу України, базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Згідно п.п.162.1.3 п.162.1ст.162 Податкового кодексу України, платником податку є, зокрема, податковий агент. Відповідно до п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані: а) своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок; б) подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування.

Відповідно до п.п. «д» п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Відтак, матеріали справи свідчать, що Банк повідомив позивача про анулювання (прощення) боргу шляхом укладення Додаткової угоди №2 від 14.09.2012 року, яка підписана зі сторони Позивача.

Отже, на думку суду, позивач був повідомлений про у встановленому законом порядку про анулювання (прощення) боргу за кредитним договором №Ф1-06/40686-16 від 01.12.2006.

Разом з тим, судом встановлено, що в порушення п.п. «д» п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України сума доходу від додаткового блага у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням в розмірі 185021,45 грн. ОСОБА_3 не відображена у декларації. Окрім того встановлено, що декларація за 2012 рік позивачем взагалі не подавалася, що призвело до заниження загального річного оподатковуваного доходу та донарахування податку на доходи фізичних осіб в сумі 31239,05 грн. за 2012 рік.

При цьому, як з'ясовано судом, АТ «Банк «Фінанси та Кредит» включено суми анульованого (прощеного) боргу до податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма №1ДФ), за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано, а саме: в податковому розрахунку за 3 квартал 2012 року - дохід ОСОБА_3 в розмірі 185021,45 грн., ознака доходу «126».

Щодо тверджень позивача про те, що визначальною ознакою доходу платника податку як об'єкта оподаткування та бази оподаткування податком на доходи фізичних осіб, в т.ч. у вигляді додаткового блага є фактичне отримання такого доходу платником податку в грошовій, матеріальній чи нематеріальній формі, то на думку суду, вони не заслуговують на увагу, оскільки п.п. «д» п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України не містить таких застережень, а визначає обов'язок платника податку після отримання від банку повідомлення про анулювання (прощеного) боргу самостійно сплатити податок з таких доходів та відобразити його у річній податковій декларації. Разом з тим, судом встановлено, що Банком було анульовано не лише проценти та нараховані штрафні санкції та пеню, а також залишок кредитних коштів не повернутих позивачем станом на 14.09.2012 року.

Суд зазначає, що згідно ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до статей 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що висновки податкового органу про порушення позивачем п.п.14.1.47 п.14.1 ст.14, п.п.49.18.4 п.49.18 ст.49, абз. «д» п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164, п.164.3 ст.164, п.167.1 ст.167, п.179.1 ст.179 Податкового кодексу України, в результаті чого визначено суму податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб в сумі 31239,05 грн. за 2012 рік знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а тому оспорюване податкове повідомлення-рішення від 29.08.2014 № про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем «Податок на доходи фізичних осіб» в розмірі 31239,05 грн. основного платежу та 7809,76 грн. штрафних (фінансових) санкцій, суд вважає правомірним та прийнятим на підставі норм Податкового кодексу України.

За наведених обставин позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір» - під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

Враховуючи наведене, суд на підставі статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України та ч.3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» вирішив стягнути з позивача частину несплаченого судового збору у розмірі 1634,30 грн.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 відмовити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 (ід. номер НОМЕР_1) на користь Державного бюджету України частину несплаченого судового збору у розмірі 1634, 30 грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Жуковська Л.А.