Справа № 825/1517/15-а
Суддя: Лобан Д.В.
Дата ухвалення: 2015-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2015 року м. Чернігів Справа № 825/1517/15-а

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лобана Д.В.,

при секретарі

за участю сторін ОСОБА_1,

позивача ОСОБА_2,

від відповідача Батрака С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Ніжинської районної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування розпорядження, визнання дій незаконними, визнання протиправним та скасування акту, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому з урахуванням зміни позовних вимог, просить про:

- визнання незаконними дій членів робочої групи, створеної на підставі розпорядження № 18 від 02.02.2015 «Про затвердження робочої групи щодо перевірки діяльності посадових осіб відділу освіти районної державної адміністрації», виданого першим заступником голови Ніжинської районної державної адміністрації Чернігівської області, що полягали у здійсненні заходів контрольно-перевірочного характеру щодо діяльності відділу освіти Ніжинської районної державної адміністрації в цілому та його працівників.

- визнання протиправним та скасування розпорядження Ніжинської районної державної адміністрації від 07.05.2015 № 32-О про звільнення ОСОБА_2, начальника відділу освіти Ніжинської районної державної адміністрації, 07 травня 2015 року, відповідно п. 1 ст. 41 КЗпП України, за одноразове грубе порушення трудових обов'язків.

- поновлення ОСОБА_2 на посаді начальника відділу освіти Ніжинської районної державної адміністрації.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що оскаржуване розпорядження прийняте з порушенням вимог чинного законодавства України, оскільки винесене з перевищенням повноважень, що належать до компетенції інших органів, а також є необґрунтованим.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити їх у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві та додаткових поясненнях у справі.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на письмові заперечення (а. с. 38-43, 102-109), в яких зазначено що відповідач у відповідності до розпоряджень голови Ніжинської РДА мав право виносити оскаржуване розпорядження, створена робоча група правомірно діяла у відповідності до розпорядження № 18 від 02.02.2015. Як зазначено в акті перевірки ОСОБА_2 було грубо порушено дисциплінарну відповідальність, на підставі чого розпорядженням від 07.05.2015 ОСОБА_2 було звільнено із займаної посади.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, доводи позовної заяви та заперечень на неї, з урахуванням зміни позовних вимог, заперечень на них та додаткових пояснень, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що розпорядженням голови Ніжинської РДА № 151 від 03 червня 2014 року затверджено розподіл обов'язків голови, першого заступника голови, заступника голови, керівника апарату Ніжинської РДА (а. с. 46, 47-56).

Згідно зазначеного розподілу:

1) голова Ніжинської РДА, у тому числі, має право: а) призначати на посади та звільняти з посад у порядку, передбаченому законодавством про державну службу, державних службовців структурних підрозділів районної державної адміністрації, присвоювати їм ранги державних службовців, заохочувати та притягувати їх до дисциплінарної відповідальності або визначати механізм реалізації вказаних повноважень; б) приймати та звільняти з роботи у порядку, передбаченому законодавством про працю, працівників структурних підрозділів районної державної адміністрації, які не є державними службовцями, заохочувати та притягувати їх до дисциплінарної відповідальності або визначати механізм реалізації вказаних повноважень; в) утворювати для сприяння здійсненню повноважень Ніжинської РДА консультативні, дорадчі та інші допоміжні органи, служби та комісії, члени яких виконують свої функції на громадських засадах, а також визначає їх завдання, функції та персональний склад; г) координувати діяльність першого заступника, заступника голови, керівника апарату районної державної адміністрації, керівників структурних підрозділів районної державної адміністрації, територіальних органів міністерств та інших органів центральної виконавчої влади, взаємодіє з органами влади і управліннями вищого рівня, органами місцевого самоврядування (пункт 7, 8, 13, 17 Розділу І).

2) перший заступник голови Ніжинської РДА Батрак С.А. виконує обов'язки голови Ніжинської районної державної адміністрації у разі його відсутності (пункт 1 Розділу II).

Батрака Сергія Анатолійовича було призначено з 03 червня 2014 року на посаду першого заступника голови Ніжинської РДА згідно розпорядження голови Ніжинської РДА № 38-0 від 02.06.2014 в порядку переведення (а. с. 44).

Розпорядженням голови Ніжинської РДА Чернігівської області № 139-0 від 31 грудня 2014 року припинено виконання обов'язків голови Ніжинської РДА Ігорем Вікторовичем Смалем (а. с. 45). Виконання обов'язків голови Ніжинської РДА покладено на першого заступника голови Ніжинської РДА - Батрака Сергія Анатолійовича.

Таким чином, Батрак Сергій Анатолійович, як перший заступник голови Ніжинської районної державної адміністрації, має законне право видавати розпорядження.

Батраком Сергієм Анатолійовичем було прийнято розпорядження № 18 від 02.02.2015 «Про затвердження робочої групи щодо перевірки діяльності посадових осіб відділу освіти районної державної адміністрації» (а. с. 57).

На підставі вищевикладеного створеною робочою групою було складено акт перевірки діяльності посадових осіб відділу освіти Ніжинської районної державної адміністрації від 05.02.2015 (а. с. 11-16).

16.03.2015 було подано погодження звільнення з посади ОСОБА_2 (а. с. 78), 07.05.2015 було прийнято розпорядження № 32-о про звільнення ОСОБА_2 (а. с. 93).

У розпорядженні № 32-0 не вказано конкретні фактичні обставини, які розцінено при винесенні відповідного рішення як одноразове грубе порушення трудових обов'язків.

Натомість документ містить посилання на матеріали перевірки діяльності посадових осіб відділу освіти Ніжинської районної державної адміністрації, проведеної відповідно до розпорядження першого заступника голови Ніжинської районної державної адміністрації від 02.02.2015 № 18, як на підставу звільнення позивача.

Більш того, акт перевірки не містить жодного посилання на обставини, які, на думку робочої групи, вважаються порушеннями, допущеними саме ОСОБА_2 або саме з її вини.

Розпорядженням № 32-0 не визначено у чому саме полягало одноразове грубе порушення трудової дисципліни ОСОБА_2, а оцінка правомірності звільнення може відбуватися виключно щодо обставин, з якими роботодавець пов'язував його здійснення, відповідне рішення не відповідає вимогам умотивованості та є не обгрунтованим.

У разі відсутності відповідних положень у Конституційному, або у адміністративному законодавстві України, суд може додатково застосувати трудове законодавство, якщо така можливість передбачена у спеціальному законі.

З загальним правилом звільнення особи (як у відносинах публічної служби, так і у звичайних трудових відносинах) має бути обґрунтованим, тобто мати чітко вказану підставу для звільнення, передбачену або Кодексом законів про працю України.

Як встановлено судом, перевірка була проведена 05.02.2015, про що складено акт, яким встановлено порушення (а. с. 11-16), тобто 05.02.2015 було виявлено проступок, однак лише 16.03.2015 було подано погодження звільнення з посади ОСОБА_2 (а. с. 78).

Більш того, лише 07.05.2015 було прийнято розпорядження № 32-о про звільнення ОСОБА_2 (а. с. 93).

Таким чином, граничний строк застосування до ОСОБА_2 заходів впливу дисциплінарного характеру, у тому числі, звільнення, сплив 05.03.2015, згідно ст. 148 КЗпП України.

Відповідно до ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Крім підстав, передбачених ст. 40 КЗпП України, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний з додаткових підстав щодо окремих категорій працівників за певних умов.

Пунктом 1 частини 1 статті 41 КЗпП України передбачено додаткову підставу для розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу у випадку одноразового грубого порушення трудових обов'язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації, його заступниками, а також службовими особами органів доходів і зборів, яким присвоєно спеціальні звання, і службовими особами центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами.

Звільнення за п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України є дисциплінарним стягненням і допускається з додержанням правил, встановлених для застосування таких стягнень, зокрема, з урахуванням строків визначених ст. 148 КЗпП України.

Відповідно до ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці; дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Аналогічна правова позиція викладена і в постанові Вищого адміністративного суду України від 12.03.2015 по справі № К/800/64086/14.

Згідно ч. 2 ст. 161 КАС України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 237 цього Кодексу.

Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 «Про практику розгляду судами трудових спорів» у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст. 40 п. 1 ст. 41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147(1), 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 Кодексу до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

Однак у порушення вказаних вимог законодавства написання письмових пояснень перед ознайомленням з розпорядженням № 32-0 про звільнення ОСОБА_2 запропоновано не було.

Заперечення на акт перевірки, надіслані відділом освіти першому заступнику голови Ніжинської районної державної адміністрації 24.02.2015 за № 01-12/326, підписувалися ОСОБА_2 як начальником вказаного структурного підрозділу.

Відомості, викладені у відповідному листі, не можна вважати поясненнями працівника Ніжинської районної державної адміністрації в особі ОСОБА_2 щодо порушень трудової дисципліни, так як на час підписання документу ОСОБА_2 не могла знати, що викладені в акті перевірки порушення ставляться у вину саме до неї.

Частиною 1 статті 147-1 КЗпП України визначено, що дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника.

Згідно п. 1.3 посадової інструкції начальника відділу освіти, затвердженої головою Ніжинської районної державної адміністрації 02.09.2013, начальник відділу освіти призначається на посаду та звільняється з посади головою районної державної адміністрації за поданням заступника голови районної державної адміністрації згідно з розподілом обов'язків у порядку, передбаченому чинним законодавством, за погодженням із начальником управління освіти і науки Чернігівської обласної державної адміністрації.

Однак усупереч визначеного порядку звільнення ОСОБА_2 з посади начальника відділу освіти здійснено за відсутності погодження начальника Управління освіти і науки Чернігівської обласної державної адміністрації.

Натомість Ніжинською районною державною адміністрацією одержано відповідне погодження виконувача обов'язків голови Чернігівської обласної державної адміністрації, що не потребується жодним правовим актом.

Крім того, як вказано у розпорядженні № 32-0, подання щодо звільнення позивача ініційовано заступником керівника апарату, начальником відділу організаційно-кадрової роботи апарату районної державної адміністрації, а не профільним заступником голови Ніжинської районної державної адміністрації, як визначено посадовою інструкцією.

З урахуванням вищевикладеного відповідачем при прийнятті розпорядження № 32-о від 07.05.2015 про звільнення ОСОБА_2 порушено місячний строк з дня виявлення дисциплінарного проступку та порушено порядок застосування дисциплінарних стягнень, тобто вимоги статтей 147, 148, 149 КЗпП України.

Дії членів робочої групи, створеної на підставі розпорядження № 18 від 02.02.2015 «Про затвердження робочої групи щодо перевірки діяльності посадових осіб відділу освіти районної державної адміністрації», виданого першим заступником голови Ніжинської районної державної адміністрації Чернігівської області, що полягали у здійсненні заходів контрольно-перевірочного характеру щодо діяльності відділу освіти Ніжинської районної державної адміністрації в цілому та його працівників є незаконними з огляду на наступне.

Суспільні відносини, які виникають у сфері забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя, права і обов'язки державних органів, підприємств, установ, організацій та громадян, порядок організації державної санітарно-епідеміологічної служби і здійснення державного санітарно-епідеміологічного нагляду в Україні врегульовано Законом України від 24.02.1994 року №4004-ХІІ «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення».

Згідно статті 7 Закону України від 24.02.1994 року №4004-ХІІ «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» підприємства, установи і організації зобов'язані: за пропозиціями посадових осіб державної санітарно-епідеміологічної служби розробляти і здійснювати санітарні та протиепідемічні заходи; виконувати розпорядження і вказівки посадових осіб державної санітарно-епідеміологічної служби при здійсненні ними державного санітарно-епідеміологічного нагляду.

Згідно вимог статті 20 Закону України від 24.02.1994 року №4004-ХІІ «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, власники і адміністрація навчально-виховних закладів та громадяни, які організують або здійснюють навчальні та виховні процеси, зобов'язані забезпечити для цього умови, що відповідають вимогам санітарних норм, здійснювати заходи, спрямовані на збереження і зміцнення здоров'я, гігієнічне виховання відповідних груп населення та вивчення ними основ гігієни.

Відповідно до статті 22 Закону України від 24.02.1994 року №4004-ХІІ «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані утримувати надані в користування чи належні їм на праві власності жилі, виробничі, побутові та інші приміщення відповідно до вимог санітарних норм. У процесі експлуатації виробничих, побутових та інших приміщень, споруд, обладнання, устаткування, транспортних засобів, використання технологій їх власник зобов'язаний створити безпечні і здорові умови праці та відпочинку, що відповідають вимогам санітарних норм, здійснювати заходи, спрямовані на запобігання захворюванням, отруєнням, травмам, забрудненню навколишнього середовища.

«Державні санітарні правила і норми влаштування, утримання загальноосвітніх навчальних закладів та організації навчально-виховного процесу ДСанПіН 5.5.2.008-01», затверджені постановою Головного державного санітарного лікаря України від 14.08.2001 року №63, визначають гігієнічний стандарт для всіх типів загальноосвітніх навчальних закладів (шкіл I, I-II, I-III ступенів, спеціалізованих шкіл, гімназій, ліцеїв тощо) незалежно від типу, форм власності і підпорядкування (пункт 1.1.). Відповідальність за виконання санітарних правил і норм покладається на засновника (власника) та керівника загальноосвітнього навчального закладу (пункт 1.4.).

Так, зокрема, будівля школи повинна забезпечувати оптимальні умови для організації навчально-виховного процесу, відпочинку, харчування учнів (пункт 3.1.); опалювальні прилади (радіатори) в навчальних приміщеннях слід закривати легкою дерев'яною або металевою решіткою. Не допускається використання дерев'яно-стружкових та дерев'яно-волокнистих плит (пункт 6.7.); згідно з пунктом 7.5. приміщення навчального закладу повинні бути облаштовані туалетами; обладнання шкільних приміщень повинно відповідати санітарно-гігієнічним вимогам, сприяти забезпеченню педагогічного процесу та проведенню позакласної навчально-виховної роботи (пункт 8.1.).

Згідно пункту 1.6. «Державних санітарних правил і норм влаштування, утримання загальноосвітніх навчальних закладів та організації навчально-виховного процесу ДСанПіН 5.5.2.008-01» державний санітарно-епідеміологічний нагляд за виконанням чинних санітарних правил та норм здійснюють посадові особи державної санітарно-епідеміологічної служби.

Згідно статті 39 Закону України від 24.02.1994 року №4004-ХІІ «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» державний санітарно-епідеміологічний нагляд - це діяльність органів державної санітарно-епідеміологічної служби по контролю за дотриманням юридичними та фізичними особами санітарного законодавства з метою попередження, виявлення, зменшення або усунення шкідливого впливу небезпечних факторів на здоров'я людей та по застосуванню заходів правового характеру щодо порушників.

Основними завданнями цієї діяльності є:

нагляд за організацією і проведенням органами виконавчої влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями та громадянами санітарних і протиепідемічних заходів;

нагляд за реалізацією державної політики з питань профілактики захворювань населення, участь у розробці та контроль за виконанням програм, що стосуються запобігання шкідливому впливу факторів навколишнього середовища на здоров'я населення;

нагляд за дотриманням санітарного законодавства;

проведення державної санітарно-епідеміологічної експертизи, гігієнічної регламентації небезпечних факторів і видача дозволів на їх використання.

Державний санітарно-епідеміологічний нагляд здійснюється відповідно до Положення про державний санітарно-епідеміологічний нагляд в Україні що затверджується Кабінетом Міністрів України вибірковими перевірками дотримання санітарного законодавства за планами органів державної санітарно-епідеміологічної служби, а також позапланово залежно від санітарної, епідемічної ситуації та за заявами громадян.

Результати перевірки оформлюються актом, форма і порядок складання якого визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я.

З набранням чинності Законом України від 05.04.2007 року №877-V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначаються цим законом.

Так, у відповідності до частини 4 статті 4 Закону України від 05.04.2007 року №877-V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» виключно законами встановлюються:

органи, уповноважені здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності;

види господарської діяльності, які є предметом державного нагляду (контролю);

повноваження органів державного нагляду (контролю) щодо зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг;

вичерпний перелік підстав для зупинення господарської діяльності;

спосіб здійснення державного нагляду (контролю);

санкції за порушення вимог законодавства і перелік порушень, які є підставою для видачі органом державного нагляду (контролю) припису, розпорядження або іншого розпорядчого документа.

Відповідно до статті 7 Закон України від 10.04.2014 № 1197-VII "Про здійснення державних закупівель"

1. Державне регулювання та контроль у сфері закупівель здійснюють Уповноважений орган та інші органи відповідно до їх компетенції.

Органи, які уповноважені на здійснення контролю у сфері закупівель, не мають права втручатися у проведення процедур закупівель.

2. Уповноважений орган здійснює регулювання та координацію у сфері закупівель у межах повноважень, визначених цим Законом.

3. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів:

до здійснення оплати за договорами про закупівлю перевіряє наявність та відповідність укладеного договору про закупівлю звіту про результати проведення процедури закупівлі та річному плану закупівель, правильність їх оформлення відповідно до законодавства, а також наявність оголошення про проведення процедури закупівлі, повідомлення про акцепт пропозиції конкурсних торгів (цінової пропозиції, пропозиції за результатами застосування переговорної процедури закупівлі), відомостей про рамкову угоду, за якою укладено договір про закупівлю (у разі проведення закупівлі за рамковими угодами), оголошення про результати процедури закупівлі, що були оприлюднені на веб-порталі Уповноваженого органу. Перевіркою правильності оформлення документів вважається перевірка дотримання замовником встановлених законодавством вимог до форми документа та правильності його заповнення відповідно до затверджених інструкцій стосовно заповнення таких форм (за їх наявності) або розміщених на веб-порталі Уповноваженого органу;

вживає заходів з недопущення здійснення платежів з рахунка замовника згідно з узятим фінансовим зобов'язанням за договором про закупівлю у випадках:

відсутності або невідповідності встановленим законодавством вимогам необхідних документів, передбачених цим Законом;

відміни процедури закупівлі;

набрання законної сили рішенням суду про визнання результатів процедури закупівлі недійсними;

на період призупинення процедури закупівлі;

наявності відповідного рішення органу оскарження відповідно до статті 18 цього Закону.

У разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері закупівель повідомляє про такі випадки Уповноважений орган та орган оскарження.

Банкам під час оплати за договорами про закупівлю замовником разом із платіжним дорученням надаються документи щодо державних закупівель відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність". У разі їх невідповідності вимогам цього Закону платіжне доручення вважається оформленим неналежним чином.

4. Рахункова палата, Антимонопольний комітет України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю, здійснюють контроль у сфері державних закупівель у межах своїх повноважень, визначених Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 29) ч. 1 ст. 1 цього ж Закону ВР України, від 10.04.2014, № 1197-VII «Про здійснення державних закупівель» уповноважений орган - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державних закупівель.

З урахуванням вищенаведених норм суд дійшов висновку, що робочою групою під час проведення перевірки протиправно перебрано на себе обов'язки вищезазначених органів, тобто перевищено свої повноваження, тобто вона діяла не у спосіб, передбачений законодавством.

Позовні вимоги про поновлення на посаді позивача є похідними від попередніх вимог, які позивачу задоволено, підлягають також задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 6 ст. 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Частиною 1 статті 235 КЗпП України визначено, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Згідно сформульованих Судовою палатою у цивільних та адміністративних справах Верховного Суду України на підставі аналізу вказаних положень законодавства висновків, викладених у вже згадуваній постанові від 21.05.2014, «(...) працівник підлягає поновленню на попередній роботі у разі незаконного звільнення, під яким слід розуміти як звільнення без законної підстави, так і звільнення з порушенням порядку, установленого законом.

Встановивши, що звільнення позивача відбулось із порушенням установленого порядку (...), суд зобов'язаний поновити працівника на попередній роботі (...)».

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 256 КАС України негайно виконуються постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Згідно ч. 2 ст. 1 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» місцева державна адміністрація є місцевим органом виконавчої влади і входить до системи органів виконавчої влади.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справи щодо оскарження дій або бездіяльності посадових чи службових осіб місцевих органів виконавчої влади розглядаються і вирішуються місцевим загальним судом як адміністративним судом або окружним адміністративним судом за вибором позивача.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади і органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.

Згідно частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, як суб'єкти владних повноважень не довів правомірність своїх дій та рішення.

Отже, суд дійшов висновку, що приймаючи оскаржуване розпорядження 07.05.2015 № 32-О про звільнення ОСОБА_2 відповідач діяв не на підставі та не в межах наданих повноважень, не у спосіб визначений законом, що передбачені Конституцією та законами України; воно є необгрунтованим; відповідачем не дотримано передбачену процедуру притягнення особи до дисциплінарної відповідальності.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» визначено, що від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових відносин.

Керуючись ст.ст. 122, 158 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2, - задовольнити.

Визнати незаконними дії членів робочої групи, створеної на підставі розпорядження № 18 від 02.02.2015 «Про затвердження робочої групи щодо перевірки діяльності посадових осіб відділу освіти районної державної адміністрації», виданого першим заступником голови Ніжинської районної державної адміністрації Чернігівської області, що полягали у здійсненні заходів контрольно-перевірочного характеру щодо діяльності відділу освіти Ніжинської районної державної адміністрації в цілому та його працівників.

Визнати протиправним та скасувати розпорядження Ніжинської районної державної адміністрації від 07.05.2015 № 32-О про звільнення ОСОБА_2, начальника відділу освіти Ніжинської районної державної адміністрації, 07 травня 2015 року, відповідно п. 1 ст. 41 КЗпП України, за одноразове грубе порушення трудових обов'язків.

Поновити ОСОБА_2 на посаді начальника відділу освіти Ніжинської районної державної адміністрації.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 судові витрати у сумі 74 (сімдесят чотири) грн.

Відповідно до ст. ст. 186, 254 КАС України апеляційна скарга подається через Чернігівський окружний адміністративний суд, а її копія надсилається апелянтом до суду апеляційної інстанції, протягом десяти днів з дня проголошення постанови, а у разі проголошення її вступної та резолютивної частин, або прийняття її у письмовому провадженні - протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, або її подано з пропуском строку, у поновленні якого було відмовлено, а у разі вчасного подання апеляційної скарги, з набранням законної сили рішенням апеляційної інстанції, якщо оскаржувану постанову не скасовано.

Суддя Д.В. Лобан