Справа № 9101/66085/2011
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2012-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" березня 2012 р.справа № 2а-7306/10/0870

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М.,

суддів: Мельника В.В., Коршуна А.О.,

при секретарі судового засідання Мамалат І.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємця ОСОБА_1

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 19.11.2010 р. у справі № 2а-7306/10/0870 (головуючий в першій інстанції ОСОБА_2В.)

за позовом Приватного підприємця ОСОБА_1

до Управління у справах захисту прав споживачів у Запорізькій області

про визнання протиправними дій неправомірними та скасування постанови про накладення стягнень, -

встановив:

21.09.2010 року Приватний підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду першої інстанції з позовом до Управління у справах захисту прав споживачів у Запорізькій області (далі відповідач), в якому просила: визнати дії відповідача по складанню постанови про накладення стягнень № 000421 від 06.09.2010р. неправомірними; скасувати постанову про накладення стягнень № 000421 від 06.09.2010р на позивача.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 19.11.2010 р. в задоволені позову позивачу відмовлено повністю.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач звернувся із апеляційною скаргою, у якій, посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати зазначене рішення та направити справу на новий розгляд у новому складі суду.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів» інформація, передбачена частиною першою цієї статті, доводиться до відома споживачів виробником (виконавцем, продавцем) у супровідній документації, що додається до продукції, на етикетці, а також у маркуванні чи іншим способом (у доступній наочній формі), прийнятим для окремих видів продукції або в окремих сферах обслуговування. Інформація про продукцію може бути розміщена у місцях, де вона реалізується, а також за згодою споживача доводитися до нього за допомогою засобів дистанційного зв'язку. Позивач не є виробником продукції, але має документи, які відповідають вимогам Закону України «Про захист прав споживачів».

Доводи, викладені у акті перевірки №000533 від 01.09.2010р. є безпідставними та спростовуються договором постачання від 01.06.2010р., укладеним між ПП ОСОБА_3 та ПП ОСОБА_4, відповідно якого вказано загальний перелік придбаного спортивного товару. Договір, необхідні дані про продавця ПП ОСОБА_3, а саме те, що діє він на підставі свідоцтва про підприємницьку діяльність №0004603 від 17.11.1997р. У договорі є ідентифікаційний номер продавця (постачальника) НОМЕР_1, адресу знаходження постачальника М.Севастополь, АДРЕСА_1. До договору постачання додана специфікація та накладна №48 від 23.06.2010р., які мають відповідну інформацію про кількість, асортимент, вартість товару, що було продано ПП ОСОБА_3 Суду додані копії інформаційних наклейок, які є на кожному спортивному товарі, ралізіцією якого займається ПП ОСОБА_1 Наклейки мають необхідну інформацію про виробника товару ПП ОСОБА_5, вказано його адресу м.Первомайськ, Миколаївської обл., вул.Корабельна, 28/65, вид товару, його сорт, вагу та дату виготовлення. Суду також надані копії висновку державної санітарно-епідеміологічної експертизи від 26.01.2010р. №05.03.02-04/3479 з додатком відповідно якого вказані товари відповідають вимогам діючого санітарного законодавства України та встановленням медичним критеріям безпеки, а також свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця №171335 серія ВОЗ від 13.11.2007р. та свідоцтво про сплату єдиного податку від 8.12.2009р. видані ім'я ОСОБА_1, які також містять її повні реквізити як продавця товару.

Окрім того, відповідач зазначив, що на підставі одного акту перевірки №000533 від 01.09.2010р. відповідачем було прийнято два аналогічних рішення - постанова по справі про адміністративне правопорушення №000782 від 06.09.2010р. та постанову про накладення стягнень № 000421 від 06.09.2010 р. Тобто, відповідача двічі притягнено до відповідальності за одних обставин.

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час і місце судового розгляду повідомлені належним чином, що не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлено, що 01 вересня 2010 року посадовими особами Управління здійснена перевірка магазину «Спорттовари», що належить приватному підприємцю ОСОБА_1 про що складено акт №000533. За підсумками перевірки посадовими особами відповідача були встановлені порушення, які свідчать про невиконання позивачем вимог ст. ст. 4. 15 Закону України «Про захист справ споживачів»та пунктів 10, 17, 21, 38 Постанови Кабінету Міністрів України № 833 від 15.06.2006 р. а саме: споживачам реалізується продукція без необхідної доступної, достовірної та своєчасної інформації про найменування та адресу виробника, дату виготовлення, умови зберігання, умови та правила ефективного та безпечного використання; споживачам реалізується продукція без документів, що підтверджують якість та безпеку; куток споживача відсутній; книга відгуків та пропозицій відсутня; журнал реєстрації перевірок відсутній; температурний режим та вологість повітря не контролюється.

Разом з тим, відповідачем за результатами перевірки, з метою припинення порушення законодавства про захист прав споживачів, на підставі ст. 26 Закону України «Про захист прав споживачів», винесено припис керівнику господарюючого суб'єкта, позивача зобов'язано усунути встановлені під час перевірки порушення законодавства у сфері захисту прав споживачів.

06 вересня 2010 року позивачем прийнято постанову № 00421 про накладення стягнень, передбачених ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів», на приватного підприємця ОСОБА_1, якою позивача зобов'язано у 15-денний термін сплатити до державного бюджету м. Мелітополя штраф у розмірі 8 415 грн.

Колегія судів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до положень статті 26 Закону України "Про захист прав споживачів" 1023-ХІІ від 12 травня 1991 року (далі - Закон №1023-ХІІ) спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів та його територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі здійснюють державний контроль за додержанням законодавства про захист прав споживачів, забезпечують реалізацію державної політики щодо захисту прав споживачів і мають право, зокрема, перевіряти у суб'єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, якість продукції, додержання обов'язкових вимог щодо безпеки продукції, а також додержання правил торгівлі та надання послуг; безперешкодно відвідувати та обстежувати відповідно до законодавства будь-які виробничі, складські, торговельні та інші приміщення цих суб'єктів. Порядок проведення таких перевірок визначається спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів.

Наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики №311 від 25 жовтня 2006 року (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 21 листопада 2006 року за №1219/13093), затверджений Порядок проведення перевірок у суб'єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, якості продукції, додержання обов'язкових вимог щодо безпеки продукції, а також додержання правил торгівлі та надання послуг (далі - Порядок проведення перевірок).

Пунктом 1.1 Порядку проведення перевірок визначено, що цей порядок визначає механізм здійснення державного контролю посадовими особами Держспоживстандарту України та його територіальних органів у сфері захисту прав споживачів в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі за додержанням законодавства про захист прав споживачів суб'єктами господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства.

Згідно п. 1.3. зазначеного Порядку, перевірки діяльності суб'єктів господарювання проводяться з метою контролю стану дотримання ними вимог законодавства про захист прав споживачів щодо якості та безпеки продукції, правил торгівлі та послуг, надання споживачам необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію.

Органи у справах захисту прав споживачів здійснюють державний контроль стану дотримання суб'єктами господарювання вимог законодавства про захист прав споживачів шляхом проведення планових та позапланових перевірок.

Частиною 1 ст. 4 зазначеного закону встановлено, що споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: захист своїх прав державою; належну якість продукції та обслуговування; безпеку продукції; необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); відшкодування шкоди (збитків), завданих дефектною чи фальсифікованою продукцією або продукцією неналежної якості, а також майнової та моральної (немайнової) шкоди, заподіяної небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією у випадках, передбачених законодавством; звернення до суду та інших уповноважених органів державної влади за захистом порушених прав; об'єднання в громадські організації споживачів (об'єднання споживачів).

Статтею 15 Закону №1023-ХІІ встановлено, що споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Інформація про продукцію не вважається рекламою.

Інформація про продукцію повинна містити: 1) назву товару, найменування або відтворення знака для товарів і послуг, за якими вони реалізуються; 2) найменування нормативних документів, вимогам яких повинна відповідати вітчизняна продукція; 3) дані про основні властивості продукції, а щодо продуктів харчування - про склад (включаючи перелік використаної у процесі їх виготовлення сировини, в тому числі харчових добавок), номінальну кількість (масу, об'єм тощо), харчову та енергетичну цінність, умови використання та застереження щодо вживання їх окремими категоріями споживачів, а також іншу інформацію, що поширюється на конкретний продукт; 4) відомості про вміст шкідливих для здоров'я речовин, які встановлені нормативно-правовими актами, та застереження щодо застосування окремої продукції, якщо такі застереження встановлені нормативно-правовими актами; 5) позначку про наявність або відсутність у складі продуктів харчування генетично модифікованих компонентів; 6) дані про ціну (тариф), умови та правила придбання продукції; 6) виробник (продавець) у разі виявлення недостовірної інформації про продукцію (якщо вона не шкодить життю, здоров'ю або майну споживача) протягом тижня вилучає цю продукцію з продажу та приводить інформацію про неї до відповідності; 7) дату виготовлення; 8) відомості про умови зберігання; 9) гарантійні зобов'язання виробника (виконавця); 10) правила та умови ефективного і безпечного використання продукції; 11) строк придатності (строк служби) товару (наслідків роботи), відомості про необхідні дії споживача після їх закінчення, а також про можливі наслідки в разі невиконання цих дій; 12) найменування та місцезнаходження виробника (виконавця, продавця) і підприємства, яке здійснює його функції щодо прийняття претензій від споживача, а також проводить ремонт і технічне обслуговування.

Відповідно до частини 2 вказаної статті, інформація, передбачена частиною першою цієї статті, доводиться до відома споживачів виробником (виконавцем, продавцем) у супровідній документації, що додається до продукції, на етикетці, а також у маркуванні чи іншим способом (у доступній наочній формі), прийнятим для окремих видів продукції або в окремих сферах обслуговування.

Постановою Кабінету Міністрів України №833 від 15.06.2006 затверджено Порядок та правила провадження торгівельної діяльності та правила торгового обслуговування населення (далі - Порядок та правила), яким визначено загальні умови провадження торговельної діяльності, основні вимоги до торговельної мережі, мережі закладів ресторанного господарства і торговельного обслуговування громадян, які придбавають товари для власних побутових потреб у підприємств, установ, організацій незалежно від організаційно-правової форми і форм власності, фізичних осіб - підприємців та іноземних юридичних осіб, що провадять підприємницьку діяльність на території України.

Пунктом 10 Порядку та правил, суб'єкти господарювання повинні забезпечити: відповідність приміщення (місця) для провадження діяльності у сфері торгівлі і ресторанного господарства необхідним санітарним нормам, а технічного стану приміщення (місця), будівлі та устаткування - вимогам нормативних документів щодо зберігання, виробництва та продажу відповідних товарів, а також охорони праці; наявність на видному та доступному місці куточка покупця, в якому розміщується інформація про найменування власника або уповноваженого ним органу, книга відгуків та пропозицій, адреси і номери телефонів органів, що забезпечують захист прав споживачів; розміщення торговельного патенту, ліцензії відповідно до встановлених законодавством вимог; продаж товарів згідно з установленими правилами і нормами.

Відповідно до п. 17 Порядку та правил, забороняється продаж товарів, що не мають відповідного маркування, належного товарного вигляду, на яких строк придатності не зазначено або зазначено з порушенням вимог нормативних документів, строк придатності яких минув, а також тих, що надійшли без документів, передбачених законодавством, зокрема які засвідчують їх якість та безпеку.

Згідно п. 21 Порядку та правил, суб'єкт господарювання зобов'язаний: надавати споживачеві у доступній формі необхідну, достовірну та своєчасну інформацію про товари; усіляко сприяти споживачеві у вільному виборі товарів і додаткових послуг, на його вимогу провести перевірку якості, безпеки, комплектності, міри, ваги та ціни товарів з наданням йому контрольно-вимірювальних приладів, документів, які підтверджують якість, безпеку, ціну товарів; перевірити справність виробу, продемонструвати, за можливості, його роботу та ознайомити споживача з правилами користування; забезпечити приймання, зберігання і продаж товарів та продукції, виготовленої у закладі ресторанного господарства, відповідно до законодавства.

Пунктом 37 Порядку та правил передбачено, що суб'єкт господарювання повинен мати журнал реєстрації перевірок установленого зразка, в якому особи, що їх проводять, роблять відповідні записи.

Отже, законодавцем чітко передбачено, що продавець зобов'язаний надати споживачу, на етикетці товару включно, інформацію передбачену ч. 1 ст. 15 Закону № 1023-ХІІ, а тому посилання позивача на те, що він не є виробником продукції і тому не зобов'язаний розміщувати таку інформацію на етикетці товару є безпідставними.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, яким обставини в справі встановлені правильно та порушень норм матеріального і процесуального права не допущено. Підстав для скасування судового рішення не вбачається.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Приватного підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 19.11.2010 р. у справі № 2а-7306/10/0870 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, визначені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: О.М. Панченко

Суддя: В.В. Мельник

Суддя: А.О. Коршун