Справа № 20240/10
Суддя: Католікян М.О.
Дата ухвалення: 2010-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" серпня 2010 р.

справа № 2а-1448/10/0870

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Католікяна М.О.

суддів: Мірошниченка М.В. Юхименка О.В.

при секретарі судового засідання: Карамяні С.М. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпропетровськ апеляційну скаргу Контрольно-ревізійного управління в Запорізькій області на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 29 квітня 2010 року, ухвалену в адміністративній справі за позовом Лікарні (з поліклінікою) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Запорізькій області до Контрольно-ревізійного управління в Запорізькій області про скасування вимоги,

у с т а н о в и л а:

12 березня 2010 року позивач звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до КРУ в Запорізькій області про скасування вимоги. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що висновки, викладені в акті ревізії № 040/0001 від 01.02.2010 р., у частині покриття видатків на заробітну плату та нарахувань на заробітну плату, пов'язаних з наданням платних медичних послуг за рахунок коштів загального фонду кошторису замість спеціального фонду протягом 2008 –2009 років, є помилковими. Безпідставним є посилання відповідача на пункт 5.8 спільного Наказу Міністерства праці та соціальної політики України і Міністерства охорони здоров'я України від 05.10.2005 р. № 308/519, оскільки приведеною нормою встановлено лише порядок оплати праці лікарів госпрозрахункових підрозділів, які проводять обов'язкові медичні огляди працівників бюджетних закладів і установ. Цією нормою не встановлено умови оплати праці лікарів, які отримують заробітну плату за рахунок бюджетних асигнувань і за наказом керівництва установи за графіком у межах робочого часу залучаються до проведення первинних профоглядів, періодичних профоглядів, медичної комісії для водіїв працівників не бюджетних установ та підприємств. Крім того, безпідставним є посилання відповідача на порушення частини 1 статті 49 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, оскільки протягом 2008 –2009 років кошторисом спеціального фонду видатки на заробітну плату та нарахування на заробітну плату позивачем не планувалися. Більш того, вимога відповідача підписана неуповноваженою особою. Вказані обставини явилися причиною звернення позивача до суду з позовом про визнання протиправною та такою, що не підлягає виконанню вимогу, пред'явлену відповідачем у листі від 22.02.2010 № 08-04-14/995 щодо забезпечення відшкодування видатків з оплати заробітної плати працівникам, пов'язаним з наданням платних послуг, проведених за рахунок коштів загального фонду протягом 2008 –2009 років (а.с.а.с. 5 –8).

29 квітня 2010 року судом було ухвалено постанову, якою суд задовольнив позов: визнав протиправним та скасував пункт 2.3 обов’язкової вимоги відповідача щодо усунення порушень, виявлених ревізією, від 22.02.2010 р. № 08-04-14-14/995. Постанова суду вмотивована тим, що Постанова Кабінету Міністрів України від 30.08.2002 р. № 1298 і спільний Наказу Міністерства праці та соціальної політики України і Міністерства охорони здоров'я України від 05.10.2005 р. № 308/519 регулюють тільки питання оплати праці лікарів госпрозрахункових підрозділів, які проводять обов'язкові медичні огляди працівників бюджетних закладів і установ. Водночас цими нормами не визначено умови оплати праці лікарів, які отримують заробітну плату за рахунок бюджетних асигнувань і за наказом керівництва залучаються до проведення профоглядів працівників небюджетних установ та підприємств. Таким чином, позивач правомірно не проводив планування заробітної плати та нарахувань на заробітну плату по спеціальному фонду, а видатки здійснював згідно з кошторисним призначенням. Крім того, вимога відповідача є необґрунтованою, оскільки не містить посилань на порушені позивачем норми та спосіб відшкодування видатків (а.с.а.с. 128 –131).

25 травня 2010 року відповідач, не погодившись з ухваленою постановою, звернувся до суду з апеляційною скаргою. У скарзі відповідач зазначив, що рішення судом першої інстанції було ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Так, працівниками, які надають платні послуги, витрати на заробітну плату повинні відшкодовуватись за рахунок спеціального фонду кошторису, сформованого з відповідних джерел фінансування. У порушення цього позивач сплачував таким працівникам з коштів загального фонду. Крім того, Наказом від 05.10.2005 р. насправді чітко встановлено механізм оплати праці лікарів, які проводять медичні огляди, проте це судом досліджено не було, що вплинуло на якість рішення суду. Вказані обставини явилися причиною звернення відповідача до суду з апеляційною скаргою, якою він просив постанову Запорізького окружного адміністративного суду скасувати та відмовити у задоволенні позову (а.с.а.с. 138 –143, 151).

Представники відповідача у судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу повністю.

Представник позивача у судове засідання не з’явився, був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про поштове відправлення; до початку судового засідання не надав документи, які підтверджують поважність причин неявки, та не заявив клопотання про відкладення розгляду справи. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності зі вказаною вище обставиною дає судові підстави для застосування положень частини 4 статті 196 КАС України.

Вислухавши пояснення представників відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду у межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів доходить висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції було встановлено та знайшло своє підтвердження у суді апеляційної інстанції, що у період з 03.11.2009 р. по 01.02.2010 р. відповідачем було проведено планову виїзну ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності позивача за період роботи з 01.01.2007 р. по 01.11.2009 р.

За результатами перевірки був складений акт № 040/0001 від 01.02.2010 р. (а.с.а.с. 17 –74), у якому зафіксовано низку порушень фінансової дисципліни позивача на загальну суму 112 800,00 грн. Зокрема, ревізією встановлено, що позивачем надавалися платні послуги, які мають постійний характер та обумовлені Переліком платних послуг, які можуть надаватися органами та підрозділами Міністерства внутрішніх справ України та Переліком платних послуг, які можуть надаватися в державних та комунальних закладах охорони здоров'я, вищих навчальних закладах та науково-дослідних установах. Питома вага заробітної плати у затверджених тарифах, що діяли протягом 2008 – 2009 років, згідно з калькуляцією становила: за проведення медичних профілактичних оглядів вільнонайманих працівників –78,4 % та 80 % відповідно, по медичній комісії водіїв –80,8 % та 87 % відповідно, по медичним, психіатричним та наркологічним оглядам осіб для права володіння та використання зброї, роботи з таємними документами –83,1 % та 83,8 % відповідно. Протягом 2008 –2009 років кошторисом по спеціальному фонду видатки за КЕКВ 1111 «Заробітна плата»та КЕКВ 1120 «Нарахування на заробітну плату не планувалися та не затверджувалися (крім заробітної плати працівників зубопротезної майстерні), хоча видатки за КЕКВ 1111 та КЕКВ 1120 калькуляціями на платні медичні послуги передбачені. Зазначене є порушенням абзацу 3 пункту 5.8 Умов оплати праці працівників закладів охорони здоров'я та установ соціального захисту населення в частині оплати праці не за рахунок коштів спеціального фонду закладу охорони здоров'я та пункту 3 Переліку груп власних надходжень бюджетних установ, вимог щодо їх утворення та напрями використання в частині напрямів використання власних надходжень бюджетних установ (плати за послуги, що надаються бюджетними установами згідно з їх функціональними повноваженнями), а саме на покриття витрат, пов'язаних з організацією та наданням зазначених послуг, зокрема, на покриття видатків по оплаті заробітної плати працівникам, пов'язаних з наданням платних послуг коштами загального фонду протягом 2008 року та за січень –жовтень 2009 року по КЕКВ 1111 на суму 17 328,02 грн. та КЕКВ 1120 на суму 14 044,65 грн.

На акт ревізії позивачем було подано заперечення (а.с. 75), які не прийняті відповідачем з посиланням на вчинення позивачем бюджетного правопорушення, яке полягає у недотриманні вимог статті 13 БК України, пунктом 20 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, пунктом 5.8 спільного Наказу Міністерства праці та соціальної політики та Міністерства охорони здоров'я № 308/519, що за висновками відповідача призвело до надмірного витрачання позивачем бюджетних коштів.

22 лютого 2010 року відповідачем на адресу позивача № 08-04-14-14/995 були пред'явлені обов'язкові вимоги щодо усунення порушень, виявлених ревізією фінансово-господарської діяльності та встановлено термін зворотного інформування про вжиті заходи до 12.03.2010 р. (а.с.а.с. 9 –11).

Вказані вище спірні правовідносини регулюються Законом України від 24.03.1995 р. № 108/95-ВР «Про оплату праці», Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 р. № 228 «Про затвердження Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ», Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2002 р. № 1298 «Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфер», спільним Наказом Міністерства праці та соціальної політики України і Міністерства охорони здоров’я України від 05.10.2005 р. № 308/519 «Про впорядкування умов оплати праці працівників закладів охорони здоров'я та установ соціального захисту населення».

В силу Положення про лікарню (з поліклінікою) ГУ МВС України у Запорізькій області, затвердженого наказом ГУ МВС України у Запорізькій області від 13.11.2008 р.

№ 706, позивач є лікувально-профілактичним закладом, що забезпечує кваліфікованою спеціалізованою амбулаторною та стаціонарною медичною допомогою працівників органів внутрішніх справ, військовослужбовців внутрішніх справ, пенсіонерів органів та і підрозділів внутрішніх справ, членів їх сімей та підпорядковується сектору медичного забезпечення ГУМВС (а.с.а.с. 14 –16).

Під час проведеної відповідачем перевірки було встановлено, що позивач надавав платні послуги на підставі положень про порядок надання платних послуг, які затверджено керівником останнього. Щороку розпорядженням уточнювався перелік платних послуг, що надаються позивачем.

Відповідно до пункту 2.8 Положення про лікарню (з поліклінікою) ГУ МВС України у Запорізькій області позивач надає платні послуги, пов'язані з медичною діяльністю державним і громадським організаціям, установам та підприємствам, громадянам у порядку та на умовах, передбачених чинним законодавством України.

Під час перевірки відповідачем було перевірено штатний розпис лікарів позивача. Водночас у зв’язку з відсутністю у додатку 2 до Умов оплати праці працівників закладів охорони здоров'я та установ соціального захисту населення назви позивача визначення правильності формування кількості штатних посад, передбачених законодавством є неможливим, через що ревізія не встановила перевищення позивачем штатів.

Штатним розписом по спеціальному фонду за станом на 01.01.2007 р. було передбачено 5 одиниць (зубопротезна майстерня). При цьому медичні послуги надавались штатними працівниками позивача, які водночас зайняті і у виконанні основних функцій з організації та надання медичної допомоги.

Платні медичні послуги, зокрема, профілактичні огляди вільнонайманих працівників, медичні комісії водіїв, медичні, психіатричні та наркологічні огляди осіб для права володіння та використання зброї, роботи з таємними документами тощо надавалися позивачем на підставі договорів, на виконання яких керівництвом лікарні за відповідними графіками було визначено штатних працівників лише у період їх робочого часу. При цьому працівники отримували заробітну плату із загального фонду, запланованого та затвердженого кошторисом.

Згідно з абзацом 1 пункту 23 Порядку складання, розгляду, затвердження та основні вимоги до виконання кошторисів бюджетних установ видатки спеціального фонду кошторису за рахунок власних надходжень плануються у такій послідовності: за встановленими напрямами використання, на погашення заборгованості установи з бюджетних зобов'язань за спеціальним та загальним фондом кошторису та на проведення заходів, пов'язаних з виконанням основних функцій, які не забезпечені (або частково забезпечені) видатками загального фонду.

Таким чином, виплата заробітної плати штатним працівникам за надання платних послуг у межах робочого часу з коштів загального фонду узгоджується з приведеною нормою.

Жодним з нормативних актів безпосередньо не врегульовано порядок надання платних медичних послуг та процедур оплати штатним працівникам медичної комунальної установи, які в межах робочого часу залучаються до роботи до виконання укладених установою договорів з надання платних медичних послуг, у зв’язку з чим суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для застосування у спірних правовідносинах Наказу № 308/519, який прийнято з метою упорядкування умов оплати праці працівників закладів охорони здоров'я і установ соціального захисту населення та на виконання Постанови № 1298, якою і визначено порядок оплати праці працівників установ і організацій, що фінансуються з державного бюджету України.

Ураховуючи викладене, висновок суду першої інстанції про те, що Постановою

№ 1298 та Наказом № 308/519 регулюються виключно питання оплати праці і гарантується на рівні держави мінімальний рівень оплати праці для конкретних професійно-кваліфікаційних груп працівників, є також обґрунтованим.

У відповідності з пунктом 5.8 Наказу № 308/519 лікарям, які проводять обов'язкові медичні огляди категорій працівників (громадян) відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 17.09.1996 р. № 1138 «Про затвердження переліку платних послуг, які надаються в державних закладах охорони здоров'я та вищих медичних закладах освіти», оплата праці здійснюється за рахунок коштів спеціального фонду закладу охорони здоров'я за фактично відпрацьований час, виходячи з посадових окладів (тарифних ставок), передбачених цими Умовами.

При цьому приведена норма свідчить про конкретне визначення центральним органом оплати праці лікарів, які проводять обов'язкові медичні огляди працівників бюджетних закладів та установ відповідно до конкретних постанов Кабінету Міністрів України. Водночас цією нормою не визначено умови оплати праці лікарів, які отримують заробітну плату за рахунок бюджетних асигнувань і за наказом керівництва лікувальної установи на виконання укладених цією установою договорів за графіком залучаються у межах їхнього робочого часу до проведення первинних профоглядів, періодичних профоглядів, медичної комісії для водіїв, працівників не бюджетних установ та підприємств.

Отже, зазначені нормативні акти не можуть регулювати порядок надання платних медичних послуг, а також визначати, за рахунок коштів якого фонду проводиться нарахування та виплата заробітної плати.

За змістом статті 13 Закону № 108/95-ВР оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі актів Кабінету Міністрів України в межах бюджетних асигнувань.

Таким чином, позивач правомірно не проводив планування заробітної плати та нарахувань на заробітну плату по спеціальному фонду, а видатки здійснювалися згідно з кошторисними призначеннями.

Суд першої інстанції також дійшов правильного і обґрунтованого висновку про те, що Постанова № 1138 не регулює правовідносини по оплаті праці лікарів, що залучаються роботодавцем до робіт на виконання умов господарських договорів установи по наданню платних медичних послуг, і не визначає порядок планування витрат на заробітну плату та нарахувань на зарплату при затверджені кошторису видатків із спеціального фонду.

З’ясувавши у достатньо повному обсязі права та обов’язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи сторін і давши їм правову оцінку, суд першої інстанції ухвалив постанову, яка відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними у матеріалах справи письмовими доказами.

Приведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду з оцінки цих доказів, а також тлумачення норм матеріального права.

Таким чином, перевіривши справу у повному обсязі, колегія суддів доходить висновку про обґрунтованість висновків суду першої інстанції та безпідставність приведених в апеляційній скарзі доводів.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Контрольно-ревізійного управління в Запорізькій області залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 29 квітня 2010 року, ухвалену в адміністративній справі за позовом Лікарні (з поліклінікою) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Запорізькій області до Контрольно-ревізійного управління в Запорізькій області про скасування вимоги, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня її виготовлення у повному обсязі.

Повний текст ухвали виготовлено 23 вересня 2010 року.

Головуючий суддя М.О. Католікян

Суддя: М.В. Мірошниченко

Суддя: О.В. Юхименко