Справа № 21318/10
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2010-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" серпня 2010 р.справа № 2а-7916/10/0470

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Панченко О.М.

суддів: Божко Л.А. Чепурнова Д.В.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації»Дніпропетровської обласної ради

на постанову: Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 липня 2010 року по справі №2а-7916/10/0470

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Спільне підприємство «Геолсервіс»з іноземними інвестиціями

до: Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації»Дніпропетровської обласної ради

про: визнання дій незаконними та зобовязання вчинити певні дії

в с т а н о в и л а :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Спільне підприємство «Геолсервіс»з іноземними інвестиціями звернулось до суду першої інстанції з адміністративним позовом, в якому просило визнати незаконними дії Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації»Дніпропетровської обласної ради щодо відмови позивачу в реєстрації права власності на нерухоме майно без акту введення в експлуатацію на підставі рішення третейського суду від 13 травня 2010 року та виконавчого листа, виданого 03 червня 2010 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська, та зобовязати відповідача зареєструвати за позивачем право власності на нерухоме майно без акту введення в експлуатацію на підставі вказаних документів.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 липня 2010 року по справі №2а-7916/10/0470 вимоги позивача задоволені. Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що рішення третейського суду в даному випадку є достатньою підставою для реєстрації права власності на нерухоме майно, а відмова відповідача у вчиненні вказаних дій обґрунтована хибним тлумаченням останнім норм чинного законодавства та є незаконною.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що рішення іноземного арбітражного суду не передбачене п. 2.1 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на обєкти нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №7/5 від 07.02.2002р. та зареєстрованого Міністерством юстиції України 18.02.2002р. за №157/6445, а відтак вказане рішення є неналежним правовстановлюючим документом для реєстрації права власності позивача на нерухоме майно. Окрім цього, відповідач наголошує на необхідності здачі в експлуатацію нерухомого майна до реєстрації права власності на таке майно, відповідно до п. 1.6 зазначеного положення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи №2а-7916/10/0470 докази, перевіривши дотримання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації»Дніпропетровської обласної ради підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції було встановлено та знайшло своє підтвердження у суді апеляційної інстанції, що рішенням третейського суду,який діє відповідно до Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж»13 травня 2010 р. у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Спільне підприємство «ГЕОЛСЕРВІС»з іноземною інвестицією до товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «ЛОМІ», ОСОБА_1 про зобовязання укласти договір, визнання права власності, було ухвалено рішення, яким за позивачем було визнано право власності на нерухоме майно , а саме: літ 2В-1 склад, загальною площею 212,1 кв.м, літ. 2Г-1 склад, загальною площею 109,6 кв.м., літ 2Е-1 склад, загальною площею 118,4 кв.м, літ 2Ж-1 склад, загальною площею 177,5 кв.м., навіси літ. 2А, 2Б, 2Д, 2И, контейнер літ 23, що розташоване по вул. Булата, 12 у м. Дніпропетровську без акта введення в експлуатацію. Вирішено також зареєструвати у КП «ДМБТІ»за позивачем набуте право власності без акту введення в експлуатацію.

Ухвалене рішення не оскаржувалося.

03 червня 2010 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська на підставі рішення від 13.05.2010 р. був виданий виконавчий лист.

Позивач звернувся до КП «ДМБТІ»із замовленням № 3517/07 від 04.06.2010 року щодо державної реєстрації за ним права власності на вище зазначене нерухоме майно на підставі рішення Третейського суду від 13.05.2010 року та виконавчого листа Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 03.06.2010 року.

Рішенням реєстратора КП «ДМБТІ»10.06.2010 року позивачу було відмовлено у реєстрації права власності на зазначені обєкти нерухомого майна. Рішення мотивовано тим, що подані документи не відповідають вимогам, установленим Тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації права власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 7/5 від 07.02.2002 року та зареєстрованим в Міністерстві юстиції 18.02.2002 року за № 157/6445 (із змінами та доповненнями станом на 17.02.2010 року), заявлене право не є таким, що підлягає реєстрації відповідно до цього Положення, а саме: подані документи не відповідають вимогам, установленим цим Положенням та іншими актами чинного законодавства України, або не дають змоги установити відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства. Реєстратор вважав, що переліку правовстановлювальних документів, які є підставою для реєстрації права власності згідно з Тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно не містить посилання на арбітражне рішення. Крім того, спірне нерухоме майно відповідно до закону не було прийнято в експлуатацію, що виключає можливість реєстрації за позивачами права власності на це майно.

Вказані вище спірні правовідносини регулюються, насамперед, Законом України «Про міжнародний комерційний арбітраж», Цивільним процесуальним кодексом України, Законом України «Про виконавче провадження», Законом України від 01.07.2004 р. № 1952-ІV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації прав власності на обєкти нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 р. № 7/5.

Відповідно до ст. 35 ЗУ «Про міжнародний комерційний арбітраж»арбітражне рішення, незалежно від того, в якій країні воно було винесено, визнається обов'язковим і при поданні до компетентного суду письмового клопотання виконується з урахуванням положень цієї статті та статті 36 вказаного Закону. Сторона, що спирається на арбітражне рішення або порушує клопотання про його виконання, повинна подати оригінал належним чином засвідченого арбітражного рішення або належним чином засвідчену копію такого, а також оригінал арбітражної угоди, зазначеної в статті 7, або належним чином засвідчену копію такої. Якщо арбітражне рішення або угода викладені іноземною мовою, сторона повинна подати належним чином засвідчений переклад цих документів на українську або російську мову.

Згідно ст. 34 вказаного Закону, оспорювання в суді арбітражного рішення може бути проведено тільки шляхом подання клопотання про скасування згідно з

пунктами 2 та 3 цієї статті, зокрема, якщо суд визначить, що об'єкт спору не може бути предметом арбітражного розгляду за законодавством України; або арбітражне рішення суперечить публічному порядку України.

Відповідно до ст. 6 ЗУ «Про міжнародний комерційний арбітраж»функції, зазначені в пункті 3 статті 16 і пункті 2 статті 34, виконуються районними, районними у містах, міськими та міськрайонними судами за місцезнаходженням арбітражу.

Цивільним процесуальним законодавством не врегульовано безпосередньо процедуру розгляду клопотання щодо визнання та звернення до виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу. Проте, виходячи з положень Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», які встановлюють порядок його визнання та виконання, слід зробити висновок про необхідність застосування за правилами ст.8 ЦПК України (аналогія закону) правових норм розділу VІІІ ЦПК України, що регулюють порядок визнання та виконання рішень іноземних судів в Україні.

Провадження в справі щодо визнання та виконання рішення іноземного суду передбачає, зокрема, відповідно до ст. 398 ЦПК України видачу виконавчого листа, який надсилається для виконання в порядку, встановленому законом і є обовязковим для виконання.

Як вбачається з матеріалів справи, Кіровським районним судом м. Дніпропетровська на підставі рішення міжнародного комерційного арбітражу (третейського суду) від 13.05.2010 р. був виданий виконавчий лист.

Відповідно до ч. 5 ст. 6, ст.. 9 Закону України «Про виконавче провадження»у випадках, передбачених законом, рішення судів та інших органів відповідно до закону можуть виконуватися також іншими органами, установами, організаціями та посадовими особами.

За змістом статей 2, 8, частини 3 статті 17, частини 4 статті 18, пункту 5 Прикінцевих положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»до створення єдиної системи органів реєстрації прав, а також до формування Державного реєстру прав у складі державного земельного кадастру реєстрація об'єктів нерухомості проводиться комунальними підприємствами бюро технічної інвентаризації. Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Державний реєстратор прав у межах своїх повноважень, серед іншого, здійснює державну реєстрацію прав власності, інших речових прав на нерухомість, їх обтяжень, правочинів щодо нерухомого майна або відмовляє в такій реєстрації та встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законів та інших нормативно-правових актів, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на об'єкт нерухомого майна, наявності інших підстав для державної реєстрації прав або відмови в такій реєстрації.

Державній реєстрації підлягають заявлені речові права на нерухоме майно за наявності документів, що підтверджують вчинення правочинів щодо таких об'єктів, посвідчених відповідно до закону, або свідчать про наявність інших, передбачених законом підстав. Для державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно до місцевого органу державної реєстрації прав разом із заявою про державну реєстрацію прав подаються документи про правочини щодо такого об'єкта нерухомого майна та їх копії або інші документи, що свідчать про встановлення, зміну чи припинення речового права.

Компетентним органом, що здійснює державну реєстрацію права власності у цьому випадку є відповідач у справі.

Виконавчий лист від 03 червня 2010 року, виданий Кіровським районним судом м. Дніпропетровська на підставі рішення третейського суду, яке ухвалено відповідно до Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж»від 13.05.2010 р. містить припис щодо здійснення реєстрації права власності на спірне нерухоме майно та підлягає безумовному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень, а саме вповноваженим компетентним органом, що здійснює державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, тобто відповідачем в справі.

За таких обставин колегія суддів вважає, що за наявності рішення третейського суду, яке ухвалено відповідно до Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж»і яким за позивачами визнано право власності на майно, а також виконавчого листа, у відповідача відсутні будь-які підстави для відмови позивачу у реєстрації права власності на нерухоме майно, тому слід вважати, що під час прийняття державним реєстратором рішення про відмову у здійсненні державної реєстрації відповідач діяв не у межах повноважень та не у спосіб, які визначені чинним законодавством.

Приведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду з їх оцінки.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 КАС України виключене право оцінки доказів належить суду, який здійснює таку оцінку за своїм внутрішнім переконанням, безпосередньо, всебічно, повно та об'єктивно дослідивши їх.

Таким чином, перевіривши справу у повному обсязі, колегія суддів доходить висновку про обґрунтованість висновків суду першої інстанції та безпідставність приведених в апеляційній скарзі доводів.

Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації»Дніпропетровської обласної ради залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 липня 2010 року по справі №2а-7916/10/0470 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в порядку, передбаченому ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: О. М. Панченко

судді Л. А. Божко

ОСОБА_2