Справа № 40991/09
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2010-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" серпня 2010 р. справа № 2а-1727/09/1104

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Панченко О.М.

суддів: Мірошниченка М.В. Юхименка О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Голованівському районі Кіровоградської області

на постанову: Голованівського районного суду Кіровоградської області від 09 листопада 2009 року по справі № 2а-1727/09/1104 (головуючий суддя Бутенко О.Ф.)

за позовом: ОСОБА_1

до: Управління Пенсійного фонду України в Голованівському районі Кіровоградської області

про: визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії

в с т а н о в и л а :

05 жовтня 2009 році ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просив відновити пропущений строк позовної давності для захисту порушеного права на доплату пенсії за період з 01.01.2006 року по 01.12.2008 року; визнати дії відповідача неправомірними та стягнути з відповідача недоплачену, як дитині війни, щомісячну державну соціальну допомогу з січня 2006 року по вересень 2008 року включно в сумі 3 593,10.

Постановою Голованівського районного суду Кіровоградської області від 09 листопада 2009 року по справі № 2а-1727/09/1104 вимоги позивача задоволені частково. Визнано неправомірною бездіяльність відповідача щодо нездійснення перерахунку та виплати позивачу підвищення до пенсії відповідно до вимог ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»за період з 05 жовтня 2008 року по 31 грудня 2008 року в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком; зобовязано відповідача здійснити перерахунок пенсії позивачці з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком, передбачене ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», виходячи з розміру, встановленого ч.1 ст.28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»та провести відповідні виплати за період з 05 жовтня 2008 року по 31 грудня 2008 року включно з урахуванням різниці, яка була виплачена позивачці в цей період.

В задоволенні решти вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції в частині задоволення вимог та ухвалити нове рішення. Свої вимоги апелянт мотивує тим, що фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених Законом України "Про соціальний захист дітей війни" здійснюється тільки за рахунок коштів Державного бюджету України. Наголошує на відсутності підстав стягнення коштів Пенсійного фонду України, оскільки інші джерела фінансування соціальної підтримки дітей війни, окрім Державного бюджету України, не передбачені.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України, суд переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач, відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" має статус "дитини війни", що підтверджується відміткою в пенсійному посвідченні, та перебуває на обліку в Управління Пенсійного фонду України в Голованівському районі Кіровоградської області.

Статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", яка набрала чинності з 01.01.2006 року, передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком визначений ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", відповідно до якої мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність. Положення ч. 3 вказаної статті не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) до обрахування інших пенсій чи доплат, повязаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною першою статті, мінімального розміру пенсії за віком.

Заперечення апелянта щодо невизначеності органа виплати підвищення пенсії судом до уваги не приймаються, оскільки іншого державного органу, який здійснює виплату пенсії, крім Пенсійного фонду України, законодавством не визначено. Пенсійний фонд України діє на підставі Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.10.2007р. №1261, відповідно до п. 15 якого Пенсійний Фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку його територіальні управління. Відповідно до Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", рішення щодо призначення, донарахування, перерахунок пенсії приймаються територіальними органами Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів.

Відповідно до п. 3 Положення "Про Пенсійний фонд України", його основними завданнями є, зокрема, участь у формуванні і реалізації державної політики у сфері пенсійного забезпечення та соціального страхування, а також забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством. Таким чином, обовязок по нарахуванню та виплаті доплати до пенсії позивача, передбаченої ст. 6 Закону покладено на відповідні територіальні управління за місцем проживання позивача.

Отже, відповідач є належним органом, на який покладено функції з нарахування, призначення, виплати пенсій, надбавок, підвищень та доплат, тому, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, мав довести правомірність своєї бездіяльності.

В своїх запереченнях на позов в суді першої інстанції відповідач наполягав на застосуванні наслідків пропуску строків звернення до адміністративного суду, тому судом першої інстанції правильно застосовано положення ст.100 КАС України, а тому вимоги позивача щодо перерахунку пенсії за 2007 рік задоволенню не підлягають.

У 2008 році механізм реалізації положень ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" врегульовано шляхом внесення змін до цієї статті Законом України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", згідно якого до пенсії виплачується підвищення в розмірі надбавки, встановленої для учасників війни, а саме - 10 відсотків від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008р. були визнані неконституційними положення пункту 41 розділу 2 Закону України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України". Отже, з цього часу позивач набув право на отримання щомісячної доплати до основної пенсії в розмірі 30 відсотків від мінімальної пенсії за віком на протязі періоду з 13.10.2008 року по 31.12.2008 року.

Питання також було врегульоване постановою Кабінету Міністрів України "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян" № 530 від 28.05.2008р. Проте, судом першої інстанції обґрунтовано не було прийнято до уваги вказану постанову, оскільки вона не може бути застосована виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що права позивача у вказаний період були порушені.

Керуючись ст. ст. 197, 198, ст. 200, ст. 206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Голованівському районі Кіровоградської області на постанову Голованівського районного суду Кіровоградської області від 09 листопада 2009 року по справі № 2а-1727/09/1104 - залишити без задоволення.

Постанову Голованівського районного суду Кіровоградської області від 09 листопада 2009 року по справі № 2а-1727/09/1104 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду України протягом двадцяти днів, відповідно до ст. ст. 324, 325 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий суддя: О. М. Панченко

Судді: О.В.Юхименко

ОСОБА_2