Справа № 10751/09
Суддя: Проценко О.А.
Дата ухвалення: 2010-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" березня 2010 р.справа № 2а-4458/08/0470

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Проценко О.А.

суддів: Кожан М.П. Туркіної Л.П.

при секретарі судового засідання: Дегтярьові Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства Дніпровський металургійний завод КОМІНМЕТ

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 березня 2008 року у справі №№2-а-4458/08/0470,

за позовом: Закритого акціонерного товариства Дніпровський металургійний завод КОМІНМЕТ

до відповідача 1: Дніпропетровської митниці

до відповідача 2: Головного управління державного казначейства України в Дніпропетровській області

за участі: прокурора Дніпропетровської області

про: визнання недійсним рішення та зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2008 року Закрите акціонерне товариство Дніпровський металургійний завод КОМІНМЕТзвернулось з адміністративним позовом до Дніпропетровської митниці та до Головного управління державного казначейства України в Дніпропетровській області про:

- визнання недійсним рішення Дніпропетровської митниці Державної митної служби України від 24 квітня 2008 року щодо визначення митної вартості за методом №6 на підставі ст..273 Митного Кодексу України.

- зобов'язання Дніпропетровської митниці визначити митну вартість товару, що був ввезений за Контрактом №24/С від 10 квітня 2008 року (Специфікація № 2/24С від 21 квітня 2008 року) за методом №1, тобто за ціною договору;

- стягнення з державного бюджету через Головне управління державного казначейства України в Дніпропетровській області на користь ЗАТ «Дніпровський металургійний завод «КОМШМЕТ»надмірно нарахованої та сплаченої до бюджету суми у розмірі 29707,98грн. при проведенні митної оцінки вартості товару за Контрактом № 24/С від 10 квітня 2008 року, Специфікація № 2/24С від 21 квітня 2008 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що відповідачем при винесенні рішення щодо визначення митної вартості товарів порушені вимоги законодавства, оскільки відповідач визначив митну вартість товарів із застосуванням резервного методу, тоді як позивач діяв на підставі договору, а тому митне оформлення товару слід було визначити за ціною договору. Позивач просить визнати недійсним зазначене рішення та зобов'язати відповідача визначити митну вартість товарів за ціною договору. А оскільки позивачем було сплачено суму, вказану в рішенні митної служби щодо визначення митної вартості товарів, у позові також ставиться вимога при стягнення надмірно зарахованої ним до бюджету суми. При цьому позивач посилається на ст.249, 259-273 Митного кодексу України, п.7,11,17 «Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.2006р. №1766, подання відомостей для її підтвердження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1766 від 20.12.2006р.

Постановою від 13.03.2009 року Дніпропетровський окружний адміністративний суд в задоволенні позовних вимов відмовив в повному обсязі. При цьому судом в рішенні вказано, що відмова позивача від надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару унеможливила застосування відповідачем попередніх методів визначення митної вартості товару, крім застосованого відповідачем. Таким чином, зазначив суд, відповідач довів правомірність своїх дій, останій діяв в межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією України, законами та підзаконними нормативними актами.

Не погодившись з рішення суду першої інстанції, позивач оскаржує судове рішення в апеляційному порядку. В обґрунтування апеляційних вимог позивач посилається на те, що оскаржувана постанова прийнята судом першої інстанції з невірним застосуванням норм матеріального права, тому підлягає скасуванню. Апелянт звертає увагу колегії на те, що відповідно до п.11 Порядку для підтвердження митної вартості товарів на вимогу митного органу декларант зобов'язаний подати додаткові документи. При цьому посадова особа митного органу у графі "Для відміток митниці" декларації митної вартості робить запис про необхідність подання додаткових документів, що підтверджують митну вартість товарів, із складенням переліку, зазначає дату і прізвище та ставить свій підпис. Декларант ознайомлюється з таким записом, зазначає під ним дату, прізвище та ставить свій підпис». Апелянт стверджує, що всупереч п. 11 вищезазначеного Порядку митним органом не було складено відповідному переліку необхідних документів. Крім того, наполягає апелянт, у вказаному пункті Порядку зазначено, що посадова особа митного органу не має права вимагати від декларанта документи, не зазначені у графі "Для відміток митного органу", пому вимоги Відповідача-1 щодо надання додаткових документів є незаконними і необгрунтованими. Апелянт стверджує, що надав відповідачу достатньо документів, які не викликають сумнівів.

Відповідач-1 заперечує проти задоволення апеляційної скарги, судове рішення вважає законним, таким, що прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення.

Як свідчать матеріали справи, позивач 24.04.2008р. надав відповідачу для митного оформлення вантажну митну декларацію №110000003/8/311991, заявивши митну вартість товару («цинк необроблений нелегований з масовою часткою цинку 99,9888% та 99,9889% у чушках та пластинах») вагою - 62,562,00кг та загальною вартістю 695063,82грн., що складає 137636,40 доларів США. Для митного оформлення в Декларації митної вартості за формою ДМВ-1 за методом оцінки за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, (за ціною 2200,00 долара США). Для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товару були надані: контракт купівлі-продажу №24/С від 10 квітня 2008 року, специфікація №2/24С від 21 квітня 2008р., комерційний рахунок №0421/С від 21.04.2008р., інвойс від контрактоотримувача.

Відповідачем було здійснено перевірку правильності визначення митної вартості товару рівню світових цін на вищевказаний товар у зв'язку з невідповідністю ціни товару, заявленого до митного оформлення, і зроблено висновок про необхідність подання позивачем до митного органу додаткових документів на підтвердження заявленої митної вартості товарів з посиланням на п.7-11 Постанови Кабінету Міністрів України №1766 від 20 грудня 2006 року, про що здійснено відповідний запис в декларації митної вартості. Відповідно до запису в декларації митної вартості від 24.04.2008 року митницею винесено рішення про визначення митної вартості товарів із застосуванням методу № 6 на підставі ст.243 Митного кодексу України та про прийняття до митного оформлення товару за митною вартістю 2665,5 доларів США. На копії аркушу №2 вказаної декларації зазначено, що ціна договору в гривнях становить 695063,82грн., заявлена митна вартість у гривнях становить суму у розмірі 695063,82грн. Згідно з копією форми МД-2 ціна товару відповідачем відкоригована із суми 695063,82грн. на суму 842133,01грн., здійснена відмітка відповідача про сплату вказаної суми 24 квітня 2008 року.

Аналіз матеріалів справи та норм прав, які регулюють спірні правовідносини, показав наступне.

За нормами ст.265 Митного кодексу України митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів згідно з положеннями цього Кодексу. У разі відсутності даних, що підтверджують правильність визначення заявленої декларантом митної вартості товарів, або за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей митний орган може самостійно визначити митну вартість товарів, що декларуються, послідовно застосовуючи методи визначення митної вартості, встановлені цим Кодексом, на підставі наявних у нього відомостей, у тому числі цінової інформації щодо ідентичних чи подібних (аналогічних) товарів з коригуванням, що здійснюється згідно з цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.266 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, здійснюється за такими методами: 1) за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) за ціною договору щодо ідентичних товарів; 3) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; 4) на основі віднімання вартості; 5) на основі додавання вартості (обчислена вартість); 6) резервного. Основним є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Згідно із ч.ч.1,2 ст.273 Митного кодексу України, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 267-272 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна щонайбільшою мірою ґрунтуватися на раніше визначеній за методами 1-6 митній вартості, однак при визначенні митної вартості відповідно до цієї статті допускається гнучкість при застосуванні цих методів.

Відповідно до абз.1 п.5 Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.2006р. №1766 (далі по тексту Порядок), для заявлення митної вартості товарів, визначеної за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), відповідно до статті 267 Митного кодексу України подається декларація митної вартості. Згідно із абз.1 п.6 Порядку декларант заповнює декларацію митної вартості, за винятком граф, призначених для відміток митниці. Відповідно до п.7 Порядку для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товарів декларант зобов'язаний подати: зовнішньоекономічний договір (контракт) і додатки до нього; рахунок-фактуру (інвойс) або рахунок-проформу; банківські платіжні документи (якщо рахунок сплачено), а також інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; рішення митного органу про визначення митної вартості раніше ввезених ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів, якщо воно прийнято за одним договором (контрактом); пакувальні листи; копію ліцензії на ввезення (вивезення) товарів, імпорт (експорт) яких підлягає ліцензуванню.

Пунктом 8 вищевказаного Порядку передбачено, що для підтвердження транспортних витрат, які відповідно до Митного кодексу України включаються до ціни товару, декларант зобов'язаний подати договір (контракт) про перевезення, транспортні та страхові документи, а також: або рахунок-фактуру від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; або банківські платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; або довідку підприємства-перевізника, що здійснило перевезення, яка містить реквізити товаротранспортного документа, відомості про маршрут перевезення, розмір плати за надання транспортно-експедиційних послуг та підписи керівника і головного бухгалтера такого підприємства; або калькуляцію транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

Відповідно до п.9 Порядку для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товарів у разі, коли продавець та покупець пов'язані між собою, декларант подає за наявності митному органові: бухгалтерські та банківські документи покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; документи, що підтверджують участь продавця у здійсненні розподілу прибутку, одержаного від провадження діяльності покупцем, якщо продавець є власником акцій або частини статутного капіталу покупця; довідку про відсутність у покупця фінансових зобов'язань перед продавцем, які прямо чи опосередковано стосуються купівлі-продажу оцінюваних товарів; бухгалтерські документи виробника, що підтверджують вартість товарів; довідку про вартість у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам.

Згідно із п.10 Порядку відомості, на підставі яких декларантом визначено та заявлено, (задекларовано) митну вартість товарів, повинні базуватися на об'єктивних даних, що підлягають обчисленню та перевірці відповідно до вимог Митного кодексу України. Декларант має право на доведення у передбачений законодавством строк митному органові правильності визначення ним митної вартості товарів.

Відповідно до ч.1,2 п.11 Порядку для підтвердження митної вартості товарів на вимогу митного органу декларант зобов'язаний подати додаткові документи. Посадова особа митного органу у графі «Для відміток митниці»декларації митної вартості робить запис про необхідність подання додаткових документів, що підтверджують митну вартість товарів, із складенням переліку, зазначає дату і прізвище та ставить свій підпис. Декларант ознайомлюється з таким записом, зазначає під ним дату, прізвище та ставить свій підпис. Перелік документів які можуть подаватися для підтвердження заявленої митної вартості оцінюваних товарів містить ч.4 п.11 вищевказаного Порядку. При цьому, декларант зобов'язаний подати додаткові документи, визначені у пункті 11 цього Порядку, протягом 10 календарних днів після ознайомлення із записом митного органу про їх подання. У разі відмови подати додаткові документи декларант робить відповідний запис із зазначенням дати, прізвища та проставляння свого підпису на зворотному боці основного аркуша декларації митної вартості. Якщо декларантом не подано в установлений строк додаткові документи або якщо він відмовився від їх подання, митну вартість товарів визначає митний орган на підставі наявних відомостей згідно із законодавством зазначено в п.13, 14 Порядку.

Крім того, п.6 Указу Президента України від 25.08.1994р.№475/94 (в редакції від 10.01.2000р. №7/2000) «Про заходи щодо запобігання експорту товарів походженням з України за цінами, що можуть розглядатися як демпінгові, та врегулювання торговельних спорів»встановлено, що при здійсненні суб'єктами підприємницької діяльності України експортних та імпортних операцій безпосередньо або через зовнішньоторговельного посередника контактні (зовнішньоторговельні) ціни мають відповідати цінам, що склалися чи складатимуться на відповідний товар на ринку експорту чи імпорту на момент здійснення експортної, імпортної операції. Відповідальність за обґрунтування цін за зовнішньоекономічними контрактами покладається на суб'єктів підприємницької діяльності.

Доводи позивача стосовно не дотримання відповідачем п.11 Порядку, щодо не складення переліку документів, які вимагались від Позивача, у зв'язку з незрозумілістю вимог митного органу зазначених в графі «Для відміток митниці»декларації митної вартості спростовуються як поясненнями свідка, який пояснив що зміст п.7-11 ПКМУ № 1766 від 20.12.2006р., йому відомий, а вищевказані додаткові документи ним не були надані у зв'язку з необхідністю термінового митного оформлення товару, так і відміткою останнього на зворотньому боці декларації митної вартості, яка свідчить про відмову позивача від подання додаткових документів.

Колегія суддів вважає, що сужом першої інстанції встановлені всі фактичні обставини щодо спірних правовідносин, враховуючи які, суд першої інстанції вірно зазначив, що відмова позивача від надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару унеможливила застосування відповідачем попередніх методів визначення митної вартості товару, крім застосованого відповідачем. В даному випадку митний орган мав право упевнитися в достовірності декларації чи будь-якого документа, поданого для цілей визначення митної вартості при наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей про митну вартість, наявність яких підтверджена відповідачем листом від 11.03.2008р. №11/1-16/2745-ЕП «Про забезпечення контролю правильності визначення митної вартості окремих товарів», відповідачем була надана позивачу можливість підтвердити заявлену митну вартість товарів, які підлягали митному оформленню, проте останній наданим йому правом не скористався.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції. Суд обєктивно, повно і всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, зроблені судом висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними по справі доказами. Апеляційна скарга задоволенню не підлягає. Судове рішення слід залишити без змін.

Керуючись статтями 195, 196, п.1 ч.1 ст.198, ст.ст. 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства Дніпровський металургійний завод КОМІНМЕТна постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 березня 2008 року у справі №№2-а-4458/08 залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 березня 2008 року у справі №№2-а-4458/08 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст.254 КАС України та може бути оскаржена згідно зі ст.212 КАС України.

Головуючий: О.А. Проценко

Судді: М.П.Кожан

ОСОБА_1