Справа № 822/4872/14
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2015-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2015 року м. Київ К/800/12642/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець Т.Г., Голяшкіна О.В., Зайця В.С.,

секретар судового засідання - Ярош Д.В.,

за участю представників:

від прокуратури - Чубенко В.В.,

від відповідача - не з'явився,

від третьої особи - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу заступника прокурора Вінницької області

на ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2015 року

у справі №822/4872/14

за позовом заступника прокурора Хмельницької області

до Головного управління Держземагентства у Хмельницькій області,

за участю третьої особи-1 Державної інспекції сільського господарства у

Хмельницькій області,

за участю третьої особи-2 ОСОБА_6,

про визнання незаконними та скасування наказів, -

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2014 року заступник прокурора Хмельницької області (далі по тексту Прокурор, Прокуратура) звернувся до суду з позовом до Головного управління Держземагентства у Хмельницькій області (далі по тексту Держземагентство), яким просив визнати незаконними та скасувати накази відповідача про надання ОСОБА_6 дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства, розташованих за межами населених пунктів Дунаєвецького, Новоушицького, Старокостянтинівського та Полонського районів: від 23.05.2014 року за №22-805/14-14-СГ, №22-806/14-14-СГ, №22-807/14-14-СГ, №22-808/14-14-СГ, №22-810/14-14-СГ, №22-812/14-14-СГ, №22-813/14-14-СГ, №22-814/14-14-СГ, №22-815/14-14-СГ, №22-816/14-14-СГ, №22-817/14-14-СГ, №22-818/14-14-СГ, №22-819/14-14-СГ; від 26.05.2014 року за №22-827/14-14-СГ, №22-828/14-14-СГ; від 30.05.2014 року за №22-932/14-14-СГ, №22-934/14-14-СГ, №22-935/14-14-СГ, №22-936/14-14-СГ, №22-937/14-14-СГ, №22-938/14-14-СГ, №22-939/14-14-СГ.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 листопада 2014року у справі №822/4872/14 позовні вимоги задоволено.

Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2015 року у справі №822/4872/14 рішення суду першої інстанції скасоване, а провадження у справі закрито.

При скасуванні рішення окружного адміністративного суду та закритті провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції виходив з того, що даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Не погоджуючись з ухвалою суду апеляційної інстанції, заступник прокурора Вінницької області звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм пункту 1 частин 1 статті 3, частини 2 статті 4, частини 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, частини 4 статті 122, частини 3 статті 123 Земельного кодексу України, просить вищезазначену ухвалу апеляційного суду скасувати та залишити в силі постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 листопада 2014 року у справі №822/4872/14.

ОСОБА_6 подав до Вищого адміністративного суду України заперечення на касаційну скаргу, в якому наголошував на відповідності ухвали суду другої інстанції обставинам справи та вимогам законодавства України, просив залишити касаційну скаргу без задоволення, ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2015 року - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення присутніх в судовому засіданні представників прокуратури та третьої особи, розглянувши і обговоривши доводи касаційної скарги та заперечень на неї, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, наданої ними правової оцінки обставин у справі, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_6 звернувся до відповідача із заявами про надання йому дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, розташованих за межами населених пунктів Дунаєвецького, Новоушицького, Старокостянтинівського та Полонського районів Хмельницької області, для ведення фермерського господарства.

Вказаними вище наказами Головного управління Держземагентства в Хмельницькій області ОСОБА_6 надано дозвіл на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства.

Переглядаючи судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, з урахуванням доводів касаційної скарги та заперечень на неї, колегія суддів Вищого адміністративного суду України виходить з наступного.

Статтею 14 Конституції України встановлено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно з частинами 1, 2 статті 2 Земельного кодексу України земельні відносини це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

Відповідно до статті 80 Земельного кодексу України, суб'єктами права власності на землю є:

а) громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності;

б) територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності;

в) держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

Земельні відносини поділяються на публічні та приватні. Відповідно і спори в таких відносинах можуть бути як публічно-правовими, так і приватноправовими (цивільними, господарськими).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Як визначено в Кодексі адміністративного судочинства України суб'єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

До компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

За приписами частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Системно аналізуючи наведені норми, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку про обґрунтованість позиції апеляційного суду щодо закриття провадженні в цій справі виходячи з наступного.

В правовідносинах даної справи Головне управління Держземагентства у Хмельницькій області вільне у виборі суб'єкта щодо надання йому права на користування (оренду) земельними ділянками в порядку, встановленому законом.

Наведене спростовує посилання Прокуратури в касаційній скарзі, що даний спір є публічно-правовим та виник в результаті реалізації органом державної влади владних управлінський функцій у сфері управління та розпорядження державним майном.

Суд наголошує, що перевірка правильності формування волі однієї зі сторін стосовно розпорядження землею та передачі відповідних прав щодо неї не може бути розглянуто за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

У разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації) подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне.

Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 24.02.2015 року у справі № 21-34а15 від 17 лютого 2015 року у справі № 21-551а14, від 16 грудня 2014 року у справі № 21-544а14.

В зв'язку з викладеним, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку про обґрунтованість правової позиції суду апеляційної інстанції, що спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Закриття провадження в даній справі відповідає вимогам процесуального закону.

З огляду на наведене, судова колегія Вищого адміністративного суду України вважає, що доводи касаційної скарги не спростовують висновків, викладених в оскаржуваному судовому рішенні, воно ґрунтується на нормах матеріального та процесуального законодавства, підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу заступника прокурора Вінницької області - залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2015 року у справі №822/4872/14 - залишити без змін.

Ухвала може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, передбачених статтями 237 - 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: