Справа № 804/5819/15
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2015-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 червня 2015 р. Справа № 804/5819/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Ніколайчук С.В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Кондитерська фабрика "Квітень" до Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що оспорюване рішення є неправомірним, оскільки позивач не порушував п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України та у податкового органу відсутні підстави та повноваження щодо визнання недійсним (нікчемним) договору укладеного позивачем з його контрагентом ТОВ «Кійоптторг», адже угода з контрагентом позивача в судовому порядку недійсною податковою інспекцією не визнавались та податковій інспекції не надано повноваження встановлювати нікчемність правочинів в актах перевірки; висновки акту зроблені лише на припущеннях, оскільки факт реальності здійснення позивачем господарських операцій за угодою, укладеною з ТОВ «Кійоптторг», підтверджено у ході перевірки первинними бухгалтерськими документами, які включають зміни в структурі активів позивача; висновок податкового органу, що оприбуткування, приймання-передачі товарів не проводились зроблено з інформації комп'ютерних баз даних та автоматизованих інформаційних систем державної податкової служби та акту перевірки цього контрагента, згідно з якими відсутні докази фактичного отримання продукції. Оскільки право підприємства на формування податкового кредиту не залежить від податкового обліку (стану місцезнаходження) контрагентів та сплати ним податку до бюджету, позивач вважає, що ним було сформовано ПДВ на підставі належним чином оформлених податкових накладних відповідно до вимог Податкового кодексу України.
Ухвалою суду від 05.05.2015р. відкрито провадження по справі №804/5819/15 та призначено справу до розгляду у судовому засіданні на 19.05.2015р.
В подальшому розгляд справи відкладався на 02.06.15р.
02.06.2015р. представники позивача та відповідача в судове засідання не з'явилися.
Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, докази чого наявні в матеріалах справи.
02.06.15р. від представника позивача надійшла заява, в якій позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд розглянути справу в порядку письмового провадження.
Представник відповідача, в судове засідання не з'явився про дату, час та місце розгляду адміністративної справи повідомлений належним чином, відповідно до положень ст.35,38 КАС України, докази чого наявні в матеріалах справи.
Відповідач подав до суду заперечення на адміністративний позов, в якому проти позову заперечує, вказує на те, що при здійсненні перевірки ТОВ Кондитерська фабрика "Квітень" перевіряючи дійшли висновків про здійснення ТОВ «КФ «Квітень» операцій з ТОВ «Кійопторг», які не направлені на реальне настання правових наслідків, що призвело до заниження податку на додану вартість на загальну суму 544432,02грн. ТОВ КФ «Квітень» до перевірки не надано виписок з книги довіреностей на отримання товарів придбаних у ТОВ «Кійопторг», що унеможливлює ідентифікувати особу яка отримувала сировину вказану у видаткових накладних. Згідно наданих ТТН встановлено, що перевезення товару здійснювалося автомобілями МАН АЕ9941ЕК та ДАФ АЕ9909ЕЕ. Проте, згідно з базою даних АІС «Автомобіль» ДАІ МВС України встановлено, що вищевказані автомобілі не належать ТОВ «Кійопторг», а за номерним знаком АЕ9909ЕЕ зареєстровано легковий автомобіль TOYOTA CAMRY. В наданих до перевірки товарно-транспортних накладних відсутні підписи водіїв, в деяких з них не вказано автомобіль та ім'я водія, що здійснював транспортування товару на ТОВ КФ «Квітень». Крім того, як свідчать дані товарно-транспортних накладних, пунктом навантаження товару є: м. Київ вул. Академіка Кримського, 27 оф.231, пунктом розвантаження є: м. Дніпропетровськ, вул. Войцеховича, 67-а. При цьому, перевезення товару протягом липня 2014 року відбувалось щодня, що ставить під сумнів його фактичне переміщення. Крім того, Дніпропетровською ОДПІ отримано податкову інформацію від ДПІ у Святошинському районі м. Києва (лист від 19.09.2014 №4407/26-57-22-01-20), якою зазначено про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Кійопторг» з платниками податків за період з 01.07.2014 по 31.07.2014, стан платника 9 - направлено повідомлення про відсутність за місцезнаходженням. Остання звітність з ПДВ подана ТОВ «Кійопторг» 20.08.14р. за липень 2014р. З огляду на зазначене Дніпропетровська ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області вважає вимоги позивача безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Враховуючи клопотання позивачапро розгляд справи без участі його представника в порядку письмового провадження, строки розгляду та вирішення справи, встановлені ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе вирішити спір за відсутності сторін, у письмовому провадженні, за наявними у справі доказами відповідно до вимог ч. 4, ч. 6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про наявність підтавав для задоволення адміністративного позову, виходячи з наступного:
повноваження, компетенція контролюючих органів, обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюється Податковим кодексом України. Органи державної податкової служби є контролюючими органами щодо податків, які справляються до бюджетів та державних цільових фондів. Податкове законодавство України ґрунтується на таких принципах: загальність оподаткування; рівність усіх платників перед законом; невідворотність настання визначеної законом відповідальності у разі порушення податкового законодавства; презумпція правомірності рішень платника податку; фіскальна достатність; соціальна справедливість; економічність оподаткування; нейтральність оподаткування; стабільність; рівномірність та зручність сплати; єдиний підхід до встановлення податків та зборів. Зазначені принципи спрямовані на недопущення будь-яких проявів податкової дискримінації.
- не підтверджено реальність здійснення господарських відносин із ТОВ «Кійопторг» за липень 2014 року їх вид, обсяг, якість та розрахунки, а саме встановлено відсутність об'єктів оподаткування та неможливість реального здійснення платником податків операцій;
- на порушення п. 198.3, п.198.6 ст. 198 ПК України від 02.12.10р. №2755-VI із змінами та доповненнями, ТОВ КФ «Квітень» встановлено заниження податку на додану вартість за липень 2014 року всього на суму 544432,02грн., за рахунок включення до складу податкового кредиту сум ПДВ по взаємовідносинам з ТОВ «Кійопторг».
Позивач не погоджуючись із висновками викладеними в акті перевірки, подав до податкового орану заперечення з вимогою скасувати висновки акта перевірки про порушення ТОВ КВ «Квітень» норм Податкового кодексу України.
За наслідками розгляду вказаного вище заперечення позивача акт перевірки №678/22-04/30664064 від 10.10.2014р. залишено без змін, а заперечення без задоволення.
Як вбачається з акту перевірки, перевірку позивача було проведено з урахуванням податкової інформації згідно, як стверджує відповідач листа від 19.09.2014 №4407/26-57-22-01-20 отриманого від ДПІ у Святошинському районі м. Києва, стосовно підприємства ТОВ «Кійопторг», та інформації баз даних ОДПС, а саме: База даних «Системи обробки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України», АІС «Реєстр платників податків», АІС «Податки», ІС «ПБ», ІС «Податковий блок», АІС «Автомобіль», згідно яких встановлено, що одним з постачальників ТОВ КФ «Квітень» за липень 2014 року є підприємство ТОВ «Кійопторг», а також наданих позивачем на запит Дніпропетровської ОДПІ наступних копій бухгалтерських та первинних документів: договір поставки, податкові накладні, журнал-ордер по рахунку 631 (розрахунки з вітчизняними постачальниками) за липень 2014 року, платіжні доручення, видаткові накладні, сертифікати, товарно-транспортні накладні.
Так, у період, який перевірявся, позивач мав господарські відносини з ТОВ «Кійопторг» згідно договору поставки №07/14-с від 02.06.2014р.
Відповідно до договору підприємством ТОВ «Кійопторг» у липні 2014 року виписано видаткові накладні, розрахунки за договором проводились у безготівкові формі, що підтверджується наявними в матеріалах справи банківськими виписками.
Також, актом перевірки встановлено, що ТОВ КФ «Квітень» придбану у ТОВ «Кійопторг» продукцію використовувала для власних потреб, що суперечить висновку податкового органу про безтоварність господарських операцій.
На підтвердження виконання вищезазначеного договору позивачем до суду надано: копію цього договору; копії первинних бухгалтерських документів, що підтверджують господарські операції з придбання товарів у ТОВ «Кійопторг»: податкові накладні, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, документи якості поставленої продукції, платіжне доручення №5459 від 23.07.14р., акт звірки взаєморозрахунків з ТОВ «Кійопторг».
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Питання, пов'язані з формуванням платником податку на додану вартість податкового кредиту, врегульовано статтею 198 Податкового кодексу України (далі - ПК України), підпунктом "а" п.198.1 якої передбачено право на віднесення сум податку з ПДВ до податкового кредиту у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі у разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.
Згідно з п. 198.2. ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Згідно з п. 198.3. ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Згідно з п. 198.6. ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Відповідно до пункту 201.10 ст. 201 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відноситься до податкового кредиту.
Відповідно до ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" N 996-XIV від 16.07.1999 року підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
З аналізу наявних у справі первинних документів, які також досліджувались під час перевірки, що підтверджується актом перевірки, за господарськими операціями позивача з вищенаведеним контрагентом вбачається, що вони складені у відповідності до законодавства України.
Жодних зауважень щодо їх оформлення в акті перевірки також не зазначено.
Стосовно твердження відповідача про те, що ТОВ «КФ «Квітень» неналежно оформило товарно-транспортні накладні на отриманий товар, а саме: відсутні підписи водіїв, в деяких з ТТН не вказано автомобіль та ім'я водія, що здійснював транспортування товару на ТОВ КФ «Квітень», то слід зазначити, що відповідно до розділу 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України №363 від 14.10.1997 року, товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу; товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.
Разом з тим, вказані правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні не встановлюють правил податкового обліку валових витрат платників податку, а лише встановлюють права, обов'язки та відповідальність власників автомобільного транспорту (перевізників). При цьому документи, обумовлені вказаними правилами, зокрема, товарно-транспортна накладна та подорожній лист, не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей.
Наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.
Крім того, не є належним доказом відсутності перевезення товарів за договором поставки від 02.06.14р. №07/14-с твердження відповідача, що згідно з базою даних АІС «Автомобіль» ДАІ МВС України встановлено, що зазначені в ТТН автомобілі не належать контрагенту позивача ТОВ «Кійопторг», а за номерним знаком АЕ9909ЕЕ зареєстровано легковий автомобіль TOYOTA CAMRY, оскільки як вже було встановлено, товарно-транспортна накладна призначена для обліку руху товарно-матеріальних цінностей та розрахунків за їх перевезення автомобільним транспортом, а відтак визначає взаємовідносини по виконанню перевезення вантажів для обліку транспортної роботи.
У розглядуваному випадку товариство здійснювало операції з придбання товару та не виступало в якості замовника або виконавця за договором перевезення, у зв'язку з чим право власності на автомобілі, якими здійснювалось переведення товару згідно з договором поставки товару, не можна розцінювати як беззаперечне свідчення безтоварності спірних операцій.
Щодо твердження податкового органу про ненадання виписок з книги довіреностей на отримання товарно-матеріальних цінностей слід зазначити, що Наказом Міністерства фінансів України від 16 травня 1996 №99 «Про затвердження Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей», а саме п.13, визначено, що при централізовано-кільцевих перевезеннях цінностей підприємствам їх відпуск постачальниками може здійснюватися без довіреності, якщо одержувач цінностей за підписом керівника і головного бухгалтера підприємства або інших осіб, які уповноважені підписувати довіреності, повідомив постачальника про зразок печатки (штампу), якою матеріально відповідальна особа, що буде приймати цінності, завіряє на супровідних документах (накладній, акті, ордері тощо) свій підпис про одержання цінностей.
Таким чином, відсутність довіреностей (при наявності у підприємства кільцевих довіреностей) не суперичить чиним законодавчим нормам.
Як на час укладення правочинів позивача із ТОВ «Кійопторг», так і під час їх виконання, сторони були належним чином зареєстрованими в ЄДРПОУ та були платниками податку на додану вартість; ні установчі документи контрагентів позивача, ні їх свідоцтва про реєстрацію платником податку на додану вартість не визнані в установленому порядку недійсними. Вказане відповідачем не спростоване.
Крім того, укладений між сторонами договір не визнавались недійсними в судовому порядку, а твердження відповідача про нікчемність цього правочину не приймається до уваги судом, оскільки не є безспірним. Позивач вважає договір укладеними у відповідності до вимог чинного законодавства та такими, що спрямовані на реальне настання правових наслідків.
Позивачем було надано належні та допустимі докази, які підтверджують правові наслідки вчинених правочинів та те, що господарські операції мали реальний характер, а придбаний товар використовувався в господарській діяльності позивача, однак, відповідачем при винесені спірних податкових повідомлень-рішень зазначене не було прийнято до уваги.
Необхідно зазначити, що не є підставою для відмови у праві на податковий кредит та бюджетне відшкодування з податку на додану вартість навіть наявність порушення податкової дисципліни, вчинені контрагентом платника податку. Також не є підставою для визнання неправомірними операцій платника податків подальше припинення чи анулювання статусу платника податку на додану вартість його контрагента. Усі операції, вчинені контрагентом платника податку до припинення такого контрагента, не можуть автоматично розглядатися як нікчемні правочини в силу самого собою припинення юридичної особи або анулювання її податкового статусу.
При дослідженні факту здійснення господарської операції повинні оцінюватися відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку, тобто якщо контрагент не виконав свого зобов'язання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на віднесення сплачених у ціні товару відповідних сум податку на додану вартість до податкового кредиту, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо цього та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.
Суд звертає увагу на те, що в силу закону отримання податковим органом акту перевірки чи довідки зустрічної звірки, у яких викладені висновки про вчинення контрагентом платника податків нікчемного правочину або відображення у звітності показників господарських операцій, які фактично не відбулись, не звільняє такий податковий орган від виконання обов'язку із самостійного встановлення та доведення факту вчинення платником податків порушення закону. Акт перевірки контрагента не має преюдиціального значення та не є документом, що достовірно та безсумнівно підтверджує обставини фактичної дійсності.
Враховуючи наведене, Дніпропетровська ОДПІ не могла використовувати як безперечний доказ податкову інформацію лист від 19.09.2014 №4407/26-57-22-01-20 щодо контрагента ТОВ «Кійопторг», складеного фахівцями ДПІ у Святошинському районі м. Києва, яким встановлено відсутність фактичного постачання товарів (робіт, послуг).
Також, програмне забезпечення (інформаційні бази ДПІ) до первинних або інших документів, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку платника податків не відноситься. Крім того, абсолютно справедливо підкреслюється, що такі дані не є також належним доказом відсутності фактів здійснення господарських операцій безпосередньо платника податків - позивача, та доказом несплати ним податку, якщо спірний період податковим органом перевірено з урахуванням всіх первинних документів та документів податкової звітності.
Таким чином, використання Дніпропетровською ОДПІ інформації комп'ютерних баз: База даних «Системи обробки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України», АІС «Реєстр платників податків», АІС «Податки», ІС «ПБ», ІС «Податковий блок», АІС «Автомобіль» , не є належним доказом відсутності фактів здійснення господарських операцій.
Межі юридичної відповідальності кожного платника податку, яка відповідно до ст. 61 Конституції України має індивідуальний характер, поширюються на діяння, що визнаються законом протиправними та були вчинені саме цим платником. Притягнення суб'єкта права до юридичної відповідальності за діяння, що було вчинено іншою особою, згідно з законом є неможливим.
Відповідно до положень ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Згідно з ч.1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійсненні нею документально підтверджені судові витрати з державного бюджету України.
Керуючись ст.ст. 158-163, 254 КАС України, суд, -
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю Кондитерська фабрика "Квітень" до Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, - задоволити.
Стягнути з державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Кондитерська фабрика "Квітень" судові витрати в сумі 487грн.20коп. (чотириста вісімдесят сім грн. 20коп.) сплаченого згідно платіжного доручення від 24.04.2015р. за №2589.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі її апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд у десятиденний строк з дня отримання копії постанови, виготовленої у повному обсязі.

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили станом на 02.06.15р. Суддя З оригіналом згідно Помічник судді С.В. Ніколайчук С.В. Ніколайчук О.В. Бринза