Справа № 812/145/15
Суддя: І.О. Свергун
Дата ухвалення: 2015-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 червня 2015 рокуСєвєродонецькСправа № 812/145/15

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Свергун І.О.,

за участі секретаря - Терегері С.В.,

представника позивача - Шамкій В.М. (довіреність від 10.12.2014 № ББУ/РА419/Р/14),

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Ровенькиантрацит" до Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Ровеньки Луганської області, про визнання дій протиправними, скасування постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 02.04.2015 ВП № 18846826,

ВСТАНОВИВ:

22 квітня 2015 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Ровенькиантрацит» до Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якому позивач просив визнати дії щодо винесення постанови про арешт майна боржника від 02.04.2015 за ВП № 18846826 протиправними та скасувати постанову про арешт коштів боржника, винесену старшим державним виконавцем Кедою М.В. 02.04.2015 у межах виконавчого провадження № 18846826. Позовні вимоги мотивовано наступним.

Відповідно до пункту 4 Розділу 7 Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов'язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці» 28 грудня 2014 року утворено Фонд соціального страхування України шляхом злиття Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України та Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності. Робочі органи ФССНВ України також реорганізовані шляхом злиття відповідних робочих органів та відділень. Таким чином Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Ровеньки Луганської області (далі - ВВД ФССЗНВ України в м. Ровеньки Луганської області) припинило свою діяльність шляхом злиття та, як наслідок, не може бути стороною у виконавчому провадженні.

Згідно з положеннями ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Відповідно до розпорядження Національного банку України від 06.08.2014 № 466 «Про призупинення здійснення фінансових операцій» фінансові установи припинили здійснення всіх видів фінансових операцій в населених пунктах, що не контролюються українською владою. Разом з тим, на час винесення оскарженої постанови стягувач у виконавчому провадженні не перереєстрований на території, підконтрольній українській владі, що, на думку позивача, унеможливлює реальне виконання судового рішення у даному виконавчому провадженні.

Постановою відповідача від 18.07.2014 замінено сторону боржника у виконавчому провадженні з Державного підприємства «Ровенькиантрацит» в особі відокремленого підрозділу «Шахта ім. М.В. Фрунзе» на Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Ровенькиантрацит». Зазначену постанову відповідач боржнику не направив, чим позбавив права виконання судового рішення у добровільному порядку. Також, відповідач не направив позивачу й оскаржену постанову про арешт коштів боржника, що є порушенням порядку накладення арешту.

Позивач зазначив, що постанова про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження від 02.04.2015 за ВП № 18846826 винесена одночасно з постановою про арешт коштів боржника. Тобто, державний виконавець, не переконавшись у відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, виніс у той же день постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 02.04.2015.

Крім того, згідно наказу Міністерства палива та енергетики України від 10.11.2005 № 568 ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит» включено до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості, на строк дії процедури погашення заборгованості відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціювання підприємств паливно-енергетичного комплексу», а відтак виконавче провадження мало бути зупинено до 01 січня 2016 року (закінчення терміну дії процедури погашення заборгованості підприємствами паливно-енергетичного комплексу).

Також позивач зазначає, що постанова про арешт майна боржника всупереч вимог п. 1.5.1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, ст. ст. 17, 18 Закону України «Про виконавче провадження» не містить: дати прийняття і номеру рішення, згідно з яким видано документ; імені та по батькові державного виконавця, який виніс постанову; невірно вказано найменування боржника за виконавчим провадженням - ТзОВ «Ровенькиантрацит» замість - Товариство з обмеженою відповідальністю «Ровенькиантрацит».

На підставі вищевикладеного позивач просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеному в позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду клопотання, в якому просив розглядати справу без його участі, по суті позовних вимог покладався на розсуд суду.

Представник третьої особи в судове засідання не прибув, повідомлення про дату, час і місце розгляду справи було розміщено на офіційному порталі «Судова влада України» (http://lg.court.gov.ua).

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст. ст. 69-72 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов наступного.

Судом установлено, що на примусовому виконанні у Відділі примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України (далі - ВПВР ДВС України) знаходився виконавчий лист № 2а-25854/09/1270, виданий 15.01.2010 Луганським окружним адміністративним судом про стягнення з Державного підприємства «Ровенькиантрацит» в особі відокремленого підрозділу «Шахта імені Фрунзе» недоїмки по страховим внескам на користь ВВД ФССЗНВ України в м. Ровеньки Луганської області в сумі 12091662,34 грн. (арк. справи 86-87).

22.04.2010 державним виконавцем ВПВР ДВС України винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржнику встановлено семиденний строк на самостійне виконання рішення (арк. справи 88-89). У зв'язку з невиконанням боржником рішення в строк, наданий для самостійного виконання, у відповідності до статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем ВПВР ДВС України 08.02.2012 винесено постанову ВП № 18846826 про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 1209166,23 грн., що становить 10% від суми, яка підлягає стягненню (арк. справи 102). В процесі виконавчого провадження з боржника стягнуто частково заборгованість в сумі 2899,08 грн. та 322,12 грн. виконавчого збору (арк. справи 104). Загальна сума заборгованості по виконавчому провадженню, яка підлягає стягненню, становить 13297607,37 грн.

Постановою від 18.07.2014, що винесена на підставі ухвали Луганського окружного адміністративного суду № 2а-25854/09/1270 від 27.02.2012, замінено назву сторони боржника у виконавчому провадженні з Державного підприємства «Ровенькиантрацит» в особі відокремленого підрозділу «Шахта імені Фрунзе» на товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Ровенькиантрацит» (арк. справи 132).

На підставі рішення суду та постанови про стягнення з боржника виконавчого збору постановою про арешт коштів боржника від 02.04.2015 ВП № 18846826 накладено арешт на кошти, що містяться на рахунках в установах банків та належать ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит», в межах суми 13297607,37 грн. (арк. справи 136-139).

Також 02.04.2015 державним виконавцем ВПВР ДВС України винесено постанову, згідно з якою накладено арешт на все майно, що належить боржнику ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит» у межах суми звернення стягнення 13297607,37 грн., та заборонено здійснювати відчуження майна, яке належить боржнику ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит», в межах суми боргу (арк. справи 7-8).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з такого.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 606).

Відповідно до пункту 5 частини 3 статті 11 Закону № 606 державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Пунктом 1 частини 1 статті 32 Закону № 606 передбачено, що заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб.

Порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника врегульовано статтею 52 Закону № 606.

Так, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах.

Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються.

На кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, накладається арешт. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту.

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем.

Стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження. У разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця (частини 1-6 статті 52 Закону № 606).

Виходячи з вищенаведеного, суд робить висновок, що накладення арешту на майно боржника можливе лише в разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача.

Як установлено судом, державним виконавцем 02.04.2015 було винесено постанову про арешт коштів боржника ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит», що містяться на рахунках, у межах суми 13297607,37 грн. та постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в межах суми стягнення 13297607,37 грн.

Оглядом матеріалів виконавчого провадження судом установлено, що державним виконавцем не вживалися заходи щодо перевірки наявності чи відсутності коштів на рахунках боржника. Таким чином, державним виконавцем безпідставно та передчасно було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, чим було порушено порядок, визначений статтею 52 Закону № 606.

Крім того, загальна сума боргу згідно з матеріалами виконавчого провадження складає 13297607,37 грн. Накладення арешту на кошти боржника в сумі 13297607,37 грн. та на майно боржника на цю ж суму, на думку суду, може призвести до подвійного стягнення, що є неприпустимим.

За таких обставин суд дійшов висновку про скасування постанови ВПВР ДВС України від 02.04.2015 ВП № 18846826 про арешт майна Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Ровенькиантрацит» та оголошення заборони на його відчуження.

Щодо решти доводів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, суд зазначає наступне.

Посилання позивача щодо припинення ВВД ФССЗНВ України в м. Ровеньки Луганської області - стягувача у виконавчому провадженні, своєї діяльності шляхом злиття у робочий орган Фонду соціального страхування України, як на підставу, що перешкоджає винесенню постанови про арешт коштів боржника, суд вважає безпідставними з огляду на таке.

По-перше, відповідно до положень статті 33 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» (далі - Закон № 755) юридична особа припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов'язків іншим юридичним особам - правонаступникам у результаті злиття, приєднання, поділу, перетворення (реорганізації) або в результаті ліквідації за рішенням, прийнятим засновниками (учасниками) юридичної особи або уповноваженим ними органом, за судовим рішенням або за рішенням державних органів, прийнятим у випадках, передбачених законом. Юридична особа є такою, що припинилася, з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи.

Суду не надано доказів наявності у Єдиному державному реєстрі запису про державну реєстрацію припинення ВВД ФССЗНВ України в м. Ровеньки Луганської області.

По-друге, відповідно до пункту 3 частини 1 статті 49 Закону № 606 виконавче провадження підлягає закінченню у разі смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва.

Згідно з пунктом 4 розділу 7 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування», у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов'язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці» (далі - Закон № 1105), утворено Фонд соціального страхування України, реорганізувавши шляхом злиття Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України та Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності. Утворити робочі органи виконавчої дирекції Фонду, реорганізувавши шляхом злиття відповідних робочих органів виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України та робочих органів виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності та його відділень.

Відповідно до пункту 5 розділу 7 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1105 Фонд соціального страхування України та його робочі органи є правонаступниками Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, його виконавчої дирекції та управлінь виконавчої дирекції цього Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, відділення в районах і містах обласного значення - Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, його виконавчої дирекції, відділень виконавчої дирекції цього Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі, виконавчих дирекцій або уповноважених представників відділень у районах та містах республіканського (Автономної Республіки Крим) та обласного значення.

Пунктом 20 частини 3 статті 11 Закону № 606 визначено право державного виконавця у процесі здійснення виконавчого провадження на здійснення інших повноважень, передбачених цим Законом та іншими законами.

У разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд може замінити сторону виконавчого провадження її правонаступником (частина 1 статті 264 Кодексу адміністративного судочинства України).

З огляду на вищевикладене, суд зауважує, що державний виконавець, встановивши, що сторона стягувача є вибулою, може звернутися до суду із поданням про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником.

Відтак, судом встановлено, що виникнення обставин, на які посилається позивач, не перешкоджає вжиттю державним виконавцем заходів примусового виконання судового рішення, у тому числі й винесення постанови про накладення арешту на кошти боржника.

Судом також встановлено, що посилання позивача на неможливість виконання судового рішення через те, що стягувач у виконавчому провадженні не перереєстрований на території, підконтрольній українській владі, та припинення фінансовими установами, у яких стягувачем відкрито розрахункові рахунки, здійснення всіх видів фінансових операцій, є необґрунтованими.

Порядок виплати стягнутих грошових сум у виконавчому провадженні визначено статтею 45 Закону № 606, а саме:

- грошові суми, стягнуті з боржника, зараховуються державним виконавцем на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби (частина 1);

- стягувачу - юридичній особі стягнуті грошові суми перераховуються державним виконавцем у встановленому порядку на визначені стягувачем належні йому рахунки (частина 3);

- у разі якщо державному виконавцю відомий рахунок стягувача, на який необхідно перерахувати стягнуті з боржника кошти, або якщо відповідно до частини другої цієї статті кошти підлягають перерахуванню на адресу стягувача поштовим переказом, то сума виконавчого збору, пропорційна стягнутій сумі, перераховується після перерахування стягувачу належної йому суми. В іншому разі сума виконавчого збору, пропорційна стягнутій сумі, перераховується після надходження стягувачу повідомлення про наявність на відповідному рахунку органу державної виконавчої служби суми коштів, що підлягає виплаті стягувачу (частина 6);

- у разі якщо стягнуті з боржника грошові суми не витребувані стягувачем протягом одного року з дня їх зарахування на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, ці суми зараховуються до Державного бюджету України в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики (частина 7).

З огляду на вищевикладений порядок виплати стягнутих грошових сум, суд дійшов висновку, що відсутність у державного виконавця відомостей про рахунок, на який необхідно перерахувати стягнуті з боржника кошти, а також тимчасове призупинення здійснення фінансових операцій по такому рахунку, не є перешкодою для винесення державним виконавцем постанови про накладення арешту на майно боржника.

Порушення державним виконавцем порядку надіслання копій постанов та інших документів виконавчого провадження, про які зазначає позивач у позовній заяві, на думку суду, жодним чином не свідчать про протиправність оскарженої постанови про арешт майна боржника від 02.04.2015 ВП № 18846826 та не є самостійною підставною для скасування відповідного рішення.

Крім того, доводи позивача щодо невідповідності постанови про арешт майна боржника вимогам Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, статей 17, 18 Закону України «Про виконавче провадження» щодо не зазначення у постанові: дати прийняття і номеру рішення, згідно з яким видано документ; імені та по батькові державного виконавця, який виніс постанову, спростовані у судовому засіданні.

Так, вивченням постанови про арешт коштів боржника встановлено, що вона містить усі необхідні реквізити, про відсутність яких у позовній заяві зазначає позивач.

Посилання позивача на порушення відповідачем вимог Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу» визнаються судом безпідставними, з огляду на те, що цей Закон не поширюється на правовідносини, що виникли між ВВД ФССЗНВ України в м. Ровеньки Луганської області та ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит», оскільки стягувач у виконавчому провадженні не відноситься до учасників розрахунків відповідно до цього Закону, а борг ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит» не є боргом у сфері енергопостачання (енергоспоживання) чи за несплату електроенергії або податковим боргом.

Аналогічну позицію неодноразово висловлено у рішеннях Верховного Суду України, зокрема, у постанові від 18.12.2012 у справі за позовом Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до відділу державної виконавчої служби Лутугинського районного управління юстиції Головного управління юстиції у Луганській області, третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Шахта «Білоріченська», про визнання незаконною та скасування постанови.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дій щодо винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, суд не знаходить підстав для їх задоволення з огляду на наступне.

Вчинення дій суб'єктом владних повноважень є способом реалізації наданої суб'єкту владних повноважень компетенції. Здійснення дії являє собою процес реалізації наданих законом функцій суб'єкту владних повноважень. Самі по собі дії не тягнуть за собою будь-яких правових наслідків для особи. Правові наслідки для позивача несе акт індивідуальної дії - постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Саме вона має вплив на його права та інтереси. Виходячи із завдань Кодексу адміністративного судочинства України, як то захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, судовий захист права може бути здійснений лише за умови наявності порушення для фізичної чи юридичної особи прав або інтересів. З огляду на зазначене, суд зазначає, що вимоги позивача в цій частині не підлягають задоволенню через відсутність порушення прав діями відповідача, а обраний позивачем спосіб захисту в цій частині не відповідає об'єкту порушеного права.

Відповідно до частини 1 статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Згідно з частиною 3 статті 94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

При зверненні до суду з адміністративним позовом позивачем сплачено судовий збір у сумі 73,08 грн. У зв'язку з частковим задоволенням позовних вимог на користь позивача слід стягнути судові витрати відповідно до задоволеної частини вимог у сумі 36,54 грн.

Керуючись статтями 2, 6, 7, 11, 17, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Ровенькиантрацит" до Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Ровеньки Луганської області, про визнання дій протиправними, скасування постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 02.04.2015 ВП № 18846826 задовольнити частково.

Скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України від 02.04.2015 ВП № 18846826 про арешт майна Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Ровенькиантрацит" та оголошення заборони на його відчуження.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Ровенькиантрацит" судові витрати в сумі 36 грн. 54 коп. (тридцять шість грн. 54 коп.).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Постанову складено в повному обсязі 09 червня 2015 року.

Суддя І.О. Свергун