Справа № 607/8472/15-а
Суддя: Сташків Н. М.
Дата ухвалення: 2015-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28.05.2015 Справа №607/8472/15-а

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Сташків Н.М.,
за участі секретаря судового засідання Рихліцької О.А.,
з участю сторін:
позивача ОСОБА_1 ,
представника відповідача Галькa М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Тернопільського об`єднаного міського військового комісаріату про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,
ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Тернопільського об`єднаного міського військового комісаріату про визнання протиправною та скасування постанови Тернопільського об`єднаного міського військового комісаріату №123/30 від 29 квітня 2015 року в справі про адміністративне правопорушення, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень. Обгрунтовує позов тим, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам законодавства та обставинам справи, оскільки вимог Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та ч. 1 ст. 210-1 КУпАП не порушував. З цих підстав просить визнати дії комісара Тернопільського об`єднаного міського військового комісаріату полковника ОСОБА_2 , працівника Збройних Сил України Галько М.В. щодо притягнення його до адміністративної відповідальності, неправомірними та скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення №123/30 від 29 квітня 2015 року про притягнення його до адміністративної відповідальності, визнавши її неправомірною, а провадження у справі закрити.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові, просив позов задовольнити.

Представник відповідача Тернопільського об`єднаного міського військового комісаріату - Галько М.В.у судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, викладених у запереченнях на адміністративний позов. Просив суд відмовити в його задоволенні.

Суд, заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази у справі, вважає, що позовні вимоги є підставними і підлягають до задоволення частково, оскільки:

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом установлено, що позивач ОСОБА_1 працює на посаді директора ТОВ «Коменерго-Тернопіль», ТОВ «Коменерго-Тернопіль, 2», ТОВ «Коменерго-Тернопіль, 3».

Згідно з Наказом про створення дільниці оповіщення, організацію оповіщення військовозобов`язаних та аналіз результатів оповіщення і розшуку несповіщених військовозобов`язаних №33а від 02 березня 2015 року, ОСОБА_1 призначений начальником дільниці оповіщення №4.

Згідно з Наказом про створення дільниці оповіщення, організацію оповіщення військовозобов`язаних та аналіз результатів оповіщення і розшуку несповіщених військовозобов`язаних №41а від 01 квітня 2015 року, начальником дільниці оповіщення призначений ОСОБА_3 .

29 квітня 2015 року військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_1 , підполковником ОСОБА_4 складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , яким встановлено, що 29 квітня 2015 року було здійснено перевірку стану оповіщення військовозобов`язаних громадян України, розгортання роботи дільниці оповіщення №11 за адресою: АДРЕСА_1 . Під час перевірки виявлено, що дільниця оповіщення не розгорнута та не функціонує належним чином.

Постановою Тернопільського об`єднаного міського військового комісаріату №123/30 від 29 квітня 2015 року в справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень.

Як слідує з зазначеної постанови, 29 квітня 2015 року було здійснено перевірку стану оповіщення військовозобов`язаних громадян України, які проживають на території, яку обслуговує ТОВ «Коменерго-Тернопіль», а також розгортання та роботи дільниці оповіщення за адресою: АДРЕСА_1 , яка підпорядкована ОСОБА_1 . Під час перевірки виявлено, що дільниця оповіщення не розгорнута та не функціонує належним чином. Працівники групи оповіщення робочими місцями не забезпечені та відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 210-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Як слідує зі ст. 18 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» виконавчі органи сільських, селищних, міських рад планують, організовують і забезпечують мобілізаційну підготовку та мобілізацію на території відповідних населених пунктів.

Відповідно до п.п. 2.1 Розпорядження міського голови м. Тернополя «Про військово-облікову роботу на території м. Тернополя» №71 від 23 лютого 2015 року керівників підприємств зобов`язано забезпечити функціонування системи військового обліку у відповідності до визначених чинним законодавством повноважень. Організувати та вести персональний облік призовників і військовозобов`язаних (облік відомостей за місцем їх роботи або навчання) за правилами і формами, встановленими Міноборони і Мінстатом. (п.п. 2.2.)

Згідно з п. 3 цього Розпорядження на голів об`єднань співвласників багатоквартирних будинків та керівників житлово-експлуатаційних організацій, інших організацій або підприємств та установ, що здійснюють експлуатацію будинків покладено обов`язок сприяти Тернопільському ОМВК у сповіщенні призовників і військовозобов`язаних про їх виклик у військовий комісаріат у визначений строк по телефону.

Як слідує з п. 15 «Положення про військові комісаріати» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 червня 2013 року №389 військовий комісаріат зобов`язаний організовувати взаємодію військового комісаріату з місцевими держадміністраціями, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, а також органами військового управління та військовими частинами, які розміщені на території відповідальності військового комісаріату та проведення перевірок готовності підприємств до оповіщення та забезпечення явки громадян, що підлягають призову на військову службу під час мобілізації та у воєнний час, на пункти збору або у військові частини, перевірок стану бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та на воєнний час і виконання військово-транспортного обов`язку. Здійснювати контроль за веденням військового обліку військовозобов`язаних та призовників, бронюванням військовозобов`язаних на період мобілізації та на воєнний час в місцевих держадміністраціях, інших державних органах, органах місцевого самоврядування та на підприємствах
У судовому засіданні представник відповідача стверджував, що на виконання покладених на військові комісаріати завдань та обов`язків здійснено перевірку стану оповіщення військовозобов`язаних громадян України про необхідність їх явки у військовий комісаріат, розгортання та роботи дільниці оповіщення № 11 дільниці оповіщення за адресою АДРЕСА_1 . Представників військових комісаріатів зустрів ОСОБА_1 та представився, як директор ТОВ «Коменерго-Тернопіль». На запитання хто керівник дільниці оповіщення він пояснив, що особисто, як керівник житлово-експлуатаційної контори, буде нести відповідальність у разі виявлення порушень у зв`язку з відсутністю особисто начальника дільниці оповіщення. Таким чином, ОСОБА_1 було запропоновано пред`явити керівні документи щодо діяльності дільниці оповіщення, картки обліку військовозобов`язаних форми П-2, згідно яких здійснюється оповіщення, а також робочі місця працівників дільниці оповіщення. На той час ОСОБА_1 керівні документи щодо діяльності дільниці оповіщення пред`явити не зміг, пояснюючи, що всі документи перебувають на затвердженні у військовому комісаріаті, картки форми П-2 не надав без пояснення причин, а робочі місця працівників дільниці оповіщення представив службовим кабінетом з одним столом без стільців та ознак робочої обстановки. Також при складанні протоколу ОСОБА_1 були надані письмові пояснення, якими він підтвердив дані факти.
Разом з тим, позивач у судовому засіданні заперечив проти наданих пояснень представника відповідача, вказав, що у письмових поясненнях він заперечив проти протоколу, оскільки дільниця оповіщення №11 здійснює оповіщення військовозобов`язаних за домашніми та службовими адресами. Дільниця оповіщення розгорнута. Усю документацію по даній дільниці оповіщення передано у військовий комісаріат міста Тернополя на погодження. Також позивач зазначив, що є керівником житлово-експлуатаційних організацій та згідно наказу про створення дільниці оповіщення, організацію оповіщення військовозобов`язаних та аналіз результатів оповіщення і розшуку несповіщених військовозобов`язаних №33а від 02 березня 2015 року призначений начальником дільниці №4, а ОСОБА_3 , згідно наказу про створення дільниці оповіщення, організацію оповіщення військовозобов`язаних та аналіз результатів оповіщення і розшуку несповіщених військовозобов`язаних №41а від 01 квітня 2015, є начальником дільниці оповіщення № 11, а тому відповідно до зазначеного наказу не повинен здійснювати оповіщення військовозобов`язаних громадян України та здійснювати розгортання роботи дільниці оповіщення №11, оскільки не наділений такими функціями.
Жодних доказів про те, що ОСОБА_1 підпорядкована дільниця оповіщення №11, судом не здобуто.
Відповідачем не спростовано того, що документи щодо діяльності дільниці оповіщення №11 надані на адресу Тернопільського об`єднаного міського військового комісаріату та перебувають на погодженні.
Також, судом не здобуто жодних доказів на підтвердження того, що дільниця оповіщення не розгорнута та не функціонує належним чином та про те, що працівники дільниці оповіщення не забезпечені робочими місцями.
Відповідно до ч. 3. ст. 43 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» для повного і якісного виконання планів проведення мобілізації в особливий період місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування разом з підприємствами, установами та організаціями незалежно від підпорядкування і форм власності та районними (міськими) військовими комісаріатами в мирний час утворюють дільниці для оповіщення і збору військовозобов`язаних, комплектують їх особовим складом із числа військовозобов`язаних без звільнення громадян від виконання основних обов`язків за місцем роботи та сприяють у набутті ними професійних навичок, а також забезпечують реалізацію інших заходів, пов`язаних з виконанням планів проведення мобілізації.
Разом із тим, ні зазначеним законом, ні Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не встановлено жодних вимог про те, яким саме чином повинна функціонувати дільниця оповіщення.
Як пояснив у судовому засіданні представник відповідача йому не відомо, яким самим нормативно-правовим актом визначено, як саме має бути обладнана дільниця оповіщення, чи встановлено певні чіткі вимоги, яке приміщення вона має займати, а також вимоги до облаштування робочого місця членів дільниці. На підставі вимог якого саме нормативного акту в оскаржуваній постанові констатовано факт функціонування дільниці оповіщення неналежним чином, вказати не може.

За таких обставин суд не може прийти до переконання про наявність у діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 201- КУпАП, оскільки не встановлено, яку саме норму Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» він порушив.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

В силу ст. 280 КУпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що зазначені вимоги закону при притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності дотримані не були.

Наведене свідчить про порушення права позивача ОСОБА_1 на всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Оцінивши обставини справи, проаналізувавши вищевикладені норми чинного законодавства, суд приходить до висновку, що порушені права позивача підлягають захисту шляхом скасування постанови № 123/30 від 29 квітня 2015 року.

Разом з тим, судом не встановлено порушення вимог закону в діях комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 та працівника Збройних Сил України ОСОБА_5 , оскільки суду не надано жодних доказів про вчинення ними будь-яких неправомірних дій щодо позивача. При цьому ні в позовній заяві, ні в судовому засіданні позивачем не обґрунтовано, у чому саме, на його переконання, полягає неправомірність дій цих осіб, і які права позивача ними порушено.

Також є безпідставною вимога про закриття провадження у справі, оскільки відповідно до вимог ст. 284 КУпАП постанову про закриття справи про адміністративне правопорушення виносить орган (посадова особа), який розглядає цю справу в даному випадку уповноважена на те особа Тернопільського об`єднаного міського військового комісаріату.

На підставі викладеного, відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст. 43 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 210-1 КУпАП, керуючись ст. ст. 2, 9, 10, 11, 69, 71, 86, 158 163, 167, 171-2, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.
Скасувати постанову №123/30 у справі про адміністративне правопорушення від 29 квітня 2015 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Постанова складена в повному обсязі 02 червня 2015 року.

Суддя