Справа № 4536/10
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2010-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" червня 2010 р. справа № 2а-1002/09 Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Панченко О.М.

суддів: Мірошниченка М.В. Юхименка О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Новоукраїнському районі Кіровоградської області

на постанову: Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 17 грудня 2009р. у справі №2а-1002/09 (головуючий суддя Гарбуз О. А.)

за позовом: ОСОБА_1

до: Управління Пенсійного фонду України в Новоукраїнськмк районі Кіровоградської області

третя особа: Управління праці та соціального захисту населення Новоукраїнської районної державної адміністрації Кіровоградської області

про: визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною, зобов'язання до вчинення певних дій,

в с т а н о в и л а :

11 листопада 2009 року ОСОБА_1 звернувся до Новоукраїнського районного суду з адміністративним позовом, в якому просив зобовязати відповідача нарахувати та виплатити недоплачену йому як дитині війни щомісячну державну соціальну допомогу за поточний 2009 рік починаючи з 01 січня 2009 року до грудня 2009 року; зобовязати відповідача виконати в повному обсязі ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" на весь термін дії даного Закону.

Постановою Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 17 грудня 2009 року по справі №2а-1002/09 вимоги позивача задоволені частково. Відповідача зобовязано провести нарахування підвищення пенсії позивачу, починаючи з 01.01.2009р. по 31.12.2009р., включно в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком та провести виплату невиплачених сум, з урахуванням різниці, яка була виплачена в цей період.

В задоволенні іншої частини вимог позивачу відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Свої вимоги відповідач обґрунтовує відсутністю підстав застосування поняття "мінімальний розмір пенсії за віком", визначеного ст. 28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", для визначення розміру підвищення пенсії, відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни". Окрім цього, відповідач вважає, що, у звязку з відсутністю відповідних рішень законодавчого органу, механізму проведення перерахунку із-за відсутності значення мінімального розміру пенсії за віком як розрахункової величини для підвищення пенсії, згідно ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", відповідних розпоряджень центрального органу Пенсійного фонду України щодо проведення перерахунку окремій категорії громадян (дітям війни), відповідач не має законних підстав самостійно проводити зазначений перерахунок.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач, відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" має статус дитини війни, що підтверджується відміткою в пенсійному посвідченні, та перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Новоукраїнському районі Кіровоградської області.

Статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", яка набрала чинності з 01.01.2006 року, передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком визначений ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", відповідно до якої мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність. Положення ч. 3 вказаної статті не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) до обрахування інших пенсій чи доплат, повязаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною першою статті, мінімального розміру пенсії за віком.

Заперечення апелянта щодо невизначеності органа виплати підвищення пенсії судом до уваги не приймаються, оскільки іншого державного органу, який здійснює виплату пенсії, крім Пенсійного фонду України, законодавством не визначено. Пенсійний фонд України діє на підставі Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.10.2007 року № 1261, відповідно до п. 15 якого Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку його територіальні управління. Відповідно до Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", рішення щодо нарахування та призначення, донарахування, перерахунок пенсії приймаються територіальними органами Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів.

Відповідно до п. 3 Положення "Про Пенсійний фонд України", його основними завданнями є, зокрема, участь у формуванні і реалізації державної політики у сфері пенсійного забезпечення та соціального страхування, а також забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, інших виплат, які, згідно із законодавством, здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством. Таким чином, обовязок виплати доплати до пенсії позивача, передбаченої ст. 6 Закону покладено на відповідні територіальні управління за місцем проживання позивача.

Отже, відповідач є належним органом, на який покладено функції з нарахування, призначення, виплати пенсій, надбавок, підвищень та доплат, тому, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, мав довести правомірність своєї бездіяльності.

Згідно з п. 12 ст. 71 Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік", зупинено на 2007 рік дію ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Рішенням Конституційного Суду України № 6-рп від 09.07.2007 року положення п.12 ст.71 та ст. 111 Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік" визнано неконституційними.

Відповідно до ст. 152 Конституції України, закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Саме з 09.07.2007 року такій категорії осіб, як "діти війни", поновлено право на отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, з підвищенням на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

У 2008 році механізм реалізації положень ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" врегульовано шляхом внесення змін до цієї статті Законом України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", згідно якого до пенсії виплачується підвищення в розмірі надбавки, встановленої для учасників війни, а саме - 10 відсотків від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 були визнані неконституційними положення пункту 41 розділу 2 Закону України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України". Отже, з цього часу позивач набув право на отримання щомісячної доплати до основної пенсії в розмірі 30 відсотків від мінімальної пенсії за віком на протязі періоду з 22.05.08 по 31.12.08 року.

В наступному це питання було врегульоване постановою Кабінету Міністрів України "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян" № 530 від 28.05.2008р. Проте, судом першої інстанції обґрунтовано не було прийнято до уваги вказану постанову, оскільки вона не може бути застосована виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами.

Сторони не оспорюють, що протягом 2008-2009 років позивач отримував виплату підвищення до пенсії дітям війни у розмірі 10 відсотків від прожиткового мінімуму або, відповідно, від мінімальної пенсії за віком.

Суд апеляційної інстанції вважає, що в період з 01.01.2009 року по 17.12.2009 року у відповідача не було будь-яких законних підстав для невиконання приписів ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", оскільки протягом цього часу ця норма залишалася діючою та обмежень щодо її застосування не було. Постанова Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530 не може бути застосована виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що права позивача у вказані періоди були порушені та підлягають відновленню.

Що стосується періоду з 18.12.2009р. по 31.12.2009р., колегія суддів не погоджується з позицією суду першої інстанції та вважає, що не може бути вирішено питання щодо врегулювання правовідносин, які ще не виникли та відповідно права позивача ще не порушені. Тому коллегія суддів вважає, що вимоги позивача щодо нарахування та виплати йому як дитині війни щомісячної державної соціальної допомоги за період з 18.12.2009р. по 31.12.2009р. не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 197, 198, п.1 ст. 201, ст. 207 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Новоукраїнському районі Кіровоградської області задовольнити частково.

Постанову Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 17 грудня 2009 року по справі №2а-1002/09 змінити, виклавши в новій редакції:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Новоукраїнському районі Кіровоградської області провести нарахування та виплату підвищення до пенсії ОСОБА_1, згідно ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", починаючи з 01.01.2009р. по 17.12.2009р., включно, в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком та провести виплату невиплачених сум, з урахуванням різниці, яка була виплачена в цей період.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду України протягом двох місяців, відповідно до ст. ст. 324, 325 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий суддя: О. М. Панченко

Судді: М. В. Мірошниченко

ОСОБА_2