Справа № 817/2231/13-а
Суддя: Борискін С.А.
Дата ухвалення: 2015-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 817/2231/13-а

02 червня 2015 р. 10год. 15хв. м. Рівне
Рівненський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів - Борискіна С.А. (головуючий), суддів Кравчук Т.О. Недашківська К.М. , за участю секретаря судового засідання Лукащик Ю.Ю. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: не з`явився;

відповідача: представник не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доМіністерство оборони України
про визнання протиправним та скасування наказу,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування наказу № 337 від 21.05.2013 в частині накладення дисциплінарного стягнення у виді звільнення з військової служби за службовою невідповідністю командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_1 .

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду 25.07.2013р., залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 17.10.2013р. в задоволенні позову відмовлено повністю.

14.04.2015р. ухвалою Вищого адміністративного суду України постанову Рівненського окружного адміністративного суду та ухвалу Житомирського апеляційного суду скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності стало виявлення факту нестачі пального на гарнізонному об`єднаному стаціонарному пункті заправки пальним та мастильними матеріалами військових частин ІНФОРМАЦІЯ_1 - військова частина НОМЕР_2 . Пункт заправки пальним створений відповідно до наказів командира військової частини НОМЕР_2 від 25.11.2010 № 457 та начальника Рівненського гарнізону від 09.02.2012 №4, якими позивачу як командиру в/ч НОМЕР_1 була поставлена задача забезпечити наявність на робочому місці відповідної підлеглої посадової особи, оскільки територіально гарнізонний пункт заправки був розміщений у в/ч НОМЕР_1 . В зазначеній частині наказ позивач виконав. Вказує, що він як командир військової частини НОМЕР_1 не мав ніякого відношення до організації, керівництва та контролю за гарнізонним пунктом заправки військової частини НОМЕР_2 . В його службові обов`язки входили функції з управління підпорядкованою військовою частиною НОМЕР_1 .

Позивач вказує, що виявлений факт відсутності пального, належного підпорядкованій йому військовій частині НОМЕР_1 , на окремому гарнізонному пункті заправки не може ставитись позивачу у вину як командиру військової частини, оскільки він, як і інші командири військових частин, самостійно не мали змоги як підвозити, так і вивозити пальне, а також самостійно здійснювати заправку. Пальне кожної військової частини не було розподілене в окремих резервуарах, що навіть при бажанні унеможливлювало визначити, кому належить наявне пальне і пальне якої військової частини відсутнє. У зв`язку з відсутністю у позивача повноважень контролю над гарнізонним пунктом заправки і фізичного доступу був унеможливлений з його сторони контроль за фактичними залишками, і тим більше сприяння нестачам.

Також позивач зазначає, що по факту нестачі пального відкрите кримінальне провадження, повідомлення про підозру позивачу не вручалось. Спірний наказ вважає передчасним, оскільки лише після закінчення досудового розслідування можливо визначити коло підозрюваних осіб в нестачі пального.

Крім цього, позивач зауважує, що ним не допущено порушень ст.16, абз.16 ст.67 Статуту внутрішньої служби України, пп. 3.1.9, 10.3.5, 10.3.18 Положення про військове (корабельне) господарство ЗСУ, затвердженого наказом Міністра оборони України від 16.07.1997 № 300, п.п. 4, 7, 34 Положення про інвентаризацію військового майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.2000 № 748, оскільки керівництво роботою гарнізонного пункту заправки не входило до його обов`язків.

Вважає, що застосування до нього крайнього виду дисциплінарного стягнення при відсутності попередніх дисциплінарних стягнень є необґрунтованим, при цьому не враховано, що позивач прослужив в Збройних Силах України більше 20 років, мав неодноразові заохочення і нагороди, просувався по службі.

Також позивач вказує, що відповідно до п.87-1 Дисциплінарного статуту ЗСУ військовослужбовець, який повідомив про порушення вимог Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції" іншим військовослужбовцем, не може бути звільнений з посади або із служби, чи змушений до звільнення або притягнутий до дисциплінарної відповідальності у зв`язку з таким повідомленням. Ще 27.02.2013 позивач подав рапорт начальнику Рівненського гарнізону (в/ч НОМЕР_2 ), в якому повідомив про підозру у нестачах пального на гарнізонному пункті заправки. Вказані обставини відповідачем не було взято до уваги.

Позивач в судове засідання не прибув, подав клопотання про розгляд справи без його участі.

Відповідач Міністерство оборони України позов не визнав. В матеріалах справи містяться письмові заперечення, в яких зазначено наступне. Під час проходження позивачем служби на посаді командира військової частини НОМЕР_1 створювались всі умови для належного виконання службових обов`язків. 19.04.2013 року з метою уточнення причин та умов, що сприяли виникненню нестачі пального на гарнізонному об`єднаному стаціонарному пункті заправки пальним та мастильними матеріалами частин Рівненського гарнізону, наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України №184 було призначено службове розслідування, яким встановлено, що позивач, будучи військовою посадовою особою - командиром військової частини НОМЕР_1 неналежно виконував свої службові обов`язки. Зокрема, ОСОБА_1 в порушення керівних документів зберігання пального та ведення його обліку не організував та не контролював; постійний контроль за правильним, ощадливим та доцільним витрачанням (використанням) пального у військовій частині не здійснював, книги перевірки стану пального за 2010-2012 роки у військовій частині відсутні; необхідні заходи для боротьби з втратами, нестачами і розкраданням пального не вживав; планові і раптові перевірки пального у підпорядкованій військовій частині не проводив; інвентаризації пального не менше одного разу на місяць не здійснювались, накази про проведення інвентаризації у встановленому порядку не видавались. В порушення п.34 Положення про інвентаризацію військового майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 748 від 03.05.2000, за 2010-2013 роки результати інвентаризації пального були оголошені наказом командира військової частини НОМЕР_1 лише три рази; результати інвентаризації старшому командиру не доповідались. Про неможливість забезпечити виконання вимог законодавчих актів та покладених на нього обов`язків позивач своєму безпосередньому начальнику не доповідав.

У зв`язку з порушеннями, виявленими службовим розслідування, 21.05.2013 Міністром оборони України був виданий наказ №337 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності", пунктом 1 якого позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення "звільнення з військової служби за службовою невідповідністю".

На думку відповідача, наказ Міністра оборони України від 21.05.2013 №337 відповідає вимогам чинного законодавства, а накладене на позивача дисциплінарне стягнення є таким, що визначене Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, відповідає військовому званню позивача і дисциплінарній владі Міністра оборони України.

В судове засідання представник відповідача не прибув, на останні два засідання 19.05.2015 року та 02.06.2015 року подавав клопотання про відкладення розгляду справи в зв`язку з зайнятістю в інших судових процесах. Враховуючи наявність в матеріалах справи письмових заперечень та пояснень відповідача, наданих ним в судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій, суд не вважає обов`язковою участь представника відповідача у судовому процесі. Крім того, відповідач є центральним органом влади, а тому повинен мати можливість забезпечення явки не одного представника. Вважає за можливе розглянути справі на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів та згідно ч.4 ст.128 КАС України.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав..

Судом встановлено, що з 01 серпня 1990 року ОСОБА_1 проходив військову службу в лавах Збройних Сил України.

Наказом начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України від 17 червня 2010 року за № 439 підполковника ОСОБА_1 призначено командиром 8 окремого батальйону матеріального забезпечення 13 армійського корпусу Сухопутних військ Збройних Сил України (том 2 а.с. 57).

Наказами командира військової частини НОМЕР_2 за №457 від 15 листопада 2010 року та начальника Рівненського гарнізону за №4 від 09 лютого 2012 року на базі військової частини НОМЕР_1 створено гарнізонний об`єднаний стаціонарний пункт заправки пальним та мастильними матеріалами військових частин ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Цими ж наказами організацію роботи та керівництво службовою діяльністю гарнізонного об`єднаного стаціонарного пункту заправки пальним та мастильними матеріалами Рівненського гарнізону покладено на начальника групи забезпечення пальним та мастильними матеріалами відділу логістики військової частини НОМЕР_2 .

З метою забезпечення безперебійної роботи гарнізонного об`єднаного стаціонарного пункту заправки пальним та мастильними матеріалами командирів військових частин НОМЕР_3 та НОМЕР_1 зобов`язано забезпечити наявність на робочих місцях відповідних підлеглих посадових осіб згідно з графіком роботи.

В період з 25 по 26 лютого 2013 року офіцерами відділення виявлення та розслідування корупційних правопорушень у зонах діяльності органів управління Військової служби правопорядку відділу по боротьбі з корупцією Західного територіального управління Військової служби правопорядку було проведено перевірку служби паливно-мастильних матеріалів військової частини НОМЕР_1 , за результатами якої встановлено невідповідність кількості фактично наявних паливно-мастильних матеріалів обліковим даним військової частини НОМЕР_1 .

З метою встановлення причин та умов розбіжностей в обліку та наявності паливно-мастильних матеріалів у військовій частині НОМЕР_1 наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 27 лютого 2013 року №99 призначено службове розслідування.

За результатами розслідування складено акт №733 від 25 березня 2013 року, затверджений командиром військової частини НОМЕР_2 , відповідно до якого комісією встановлено нестачу пального в розмірі 95708 кг. на загальну суму 1 166 882,43грн.

Згідно висновків постійно діючої атестаційної комісії Сухопутних військ Збройних Сил України від 22 березня 2012 року (протокол № 7) підполковник ОСОБА_1 займаній посаді не відповідає, доцільним є звільнення позивача з лав Збройних Сил України за службовою невідповідністю.

Наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 30 квітня 2013 року № 198 «Про результати проведення службового розслідування за фактом розбіжностей в обліку та фактичної наявності пального у військовій частині» вирішено за неналежне виконання службових обов`язків щодо ведення військового господарства, що призвело до створення передумов до виникнення нестачі пального на гарнізонному пункті заправки пальним, клопотати перед вищим командуванням про накладення дисциплінарного стягнення на командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_1 у вигляді звільнення з військової служби за службовою невідповідністю.

Наказом Міністерства оборони України №337 від 21 травня 2013 року за порушення вимог ст.16, абз.16 ст.67 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №548-XIV (далі - Статут внутрішньої служби Збройних Сил України), п. п. 3.1.9, 10.3.5 та 10.3.18 Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 16 липня 1997 року №300 (далі - Положення №300), та п. п. 4, 7 і 34 Положення про інвентаризацію військового майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 2000 року №748 (далі - Положення №748), що виразилося у неналежному виконанні службових обов`язків щодо ведення військового господарства та відсутності контролю за проведенням інвентаризації військового майна, що призвело до створення передумов для виникнення нестачі пального на гарнізонному об`єднаному стаціонарному пункті заправки пальним та мастильними матеріалами військових частин ІНФОРМАЦІЯ_1 , на командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення - звільнення з військової служби за службовою невідповідністю.

Надаючи правову оцінку наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності №337 від 21.05.2013 року в частині накладення дисциплінарного стягнення на командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_1 , суд виходить з наступного.

Матеріали справи свідчать, що наказами командира військової частини НОМЕР_2 за №457 від 15.11.2010 року (том 1 а.с.7-9) та начальника Рівненського гарнізону за №4 від 09.02.2012 року (том 1 а.с.10-12) з метою якісного та всебічного забезпечення пальним та мастильними матеріалами заходів бойової підготовки та господарчої діяльності Рівненського гарнізону, оптимізації обліку руху пального, покращення контролю за витратою пального та дотриманням лімітної дисципліни на базі військової частини НОМЕР_1 створено гарнізонний об`єднаний стаціонарний пункт заправки пальним та мастильними матеріалами військових частин Рівненського гарнізону.

Згідно з п.2 даних наказів начальником гарнізонного об`єднаного стаціонарного пункту заправки пальним призначено начальника складу взводу матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 старшину ОСОБА_2 .

Відповідно до п.3 наказу начальника Рівненського гарнізону за №4 від 09.02.2012 року помічником начальника об`єднаного стаціонарного пункту заправки пальним призначено начальника складу пального і мастильними матеріалами військової частини НОМЕР_3 прапорщика ОСОБА_3 .

Організацію роботи та керівництво службовою діяльністю гарнізонного об`єднаного стаціонарного пункту заправки пальним та мастильними матеріалами Рівненського гарнізону п.6 вказаних наказів покладено на начальника групи забезпечення пальним та мастильними матеріалами тилу військової частини НОМЕР_2 .

З метою забезпечення безперебійної роботи гарнізонного об`єднаного стаціонарного пункту заправки пальним та мастильними матеріалами командирів військових частин НОМЕР_3 та НОМЕР_1 зобов`язано забезпечити наявність на робочих місцях відповідних підлеглих посадових осіб згідно з графіком роботи (том 2 а.с.16).

При цьому, суд звертає увагу на те, що метою створення такого об`єднаного стаціонарного пункту, відповідно до вищевказаних наказів, було якісне та всебічне забезпечення пальним та мастильними матеріалами заходів бойової підготовки та господарчої діяльності Рівненського гарнізону, оптимізація обліку руху пального, покращення контролю за витратою пального та дотриманням лімітної дисципліни.

Таким чином, із вище викладеного слідує, що відповідальність за якісне та всебічне забезпечення пальним та мастильними матеріалами заходів бойової підготовки та господарчої діяльності Рівненського гарнізону, оптимізація обліку руху пального, покращення контролю за витратою пального та дотриманням лімітної дисципліни несе начальник складу взводу матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 старшина ОСОБА_2 , який призначений начальником гарнізонного об`єднаного стаціонарного пункту заправки пальним та начальник складу пального і мастильними матеріалами військової частини НОМЕР_3 прапорщик ОСОБА_3 , який призначений помічником начальника об`єднаного стаціонарного пункту заправки пальним.

В період з 25 по 26 лютого 2013 року офіцерами відділення виявлення та розслідування корупційних правопорушень у зонах діяльності органів управління Військової служби правопорядку відділу по боротьбі з корупцією Західного територіального управління Військової служби правопорядку майором юстиції ОСОБА_4 та капітаном юстиції ОСОБА_5 було проведено перевірку служби пально-мастильних матеріалів військової частини НОМЕР_1 , результати якої викладено в доповіді начальнику Західного територіального управління Військової служби правопорядку (том 2 а.с.13).

В даній доповіді йдеться про те, що за результатами зняття залишків пально-мастильних матеріалів поточного забезпечення встановлено розбіжність фактичної наявності пально-мастильних матеріалів на складі ПММ військової частини НОМЕР_1 з обліковими даними служби пально-мастильних матеріалів військової частини НОМЕР_1 (нестача), а саме: автомобільного бензину А-76 на 29533 кг, А-80 на 1144 кг, А-92 на 96 кг, А-95 на 65 кг, дизельного пального Л-0,2-62 на 32040 кг, З-0,2-25 на 10636 кг.

З метою встановлення причин та умов розбіжності в обліку та наявності пально-мастильних матеріалів у військовій частині НОМЕР_1 командиром військової частини НОМЕР_2 було видано наказ № 99 від 27.02.2013 Про призначення службового розслідування (том 2 а.с.14).

Результати даного службового розслідування зафіксовані в акті службового розслідування №733, затвердженому 25.03.2013 року командиром військової частини НОМЕР_2 (том 2 а.с.21(на звороті) - 44).

На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 01.03.2013 №108 (том 2 а.с.46) в період з 01.03.2013 по 07.03.2013 комісійної перевірки відповідності облікових даних з фактичною наявністю пально-мастильних матеріалів на пункті заправлення НОМЕР_1 .

За результатами перевірки складено акт №611 від 11.03.2013 року (том 2 а.с.18 - 20), яким стверджується, що перевірка фактичної наявності пального проводилась в присутності матеріально відповідальних осіб та членів внутрішньо-перевірочної комісії.

Відповідно до акта службового розслідування № 733 від 25.03.2013, затвердженого командиром військової частини НОМЕР_2 25.03.2013, в ході проведення службового розслідування проаналізовано облікові документи служби ПММ, прихідно-розхідні документи фінансової служби, прихідно-розхідні документи по службі пального, акти проведення інвентаризації ПММ військової частини НОМЕР_1 ; відібрані пояснення у військовослужбовців та працівників військових частин НОМЕР_4 , НОМЕР_1 , НОМЕР_5 , в обов`язки яких входить організація, контроль за рухом та забезпеченням ПММ, голів та членів внутрішньо-перевірочних комісій за період з 2011 по 2013 роки; вивчено та проаналізовано роботу посадових осіб щодо організації та забезпечення контролю, зберігання, витрати пально-мастильних матеріалів у військових частинах НОМЕР_1 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 ; особисто перевірено та засвідчено результати замірів наявності ПММ у паливних ємностях (резервуарах) складу ПММ військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до висновків, встановлених службовим розслідуванням, вищевказана нестача пального всього 95708 кг (82016 кг + 13692 кг) на загальну суму 1166882,43 грн. виникла в результаті роботи гарнізонного пункту заправки пальним та мастильними матеріалами, створеного відповідно до наказів командира військової частини НОМЕР_2 №457 від 15.11.2010 та начальника Рівненського гарнізону від 09.02.2012р. №4.

За результатами проведеного службового розслідування комісія з розслідування військової частини НОМЕР_2 прийшла до висновку, що умовами та причинами, які сприяли виникненню нестачі, були: формальний підхід командирів військових частин НОМЕР_1 , НОМЕР_5 , НОМЕР_4 та їх заступників з тилу - начальників тилу щодо організації, забезпечення роботи, навчання та інструктажу посадових осіб, що входять до складу інвентаризаційних комісій військових частин; відсутність системності у роботі начальників служб та начальників складів військових складів НОМЕР_1 , НОМЕР_5 , НОМЕР_4 щодо організації та збереження ОВТ та МТЗ, їх об`єктивного обліку та перевірки фактичної наявності; неналежна організація бухгалтерського обліку у військових частинах, зокрема НОМЕР_1 , незнання і невиконання працівниками фінансових служб порядку проведення звірок з довольчими службами та бухгалтерією; незнання командирами військових частин НОМЕР_1 , НОМЕР_5 , НОМЕР_4 морально-ділових якостей особового складу (матеріально-відповідальних осіб, начальників служб), що здійснюють облік.

Шкода була завдана винними особами під час виконання службових обов`язків.

Заперечень, заяв та клопотань від опитаних в ході службового розслідування осіб військових частин НОМЕР_1 , НОМЕР_5 , НОМЕР_4 не надходило.

За результатами службового розслідування складено акт №733 від 25.03.2013 року, п.6 якого запропоновано за неналежне виконання службових обов`язків, порушення вимог статей 66, 67 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законами України від 24.03.1999 року№548 - №551, абзацу 3 п.3.1.3 наказу Міністра оборони України від 16.07.1997 року №300 Про затвердження Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України та наказу Міністра оборони України від 21.06.2007 року №363 Про затвердження Положення з бухгалтерського обліку у Збройних Силах України на підставі п. є ст.68 та ст.92 Дисциплінарного Статут Збройних Сил України клопотати перед вищим командуванням про накладення на командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_1 , владою старшого командира, дисциплінарного стягнення Пониження в посаді.

Разом з цим у ході опрацювання клопотання щодо накладення дисциплінарного стягнення, встановлено, що розслідуванням військової частини НОМЕР_2 не в повному обсязі опрацьовано питання ведення військового господарства у військових частинах НОМЕР_1 , НОМЕР_5 , НОМЕР_4 його організації та керівництва з боку командирів цих військових частин та виконання обов`язків начальником групи забезпечення пально-мастильними матеріалами тилу військової частини НОМЕР_2 .

У зв`язку з цим, з метою уточнення причин та умов, що сприяли виникненню нестачі пального на гарнізонному об`єднаному стаціонарному пункті заправки пальним та мастильними матеріалами частин Рівненського гарнізону, та встановлення винних осіб Сухопутних військ Збройних Сил України та ступеня їх вини наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України №184 від 19.04.2013 року призначено службове розслідування за фактом розбіжності в обліку та фактичної наявності пального у військовій частині НОМЕР_1 (том 2 а.с.7).

Для проведення службового розслідування призначено комісію Командування Сухопутних військ Збройних Сил України у складі голови комісії заступника командувача Сухопутних військ з логістики начальника логістики генерала-майора ОСОБА_6 , членів комісії начальника організаційно-планового відділу штабу ракетних військ і артилерії полковника ОСОБА_7 , заступника начальника фінансово-економічного управління полковника ОСОБА_8 , офіцера оперативного відділу управління організації матеріально-технічного забезпечення майора ОСОБА_9 , начальника служби пального та мастильних матеріалів тилу полковника ОСОБА_10 .

Результати даного службового розслідування викладені в акті службового розслідування, затвердженому 23.04.2013 року Командувачем Сухопутних військ Збройних Сил України генерал-полковником ОСОБА_11 за №2186 (том 2 а.с.8-12).

Зазначеним актом встановлено, що в порушення вимог п.3.1.9, п.10.3.5 та п.10.3.18 Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 16.07.1997 року №300, п.п.4,7,34 Положення про інвентаризацію військового майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.2000 № 748, абзацу 16 статті 67 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України ОСОБА_1 : орієнтувався слабо у вимогах чинного законодавства України, наказів, положень, настанов, інструкцій та інших керівних документів, щодо організації та ведення військового (корабельного) господарства, у повсякденній діяльності керувався ними не постійно; належним чином не організовував та не контролював ведення обліку, правильне зберігання пального; постійний контроль за правильним, ощадливим та доцільним витрачанням (використанням) пального у військовій частині не здійснював; необхідні заходи для боротьби з втратами, нестачами і розкраданням пального не вживав; не менше ніж двічі на рік планові та раптові перевірки пального у військовій частині не проводив; не менше одного разу на місяць інвентаризація пального не здійснювалася, акти інвентаризації пального протягом 2010-2011 років не складалися, а складалися лише інвентаризаційні описи внутрішніх перевірочних комісій; накази про проведення інвентаризації пального у військовій частині майже не видавалися; накази командира військової частини про результати інвентаризації пального видавалися лише 3 рази; результати інвентаризації старшому командиру (начальнику) не доповідались.

Комісією Командування Сухопутних військ Збройних Сил України за неналежне виконання службових обов`язків щодо ведення військового господарства, що призвело до створення передумов до виникнення нестачі пального на гарнізонному пункті заправки пальним (військова частина НОМЕР_1 ), вирішено клопотати перед вищим командуванням про накладення, зокрема, на командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_1 , дисциплінарного стягнення звільнення з військової служби за службовою невідповідністю (том 2 а.с.12).

Матеріали справи свідчать, що 30.04.2013 року командувачем Сухопутних військ Збройних Сил України прийнято наказ №198 Про результати проведення службового розслідування за фактом розбіжності в обліку та фактичної наявності пального у військовій частині, п.2 якого наказано за неналежне виконання службових обов`язків щодо ведення військового господарства, що призвело до створення передумов до виникнення нестачі пального на гарнізонному пункті заправки пальним, клопотати перед вищим командуванням про накладення дисциплінарного стягнення на командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_1 - звільнення з військової служби за службовою невідповідністю (том 2 а.с.90 (на звороті) - 91).

На підставі матеріалів даного службового розслідування Міністром оборони України прийнято наказ №337 від 21.05.2013 року, п.1 якого за неналежне виконання службових обов`язків щодо ведення військового господарства та відсутність контролю за проведенням інвентаризації військового майна, що призвело до створення передумов до виникнення нестачі пального на гарнізонному об`єднаному стаціонарному пункті заправки пальним та мастильними матеріалами військових частин ІНФОРМАЦІЯ_1 на командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення - звільнення з військової служби за службовою невідповідністю (том 2 а.с.81).

Як вбачається з матеріалів справи, наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності №337 від 21.05.2013 року в частині накладення дисциплінарного стягнення на командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_1 базується на висновках відповідача про неналежне виконання позивачем службових обов`язків та ґрунтуються на порушеннях ОСОБА_1 вимог п.3.1.9 Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 16.07.1997 року №300, п.п.4,7,34 Положення про інвентаризацію військового майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.2000 № 748, п.10.3.5 та п.10.3.18 Положення про господарчу діяльність, абзацу 16 статті 67 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України

Однак, суд не погоджується з вказаними висновками відповідача з огляду на таке.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються цим Законом, відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначені Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженим Законом України від 24.03.1999 №548-XIV (далі - Статут).

Відповідно до ст.11 Статуту необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканості, а також завдань визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців обов`язок свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.

Згідно з ст.16 Статуту кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Статтями 29, 30 Статуту визначено, що за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців. Начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання.

У відповідно до ст. 31 Статуту начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.

В силу вимог ст. 58 Статуту командир (начальник) є єдиноначальником і особисто відповідає перед державою за бойову та мобілізаційну готовність, бойову підготовку, виховання та військову дисципліну.

Кожний командир відповідно до посади, яку він займає, повинен діяти самостійно і вимагати від підлеглих виконання вимог Конституції України, законів України, статутів Збройних Сил України та інших нормативно-правових актів.

Відповідно до абз.16 ст.67 Статуту командир полку зобов`язаний не менше ніж двічі на рік проводити огляд, планові та раптові перевірки наявності, стану, збереження і правильного використання озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального, інших матеріальних засобів, їх бойової готовності з оголошенням результатів перевірок наказом по військовій частині (командирові корабля не менше ніж один раз на два місяці проводити огляд корабля, не менше ніж один раз на місяць - огляд озброєння, боєприпасів і технічних засобів, здійснювати щоденний обхід корабля), при виявленні фактів нестач (втрати), надлишків, псування, розкрадання майна призначати розслідування.

Відповідно до п. 2.3 Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністерства оборони України №300 від 16.07.1997 року (далі - Положення №300) командир військової частини (з`єднання) організовує військове (корабельне) господарство та керує ним. Керівництво він здійснює особисто, через штаб, своїх заступників, начальників родів військ та служб.

Згідно з п. 2.4 Положення №300 організація та ведення військового (корабельного) господарства (господарська діяльність) включає, зокрема: планування та організацію роботи служб, підрозділів та об`єктів господарського, технічного і медичного призначення, а також безперервне управління та здійснення контролю за цією роботою; витребування, одержання, підвезення, зберігання, видачу та витрату матеріальних засобів і коштів; ведення діловодства, обліку і звітності за всіма видами матеріальних засобів та інші питання забезпечення різноманітної діяльності військових частин (з`єднань).

В силу вимог пп. 3.1.9 п. 3.1 Положення №300 усі посадові особи військової частини (з`єднання), які відають військовим (корабельним) господарством, повинні: знати вимоги чинного законодавства України, наказів, положень, настанов, інструкцій та інших керівних документів щодо організації та ведення військового (корабельного) господарства та неухильно керуватись ними у своїй діяльності; організовувати та контролювати ведення обліку, правильне зберігання і своєчасне оновлення запасів матеріальних засобів усіх видів, а також експлуатацію, ремонт та технічне обслуговування озброєння, бойової та іншої техніки, казармено-житлового фонду, інженерних та спеціальних споруд у підпорядкованих службах (службі); організовувати проведення (у встановлені терміни) перевірок та документальних ревізій господарської діяльності, а також інвентаризацію матеріальних засобів у підпорядкованих службах (службі); впроваджувати механізацію вантажно-розвантажувальних та інших робіт, а також перевезення вантажів у контейнерах, на піддонах та у пакетах, здійснювати контроль за утриманням засобів механізації вантажно-розвантажувальних робіт.

Відповідно до пп.10.3.5 п.10.3 Положення №300 інвентаризація матеріальних засобів і перевірка господарської діяльності військової частини (з`єднання) проводиться за наказом (розпорядженням) командира військової частини (з`єднання), а також вищих командирів (начальників): командиром військової частини (з`єднання) - особисто, через штаб, уповноважених ним осіб і внутрішню перевірочну комісію; заступниками командира військової частини (з`єднання), начальниками родів військ і служб, командирами підрозділів - особисто; вищими командирами (начальниками) - особисто та через уповноважених ними осіб.

Згідно з пп.10.3.18 п.10.3 Положення №300 результати інвентаризації (перевірки господарської діяльності, документальної ревізії) оголошуються у наказі командира військової частини (з`єднання), де зазначаються позитивні сторони роботи, виявлені недоліки і заходи щодо їх усунення.

Контроль за виконанням пропозицій згідно з актом перевірки господарської діяльності (інвентаризації, документальної ревізії) здійснює командир (начальник), який призначив перевірку (інвентаризацію, документальну ревізію).

За результатами перевірки (інвентаризації, документальної ревізії) головою внутрішньої перевірочної комісії або особою, яка здійснювала перевірку (інвентаризацію, документальну ревізію), проводиться розбір з детальним аналізом позитивних сторін діяльності військової частини (з`єднання) або окремої служби, виявлених недоліків, причин їх виникнення і пропозицій щодо усунення цих недоліків.

Пунктом 4 Положення про інвентаризацію військового майна у Збройних Силах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №748 від 03.05.2000 року (далі - Положення №748) інвентаризація військового майна у військовій частині проводиться як планова, так і позапланова - у разі перевірки результатів господарської діяльності і документальної ревізії та в інших випадках, коли необхідно встановити наявність військового майна.

В силу вимог п.5 та п.6 Положення №748 відповідальність за організацію інвентаризації військового майна несе командир (начальник) військової частини, який повинен створити належні умови для її проведення у стислі терміни, визначити об`єкти (крім випадків, коли проведення інвентаризації є обов`язковим) і терміни проведення інвентаризації.

Інвентаризації підлягає все військове майно, закріплене за військовими частинами, незалежно від його технічного стану, у тому числі те, що перебуває у ремонті, на реконструкції, модернізації, в запасі, а також передане в оренду.

Відповідно до п.7 Положення №748 планова інвентаризація пального, інших пально-мастильних матеріалів і спеціальних рідин проводиться не менше одного разу на місяць.

У відповідності до вимог п.11 Положення №748 наявність військового майна встановлюється під час інвентаризації шляхом проведення обов`язкового його підрахунку, зважування, обміру.

Визначення ваги (об`єму) навалочних матеріалів може проводитися шляхом обміру і технічних розрахунків. Акти обміру і розрахунки додаються до інвентаризаційних описів.

Загальна кількість військового майна, що зберігається в непошкодженій упаковці постачальника, може визначатися шляхом проведення його підрахунку (зважування, обміру) на підставі прибуткових документів з обов`язковою вибірковою перевіркою кількості майна, зазначеного в упаковці.

Згідно з п.34 Положення №748 командир (начальник) військової частини видає за результатами інвентаризації наказ і доповідає про них вищестоящому командиру (начальнику).

Отже, згідно згаданих положень нормативно-правових актів, командир військової частини є єдиноначальником та особисто відповідає перед державою за бойову і мобілізаційну готовність, довіреної йому військової частини, повинен здійснювати перевірки наявності, стану, збереження і правильного використання озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального, інших матеріальних засобів, їх бойової готовності, а також здійснювати інвентаризації належного військовій частині майна.

В той же час, як зазначено вище по тексту постанови, все пальне на гарнізонному об`єднаному стаціонарному пункті заправки пальним та мастильними матеріалами військових частин ІНФОРМАЦІЯ_1 для військових структур Рівненського гарнізону, у тому числі й для військової частини НОМЕР_1 , зберігалося в загальних резервуарах за видами пального (бензин А-76, А-80, А-92, А-95, дизпаливо ДП З-0,2-25, ДП Л марки С), що як перешкоджало та унеможливлювало доступ, так і здійснення перевірок саме шляхом підрахунку, зважування, обміру, а отже й інвентаризації посадовими особами лише конкретно взятої військової частини, у даному випадку, А1801.

На думку суду, якщо був створений гарнізонний об`єднаний стаціонарний пункт заправки, то і інвентаризація повинна була здійснюватись спільна із залученням всіх командирів в/ч, пальне яких зберігалось на ГОСПЗП РГ (в/ч НОМЕР_2 ). Натомість відповідачем не надано жодного наказу про проведення інвентаризації командиром в/ч НОМЕР_2 , якому підпорядковувався як ГОСПЗП РГ, так і військові частини НОМЕР_1 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 . Акти перевірок щодо визначення загальної кількості наявного пального на ГОСПЗП РГ (в/ч НОМЕР_2 ) зі співставленням із сумарними обліковими даними всіх військових частин, пальне яких зберігалось на ГОСПЗП РГ (в/ч НОМЕР_2 ), за розпорядженням начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_2 ) відсутні.

Також суд звертає увагу на відсутність будь-яких нормативних документів відповідача щодо визначення порядку роботи таких об`єднаних пунктів з прийому, зберігання, видачі пального та контролю за ним.

За наведених обставин, суд погоджується із твердженням позивача про відсутність фактичної можливості контролювати наявність пального, яке обліковувалось за його частиною, оскільки, як згадувалось вище, пальне військових частин не було розподілено фізично, а також були визначені конкретні відповідальні особи по контролю за пальним вцілому на гарнізонному об`єднаному стаціонарному пункті заправки пальним та мастильними матеріалами Рівненського гарнізону (в/ч НОМЕР_2 ).

В той же час, при дослідженні в судовому засіданні актів службового розслідування, затверджених 25.03.2013р. та 23.04.2013р., та наказів командира військової частини НОМЕР_2 від 25.03.2013р. №142, Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 30.04.2013р. №198 та Міністерства оборони України від 21.05.2013р. №337, судом встановлено, що в зазначених документах йдеться лише про встановлену вцілому по гарнізонному об`єднаному стаціонарному пункту заправки пальним та мастильними матеріалами військових частин Рівненського гарнізону нестачу паливно-мастильних матеріалів, при цьому, у вказаних актах перевірки та наказах відсутні обґрунтування, за яких встановлено наявність та конкретний розмір нестачі паливно-мастильних матеріалів саме по військовій частині НОМЕР_1 , адже пальне на гарнізонному об`єднаному стаціонарному пункті заправки пальним та мастильними матеріалами військових частин ІНФОРМАЦІЯ_1 зберігалось в загальних резервуарах за видами пального для усіх військових структур Рівненського гарнізону. Тому є досить сумнівним виокремлення із загальної нестачі пального по гарнізонному об`єднаному стаціонарному пункту заправки лише розміру нестачі пального саме по військовій частині НОМЕР_1 . При цьому зазначені документі не містять чіткої та конкретної відповіді на таке запитання.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що матеріалами справи не доведено вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, наслідком якого стала нестача пального у ВЧ НОМЕР_1 , а тому підстав для притягнення позивача до дициплінарної відповідальності не вбачається.

Також суд зазначає, що відповідно до ст.26 Статуту військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Підставами для притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначеними ст.45 Дисциплінарного статуту, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №551-XIV, є невиконання (неналежне виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку.

Статтею 68 Дисциплінарного статуту передбачено, що на молодших та старших офіцерів можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) попередження про неповну службову відповідність; д) пониження в посаді; є) пониження військового звання на один ступінь; є) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю; ж) позбавлення військового звання.

Згідно зі ст.ст..84, 85 Дисциплінарного статуту, прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування, яке проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини; службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності.

За змістом ст.86 Дисциплінарного статуту, після розгляду письмової доповіді про проведення службового розслідування, командир проводить бесіду з військовослужбовцем, який вчинив правопорушення, та якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.

Якщо командир за тяжкістю вчиненого підлеглим правопорушення визнає надану йому дисциплінарну владу недостатньою для покарання військовослужбовця, він порушує клопотання про накладення стягнення на винну особу владою старшого командира (ст.92 Дисциплінарного статуту).

При цьому, відповідно до ч.2 ст.86 Дисциплінарного статуту, під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також вчинення правопорушення, його наслідки, попередня ї поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем визначена законом процедура притягнення до дисциплінарної відповідальності в цілому дотримана, однак при визначенні виду дисциплінарного стягнення відповідачем не враховані характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередню поведінку позивача як військовослужбовця, а також тривалість його військової служби та рівень знань про порядок служби, як цього вимагає ч.2 ст.86 Дисциплінарного статуту ЗСУ.

Так, позивач прослужив у Збройних силах України більше 20 років. Мав неодноразові заохочення і нагороди. У зв`язку з успішним виконанням поставлених завдань просувався по службі.

Суд звертає увагу на те, що звільнення військовослужбовця з військової служби за службовою невідповідністю або позбавлення його військового звання, є крайніми заходами дисциплінарного впливу, які повинні застосовуватись з урахуванням усіх обставин скоєння порушення, його наслідків, попередньої поведінки та особи військовослужбовця.

В силу вимог ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Беручи до уваги встановлені обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку, що п.1 наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності №337 від 21.05.2013 року в частині накладення дисциплінарного стягнення на командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_1 не відповідає вказаним критеріям правомірності, а тому наявні всі підстави для його скасування.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Міністерством оборони України не доведено перед судом правомірність прийняття наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності №337 від 21.05.2013 року в частині накладення дисциплінарного стягнення на командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_1 .

За наведених обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 належать до задоволення.

Відповідно до вимог ст.94 КАС України, суд присуджує на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 34,41 грн.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати п.1 наказу Міністерства оборони України від 21.05.2013 року № 337 в частині накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з військової служби за службовою невідповідністю командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 .

Присудити на користь позивача ОСОБА_1 із Державного бюджету України бюджету судовий збір у розмірі 34 (тридцять чотири) грн. 41 коп..

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб`єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п`ятиденного строку з моменту отримання суб`єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Головуючий cуддя Борискін С.А.

Судді Кравчук Т.О.

Недашківська К.М.