Справа № 31122/09
Суддя: Нагорна Л.М.
Дата ухвалення: 2010-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" березня 2010 р. справа № 2а-275/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Нагорної Л.М.

суддів: Стежко В.А. Суховарова А.В.

при секретарі судового засідання: Фесовець А.В.

розглянувши у відкритому судовому засідання в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 13 серпня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі міста Дніпропетровська про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги як дитині війни та зобовязання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а:

13 травня 2009 року позивачка звернулася до суду першої інстанції з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі міста Дніпропетровська, в якому, з урахуванням уточнень (а.с.33), просила суд стягнути з Управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі міста Дніпропетровська на її користь недоплачену пенсію за період з 01.01.06р. по 31.07.2009р. в сумі 4589,10грн., зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі міста Дніпропетровська надалі здійснювати нарахування та виплату їй пенсії в розмірі, підвищеному на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Крім того, просила суд судові витрати по справі віднести на відповідача. В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що має статус дитини війни, тому користується всіма правами та пільгами, передбаченими Законом України Про соціальний захист дітей війни для цієї категорії осіб, і на підставі ст.6 зазначеного Закону має право на щомісячну доплату до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. При вирішенні питання про нарахування вказаної доплати до пенсії позивачки відповідач керувався положеннями нормативного акту, що на підставі Рішення Конституційного Суду України був визнаний неконституційним, а тому застосуванню не підлягає.

Постановою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 13 серпня 2009 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 04 грн.70коп.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачка подала на нього апеляційну скаргу, в якій просила суд скасувати постанову Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 13 серпня 2009 року, оскільки вона ухвалена з порушенням норм матеріального права, та прийняти нове рішення яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі. Обґрунтовувала свої вимоги тим, що при розгляді справи судом першої інстанції не було застосовано норми ст.22, 46 Конституції України, ст.3, 6 та п.1 Прикінцевих положень Закону України «Про соціальний захист дітей війни»і ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Крім цього, вказувала, що висновки суду першої інстанції про пропуск строку звернення з адміністративним позовом є неправомірними і такими, що не відповідають матеріалам справи. На її думку, пенсія їй повинна виплачуватись за минулий час без обмежень строком відповідно до ч.2 ст.87 Закону України «Про пенсійне забезпечення». А тому звернення до суду нею було здійснено в межах строків, визначених ст.. 99 КАС України.

Відповідач заперечень на апеляційну скаргу до суду не подавав.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1, відповідно до положень абз.1 ч.1 ст.1 Закону України Про соціальний захист дітей війни, є особою, яка має право користуватися пільгами відповідно до Закону України Про соціальний захист дітей війни, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією посвідчення №140125 з відповідною відміткою в ньому (а.с.8)

У відповідності до статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Розглядаючи позовну заяву ОСОБА_1, суд першої інстанції не прийняв до уваги уточнені позовні вимоги позивачки а.с. 33. Невірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому постанова суду підлягає скасуванню та прийняттю нової постанови з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції взагалі не вирішено питання стосовно донарахування та виплати надбавки до пенсії у 2006 році.

Тому колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Дію статті 6 цього Закону було зупинено на 2006 рік відповідно п.17 ст.77 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік»від 20 грудня 2005 року № 3235-IV.

Проте, Законом України від 22 березня 2006 року №3367-IV «Про внесення змін до ЗУ «Про державний бюджет України на 2006 рік»було внесено зміни та виключено п.17 ст.77 зазначеного закону.

Ці зміни набули законної сили через 10 днів після опублікування 22 березня, тобто 2 квітня 2006 року було відновлено дію ст. 6 в редакції від 1 січня 2006 року.

Разом з тим, відповідно до вимог ст. 110 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік»від 20 грудня 2005 року (із змінами, внесеними 19 січня 2006 року) зазначене підвищення в 2006 році повинно було запроваджуватись поетапно за результатами виконання бюджету у першому півріччі згідно з порядком, який мав бути визначений ОСОБА_2 Міністрів України та погоджений Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету.

ОСОБА_2 Міністрів України у 2006 році так і не визначив порядку виплати 30% надбавки до пенсії «дітям війни», що у свою чергу виключало можливість збільшення пенсії «дітям війни».

Згідно довідки відповідача, підвищення пенсії позивачці у 2006 році як «дитині війни»не здійснювалося.

На підставі викладеного колегія судів приходить до висновку про те, що вимоги позивачки, які стосуються вимог про донарахування та виплату надбавки до пенсії у 2006 році задоволенню не підлягають, оскільки не ґрунтуються на законі.

Стосовно позовних вимог ОСОБА_1 стосовно виплат за 2007 рік.

Дія ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни була призупинена п.12 ст. 71 та ст. 111 Закону України Про державний бюджет України на 2007 рік.

Рішенням Конституційного суду України № 6-рп від 09 липня 2007 року положення Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік щодо призупинення дії положення ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни визнані неконституційними.

Частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приймаючи до уваги той факт, що ст. 71 Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік про зупинення дії ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни на 2007 рік втратила чинність з 09.07.2007 року, позивачка набула право на здійснення перерахунку та виплатити підвищення до пенсії відповідно до чинного законодавства, починаючи з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року включно.

Частиною 3 статті 62 Закону України Про Державний бюджет на 2007 рік встановлено, що для визначення мінімального розміру пенсії за віком, відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, з 1 квітня та з 1 жовтня 2007 року застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, визначений абзацом 5 частини 1 цієї статті, збільшений на 1 %, що складає відповідно: 410.06 гривні та 415.11 гривні. Посилання в ч.3 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхуванняна те, що вказаний розмір мінімальної пенсії за віком застосовується виключно до пенсій, що призначаються на умовах цього Закону, не може слугувати перешкодою для застосування даної величини мінімального розміру пенсії за віком до обрахування інших пенсій чи доплат, повязаних мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною 1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, мінімального розміру пенсії за віком.

Сторонами визнано, що Управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі міста Дніпропетровська будь-яких дій, повязаних з нарахуванням підвищення до пенсії позивачки з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, включно, не здійснювало, відповідних виплат - не проводило, тобто є підстави вважати, що дії відповідача за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року були неправомірними.

Однак, відповідно до ст.99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

В адміністративному позові, поданому ОСОБА_1 13 травня 2009 року, вона не зазначала про поважність причин пропуску строку, не посилалась на них і в судовому засіданні та не ставила питання щодо визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними.

Відповідно до заперечень на адміністративну позовну заяву відповідач наполягав на відмові у задоволенні позовних вимог з підстав пропуску позивачем строку звернення до суду ( а.с.18)

У відповідності до ч.1 ст. 100 КАС України пропущення річного строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні позову за умови, що на цьому наполягає одна із сторін.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року слід відмовити, у звязку з пропуском строку звернення до суду за захистом порушених прав.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що нормами ч.2 ст.87 Закону України «Про пенсійне забезпечення»передбачено, що суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачується за минулий час без обмеження будь-яким строком, атому звернення до суду нею було здійснено в межах строків, визначених ст.. 99 КАС України визнається колегією суддів безпідставним та таким,що не узгоджується з положеннями ст.99, 100 КАС України.

Стосовно вимог ОСОБА_1 за 2008 рік.

Підпунктом 2 пункту 41 розділу II Закону України №107-VІ «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»текст статті 6 Закону України №2195-ІV викладено в новій редакції.

Проте рішенням Конституційного суду України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року визнано неконституційним положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік»від 28 грудня 2007 року щодо викладення положень ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»в новій редакції.

Таким чином, з 22 травня 2008 року вихідним критерієм обрахунку підвищення пенсії дітям війни виступав мінімальний розмір пенсії за віком, який, відповідно до частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", вираховувався, виходячи з прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а саме : у 2008 році - статтею 58 Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України ".

Відповідно до статті 58 Закону України "Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" затверджено на 2008 рік прожитковий мінімум на одну особу, яка втратила працездатність, в розрахунку на місяць у розмірі: з 1 січня - 470 грн., з 1 квітня - 481 грн., з 1 липня - 482 грн., з 1 жовтня - 498 грн.

Отже, право на підвищення до пенсії, у розмірі, передбаченому статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" у 2008 році у позивачки виникло з 22 травня 2008 року, а тому відповідач повинен був здійснити перерахунок та виплатити щомісячну доплату до пенсії ОСОБА_1 відповідно до чинного законодавства, починаючи з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року.

Проте, Управлінням Пенсійного фонду України в Індустріальному районі міста Дніпропетровська після 22.05.2008 року відповідне підвищення пенсії ОСОБА_1 як «дитині війни»здійснено не було, що свідчить про протиправність дій відповідача за указаний період.

Колегія суддів приходить до висновку, що порушені права позивачки за 2008 рік слід поновити, зобовязавши Управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі міста Дніпропетровська здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 підвищення пенсії згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" за період з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року,включно, в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Підстави для підвищення пенсії за період з січня по 22 травня 2008 року були відсутні, оскільки позивачу пенсія виплачувалася у збільшеному розмірі у січні березні 2008 року на 47 грн., щомісячно (10% від 470 грн. - прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність), а в квітні на 48,10 грн., тому позовні вимоги за цей період - не підлягають задоволенню.

Також підлягають задоволенню і вимоги ОСОБА_1 щодо перерахунку та виплати пенсії з підвищення її на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком і на 2009 рік, оскільки вищенаведені положення статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" не були призупинені, зміни до даної статті Закону не вносились, ОСОБА_2 Міністрів України постанов щодо визначення іншого розміру підвищення до пенсії дітям війни у 2009 році не приймалось, пенсія позивачу призначена довічно.

Відповідно до вимог ст. 54 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2009 рік»від 26.12.2008 встановлено, що у 2009 році прожитковий мінімум на одну особу та для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, визначається у розмірах, що діяли у грудні 2008 року. Тобто, цей розмір складає 498 грн.

Відповідач у 2009 році не нараховував та не виплачував позивачці підвищення до пенсії, як дитині війни у розмірах, що передбачені ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», а тому дії відповідача за указаний період також слід визнати протиправними.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про необхідність зобовязання Управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі міста Дніпропетровська провести перерахунок та виплатити ОСОБА_1 недоотримані суми щомісячної надбавки до пенсії, передбаченої ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з 01 січня 2009 року по 31 липня 2009 року, відповідно до уточнених позовних вимог, з урахуванням при цьому норм ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», за мінусом раніше отриманих сум за цей період.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, п.4 ч.1 ст. 202, 205, 207 КАС України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 13 серпня 2009 року скасувати та прийняти нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі міста Дніпропетровська щодо нездійснення ОСОБА_1 перерахунку підвищення до пенсії згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" за період з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року,включно, та за період з 01 січня 2009 року по 31 липня 2009 року, включно.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі міста Дніпропетровська здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 підвищення до пенсії згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" за період з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року,включно, та за період з 01 січня 2009 року по 31 липня 2009 року, включно, в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, з урахуванням сум, які були виплачені ОСОБА_1 у цей період.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 09 березня 2010 року.

Головуючий: Л.М.Нагорна

Судді: В.А.Стежко

ОСОБА_3