Справа № 164/1977/14-а,2-а/162/768/2015
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2015-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2015 року Справа № 876/3652/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Хобор Р.Б., Сеника Р.П.

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Маневицькому районі Волинської області на постанову Любешівського районного суду Волинської області від 23 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Маневицькому районі Волинської області про визнання незаконними дій та зобов'язання здійснити перерахунок та виплату,-

В С Т А Н О В И В:

18.11.2014 року позивач - ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Маневицькому районі Волинської області, в якому, із урахуванням уточнення позовних вимог, просить визнати неправомірними дії відповідача у зв'язку з неправильним визначенням розміру її пенсії; зобов'язати відповідача провести їй з 6 жовтня 2008 року перерахунок пенсії, включивши в суму заробітної плати для обчислення пенсії матеріальну допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу на вирішення соціальних питань, індексацію заробітної плати, премії до професійних свят, з яких сплачувались внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, та в подальшому проводити нарахування і виплату пенсії, щомісячно, із врахуванням даного перерахунку, виходячи із 90% суми її заробітної плати, що були застосовані при призначенні їй пенсії.

Постановою Любешівського районного суду Волинської області від 23 січня 2015 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Маневицькому районі Волинської області щодо проведення нарахування і виплати ОСОБА_1 пенсії, як державному службовцю, без врахування в заробіток (дохід) для обчислення пенсії сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати, премії до державних, професійних свят, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування. Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Маневицькому районі Волинської області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії, як державному службовцю, врахувавши в заробіток (дохід) для обчислення пенсії суми матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати, премії до державних, професійних свят, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, починаючи з 18 травня 2014 року, з урахуванням виплачених сум. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що позивач при призначені їй пенсії до її заробітку для обчислення пенсії мала право на включення суми виплаченої матеріальної допомоги на оздоровлення, на вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати та премії до державних, професійних свят, оскільки таке її право передбачене Законом України «Про державну службу».

Додатковою постановою Любешівського районного суду Волинської області від 20 лютого 2015 року зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Маневицькому районі Волинської області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії, як державному службовцю, врахувавши в заробіток (дохід) для обчислення пенсії суми матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати, премії до державних, професійних свят, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, починаючи з 18 травня 2014 року, з урахуванням виплачених сум, виходячи із 90 відсотків суми заробітної плати, які були застосовані при призначенні пенсії та в подальших її перерахунках».

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, вважаючи її незаконною, винесеною з порушенням норм матеріального та процессуального права, управління Пенсійного фонду України в Маневицькому районі Волинської області оскаржило її, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Любешівського районного суду Волинської області від 23 січня 2015 року та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт зазначає, що для призначення пенсії ОСОБА_1 враховано всі складові заробітної плати, передбачені законодавством. Оскільки матеріальна допомога (як на оздоровлення, так і на соціально-побутові потреби) та індексація заробітної плати не відноситься до інших надбавок, тому зарахувати їх в суму заробітної плати для обчислення пенсії у відповідності до Закону України «Про державну службу» немає підстав.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступило, а тому суд апеляційної інстанції, у відповідності до п.п.1,2 ч.1 ст.197 КАС України вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи, правильність їх юридичної оцінки, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав:

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду першої інстанції частково не відповідають нормам матеріального та процесуального права та фактичним обставинам справи.

Судом першої інстанції безспірно встановлено, підтверджено матеріалами справи, що з 06.10.2008 року ОСОБА_1 призначено пенсію відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» в розмірі 90 відсотків від сум її заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Згідно довідки територіального управління Державної судової адміністрації у Волинській області від 05.09.2014 року № 394 про складові заробітної плати за останні 24 календарні місяці роботи або за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією, ще подаються для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», до складових заробітної плати позивача, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, входили інші виплати, зокрема, матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, індексація заробітної плати, премії до державних та професійних свят.

За змістом ст.37 Закону України «Про державну службу» (в редакції чинній на момент призначення пенсії) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80% від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

У ч.1 ст.1 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону України «Про державну службу» передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога та індексація заробітної плати входила до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, ст.66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до ч.1 ст.66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом України у постанові від 14.05.2013 року в справі № 21-125а13, в якій визначено, що отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Разом із тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що згідно із ч.2 ст. 99 КАС України у редакції, що була чинна на час виникнення спірних правовідносин та вирішення справи судом першої інстанції, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для залишення без розгляду адміністративного позову (ч.1 ст. 100 КАС України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин та вирішення справи судом першої інстанції).

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом лише 18.11.2014 року.

З урахуванням наведеного та фактичної дати звернення позивача за захистом своїх порушених прав, виходячи із передбаченого законом строку звернення до адміністративного суду, суд апеляційної інстації приходить до переконання, що адміністративний позов ОСОБА_1 у частині вимог за період з 6 жовтня 2008 року по 17 травня 2014 року включно слід залишити без розгляду.

Достатніх поважних причин, які б позбавляли можливості своєчасно звернутися до суду за захистом своїх порушених прав позивачем не наведено.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до частково неправильного вирішення справи, через що постанова суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог, що подані з пропуском строку звернення до суду, підлягає скасуванню з постановленням в цій частині ухвали про залишення позову без розгляду.

Керуючись ст.ст. 94-100, ст. 195, п.п.1,2 ч.1 ст.197, 198, 200, п.4 ст.202, ст.ст. 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Маневицькому районі Волинської області задовольнити частково.

Постанову Любешівського районного суду Волинської області від 23 січня 2015 року у справі №164/1977/14-а в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Маневицькому районі Волинської області про визнання незаконними дій та зобов'язання здійснити перерахунок та виплату в частині вимог, що подані з пропуском строку звернення до суду, скасувати та в цій частині постановити ухвалу, якою адміністративний позов за період з 6 жовтня 2008 року по 17 травня 2014 року включно залишити без розгляду.

В решті постанову залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Я.С. Попко

Судді Р.Б. Хобор

Р.П. Сеник