Справа № 20501/10
Суддя: Католікян М.О.
Дата ухвалення: 2010-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" вересня 2010 р.справа № 2а-13433/09/0470

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Католікяна М.О.

суддів: Коршуна А.О. Панченко О.М.

при секретарі судового засідання: Красоті А.О. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпропетровськ апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 травня 2010 року, ухвалену в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації»Дніпропетровської обласної ради про визнання дій незаконними, зобовязання вчинити дії,

у с т а н о в и л а:

12 жовтня 2009 року позивач звернувся до КП «ДМБТІ»про визнання дій незаконними, зобовязання вчинити дії. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 19.05.2008 р. рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська за позивачем було визнано право власності на 32/100 часток квартири АДРЕСА_1. Під час звернення до КП «ДМБТІ»з відповідною заявою позивачу було відмовлено з посиланням на те, що подані документи не відповідають вимогам Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності на обєкти нерухомого майна. Вказані обставини явилися причиною звернення позивача до суду з позовом про визнання дій відповідача незаконними, зобовязання відповідача виконати рішення суду від 19.05.2008 р. (а.с.а.с. 3 6, 17).

21 травня 2010 року судом було ухвалено постанову, якою у задоволенні позову було відмовлено. Постанова суду вмотивована тим, що договір купівлі-продажу спірного майна, який, зокрема був визнаний дійсним Ленінським районним судом м. Дніпропетровська, не був нотаріально посвідчений, а попередньої інвентаризації майна за цим договором не відбулося. Крім того, примусове виконання рішень судів в Україні є компетенцією органів виконавчої служби, а не КП «ДМБТІ»(а.с.а.с. 58, 59).

07 червня 2010 року позивач, не погодившись з ухваленою постановою, звернувся до суду з апеляційною скаргою. У скарзі позивач зазначив, що рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська, яким було визнано право власності за позивачем на нерухоме майно, є правовстановлювальним документом відповідно до закону, не оскаржувалося, а тому має бути виконане відповідачем. Вказані обставини явилися причиною звернення позивача до суду з апеляційною скаргою, якою позивач просив постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду скасувати та задовольнити позов (а.с.а.с. 65 69).

У судовому засіданні позивач підтримав апеляційну скаргу.

Представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду у межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів доходить висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції було встановлено та знайшло своє підтвердження у суді апеляційної інстанції, що 19.05.2008 р. Ленінським районним судом м. Дніпропетровська у цивільній справі № 2-2381/2008р. за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради про визнання права власності на майно було ухвалено рішення, яким було визнано дійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, і за ОСОБА_1 було визнано право власності на 32/100 часток вказаної квартири (а.с. 9).

30 жовтня 2008 року позивач звернувся до КП «ДМБТІ»із замовленням № 07/23749 про реєстрацію за ним права власності на спірне нерухоме майно.

28 листопада 2008 року рішенням КП «ДМБТІ» позивачу було відмовлено у задоволенні поданого замовлення. Рішення було обґрунтовано тим, що договір купівлі-продажу був укладений без попереднього проведення інвентаризації та отримання витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно. Крім того, позивачем не було надано правовстановлювальний документ, на підставі якого набув право власності попередній власник (а.с. 16).

Вказані вище спірні правовідносини регулюються Законом України від 01.07.2004 р. № 1952-ІV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації прав власності на обєкти нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 р.

№ 7/5.

В силу частини 2 статті 9 Закону № 1952-ІV, пункту 3.1 розділу 3 Тимчасового положення реєстратор, зокрема, установлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на об'єкт нерухомості, інших підстав для відмови в реєстрації прав; перевіряє договори, які відповідно до чинного законодавства України не були нотаріально посвідчені.

Відповідно до пункту 3.3 розділу 3 Тимчасового положення у реєстрації прав на нерухоме майно може бути відмовлено, у тому числі, якщо відчуження нерухомого майна відбулося без отримання витягу з Реєстру прав або строк його дії закінчився.

Судом першої інстанції було встановлено і також явилося причиною відмови у реєстрації права власності відповідачем, що укладення договору купівлі-продажу, визнаного згодом судом дійсним, відбулося без отримання витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно, тому відмова відповідача у цій частині є законною і обґрунтованою.

Зясувавши у достатньо повному обсязі права та обовязки сторін, обставини справи, перевіривши доводи сторін і давши їм правову оцінку, суд першої інстанції ухвалив постанову, яка відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними у матеріалах справи письмовими доказами.

Приведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду.

Таким чином, перевіривши справу у повному обсязі, колегія суддів доходить висновку про обґрунтованість висновків суду першої інстанції та безпідставність приведених в апеляційній скарзі доводів.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 травня 2010 року, ухвалену в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради про визнання дій незаконними, зобовязання вчинити дії, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня її виготовлення у повному обсязі.

Повний текст ухвали виготовлено 29 вересня 2010 року.

Головуючий суддя М.О. Католікян

Суддя А.О. Коршун

Суддя О.М. Панченко