Справа № 2а-29/08/0226
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2015-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2а-29/08/0226

Головуючий у 1-й інстанції: Люлько В.В.

Суддя-доповідач: Полотнянко Ю.П.

21 травня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Драчук Т. О. Загороднюка А.Г.

за участю:

секретаря судового засідання: Бондаренко С.А.,

Представника позивача: Мазура О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницької області на постанову Тульчинського районного суду Вінницької області від 30 січня 2008 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_19 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_12 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_57 , ОСОБА_58 , ОСОБА_59 , ОСОБА_60 , ОСОБА_61 , ОСОБА_62 , ОСОБА_63 , ОСОБА_64 , ОСОБА_65 , ОСОБА_66 , ОСОБА_67 , ОСОБА_68 , ОСОБА_69 , ОСОБА_61 , ОСОБА_62 , ОСОБА_63 , ОСОБА_64 , ОСОБА_65 , ОСОБА_66 , ОСОБА_67 , ОСОБА_68 , ОСОБА_69 , ОСОБА_70 , ОСОБА_71 , ОСОБА_72 , ОСОБА_73 , ОСОБА_74 , ОСОБА_75 , ОСОБА_76 , ОСОБА_77 , ОСОБА_78 , ОСОБА_79 , ОСОБА_80 , ОСОБА_81 , ОСОБА_82 , ОСОБА_83 , ОСОБА_84 , ОСОБА_85 , ОСОБА_86 , ОСОБА_87 , ОСОБА_88 , ОСОБА_89 , ОСОБА_90 , ОСОБА_91 , ОСОБА_92 , ОСОБА_93 , ОСОБА_94 , ОСОБА_95 , ОСОБА_96 , ОСОБА_97 , ОСОБА_98 , ОСОБА_99 , ОСОБА_100 , ОСОБА_101 , ОСОБА_102 , ОСОБА_103 , ОСОБА_104 , ОСОБА_105 , ОСОБА_106 , ОСОБА_107 , ОСОБА_108 , ОСОБА_109 , ОСОБА_110 , ОСОБА_111 , ОСОБА_112 , ОСОБА_113 , ОСОБА_114 , ОСОБА_115 , ОСОБА_116 , ОСОБА_117 , ОСОБА_118 , ОСОБА_119 , ОСОБА_120 , ОСОБА_121 , ОСОБА_122 , ОСОБА_123 , ОСОБА_124 , ОСОБА_125 , ОСОБА_126 , ОСОБА_127 , ОСОБА_128 , ОСОБА_129 , ОСОБА_130 , ОСОБА_131 , ОСОБА_132 , ОСОБА_133 , ОСОБА_134 , ОСОБА_135 , ОСОБА_136 , ОСОБА_137 , ОСОБА_138 , ОСОБА_139 , ОСОБА_140 , ОСОБА_141 , ОСОБА_142 , ОСОБА_143 , ОСОБА_144 , ОСОБА_145 , ОСОБА_146 , ОСОБА_147 , ОСОБА_148 , ОСОБА_149 , ОСОБА_150 , ОСОБА_151 , ОСОБА_152 , ОСОБА_153 , ОСОБА_154 , ОСОБА_155 , ОСОБА_156 , ОСОБА_157 , ОСОБА_158 , ОСОБА_159 , ОСОБА_160 , ОСОБА_161 , ОСОБА_162 , ОСОБА_163 , ОСОБА_164 , ОСОБА_165 , ОСОБА_166 , ОСОБА_167 , ОСОБА_168 , ОСОБА_169 , ОСОБА_170 , ОСОБА_171 , ОСОБА_172 , ОСОБА_173 , ОСОБА_174 , ОСОБА_175 , ОСОБА_176 , ОСОБА_177 , ОСОБА_178 , ОСОБА_179 , ОСОБА_180 , ОСОБА_181 , ОСОБА_182 , ОСОБА_183 , ОСОБА_184 , ОСОБА_185 , ОСОБА_186 , ОСОБА_187 , ОСОБА_188 , ОСОБА_182 , ОСОБА_183 , ОСОБА_184 , ОСОБА_185 , ОСОБА_186 , ОСОБА_187 , ОСОБА_188 , ОСОБА_189 , ОСОБА_190 , ОСОБА_191 , ОСОБА_192 , ОСОБА_193 , ОСОБА_194 , ОСОБА_195 , ОСОБА_196 , ОСОБА_197 , ОСОБА_198 , ОСОБА_199 , ОСОБА_200 , ОСОБА_201 , ОСОБА_202 , ОСОБА_203 , ОСОБА_204 , ОСОБА_205 , ОСОБА_206 , ОСОБА_207 , ОСОБА_208 до Вінницького обласного військового комісаріату м. Вінниця Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницької області про визнання бездіяльності протиправною, спонукання до вчинення дій,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 та інші(225 позивачів) звернулись до суду першої інстанції з адміністративним позовом до Вінницького ОВК та Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання бездіяльності протиправною, спонукання до вчинення дій.

Відповідно до постанови Тульчинського районного суду Вінницької області від 30 січня 2008 року позов задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області подано апеляційну скаргу з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку з чим, апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

В судовому засіданні представник позивача проти апеляційної скарги заперечив та просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представники відповідачів, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з`явилися . Про причини своєї неявки суд не повідомили .

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а постанову суду - скасувати з ухваленням нової постанови виходячи з наступного.

Так, вимогами статей 51,63 Закону України Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб" (у редакції від 9 квітня 1992 року), п. 8 постанови Кабінету Міністрів України Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей " від 17.07.92 р. № 393, п. 118 наказу Міністра оборони України «Про призначення та виплату в Міністерстві оборони України державних пенсій..» від 08.08.1994 р. № 205 визначено порядок перерахунку раніше призначених пенсій у зв`язку зі змінами розмірів хоча б одного з видів грошового забезпечення, що виплачуються щомісячно відповідним категоріям військовослужбовців.

Згідно з частиною 3 статті 63 Закону України Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб (у редакції від 9 квітня 1992 року) призначені військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей пенсії перераховуються з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб які мають право на пенсію за цим Законом. Тобто, з метою перерахунку пенсій повинна встановлюватися відповідність між посадами, військовими званнями, рівнями кваліфікації та іншими умовами служби, у яких, з однієї сторони перебував військовий пенсіонер на момент звільнення зі служби, а з іншої сторони і: військовослужбовець відповідної категорії, який на момент перерахунку пенсії перебуває на військовій службі.

При цьому такий перерахунок пенсії повинен здійснюватись як у разі підвищення розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, та процентної надбавки за вислугу років, так і у разі введення нового, або більшого додаткового виду грошового забезпечення після обчислення та призначення пенсії.

Починаючи з липня 1995 року по 5 травня 2003 року згідно з чинним законодавством відбулися зміни щодо грошового забезпечення військовослужбовців, в тому числі:

а) щомісячна премія в розмірі 33,3% всього обсягу грошового забезпечення військовослужбовців встановлених Указами Президента України від 14.07.95 №615/95 та від 04.10.96 № 923/96, а також постанови Кабінету Міністрів України від 22.05.2000 № 829;

б) щомісячна надбавка за службу у Збройних Силах України в розмірі до 40 відсотків посадового окладу, встановлена Указом Президента України від 14 липня 1999 року № 847/99 Про додаткові заходи щодо грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України;

в) щомісячна 100-відсоткова надбавка, встановлена Указом Президента України від 23 лютого 2002 року № 173/2002 "Про посилення соціального захисту військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ

г) щомісячна надбавка за безперервну військову службу у Збройних Силах України, встановлена Указом Президента України від 5 травня 2003 року № 389/2003 «Про надбавки військовослужбовцям Збройних Сил України Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України та Управління державної охорони України за безперервну службу.»

Відповідно до пункту 1.1 Положення про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 5 березня 2001 року № 75, "грошове забезпечення військовослужбовців визначається залежно від посади, військового звання, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання, тривалості та умов військової служби. Воно складається з окладів грошового утримання та додаткових видів грошового забезпечення. До окладів грошового утримання належать оклади за військовим званням та посадові оклади. Додаткові види грошового забезпечення включають підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, одноразові щомісячні винагороди, морське грошове забезпечення, матеріальні та грошові допомоги і премію
На підставі аналізу норм Указів Президента України від 23 лютого 2002 року № 173/2002 та від 5 травня 2003 року № 389/2003, пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 22 травня 2003 року № 829 Про грошове забезпечення військовослужбовців ". розділу 34 Положення про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 5 березня 2001 року № 75, а також наказу Міністра оборони України від 26 травня 2003 року № 149 Про затвердження Інструкції про порядок і умови виплати щомісячної надбавки за безперервну військову службу в Збройних Сичах України можна зробити такий висновок: щомісячна надбавка, встановлена Указом Президента України від 23 лютого 2002 року № 173/2002, щомісячна надбавка за безперервну військову службу в Збройних Силах України та премія належать до додаткових видів грошового забезпечення, оскільки їх розмір обчислюється на базі окладів грошового утримання (посадового окладу, окладу за військовим званням та відсоткової надбавки за вислугу років) та/або інших додаткових видів грошового забезпечення. Ці надбавки виплачуються щомісячно, а відтак, мають постійний характер.

При цьому щомісячна надбавка, встановлена Указом Президента України від 23 лютого 2002 року № 173/2002, щомісячна надбавка за безперервну військову службу у Збройних Силах України, встановлена Указом Президента України від 5 травня 2003 року№ 389/2003 та премія, визначена в пункті 3 постанови Кабінету Міністрів України від 22 травня 2003 року № 829, належать до додаткових видів грошового забезпечення незалежно від того, що ці щомісячні виплати не включені до переліку додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців, затвердженого пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 6 квітня 1998 року № 452 Про упорядкування додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців. Постанова Кабінету Міністрів України від 6 квітня 1998 року № 452 була розроблена на виконання статті 6 Указу Президента України від 4 жовтня 1996 року № 923 Про грошове забезпечення військовослужбовців, відповідно до якої Кабінету Міністрів України доручалося лише упорядкувати перелік, розміри і порядок виплати надбавок за особливі умови служби, винагород за кваліфікацію та інших додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців і привести свої рішення у відповідність з цим Указом

Однак, Указом Президента України від 4 жовтня 1996 року № 923 Про грошове забезпечення військовослужбовців Кабінету Міністрів України не доручаюся затвердити вичерпний перелік додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців. Відповідно, перелік додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців, затверджений пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 6 квітня 1998 року № 452 Про упорядкування додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців, не є вичерпним переліком додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців. Цей висновок, крім запровадження щомісячної 100- відсоткової надбавки та щомісячної надбавки за безперервну службу в Збройних Силах України, підтверджується також і тим, що рішенням Уряду України, а саме пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 22 травня 2003 року № 829 "Про грошове забезпечення військовослужбовців командирам військових частин, керівникам установ та організацій було надано право преміювати військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) Збройних Сил України.

Однак, оскільки щомісячна надбавка, встановлена Указом Президента України від 23 лютого 2002 року № 173/2002, щомісячна надбавка за безперервну військову служб) у Збройних Силах України, встановлена Указом Президента України від 5 травня 2003 року № 389/2003 та премія, визначена в пункті 3 постанови Кабінету Міністрів України від 22 травня 2003 року № 829, належать до додаткових видів грошового забезпечення, що виплачуються щомісячно, то вони, відповідно до частини третьої статті 43, частини третьої статті 63 Закону України Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб ", повинні враховуватися при обчисленні та перерахунку пенсії.

Окрім того, п.З Постанови Верховної Ради України від 28.11.202 №278 «Про інформацію Кабінету Міністрів України про хід виконання вимог чинного законодавства та заходи, які вживаються Кабінетом Міністрів України, щодо посилення соціального захисту військовослужбовців, членів їхніх сімей, поліпшення їх пенсійного, медичного, житлового, транспортного забезпечення» вимагає від Кабінету Міністрів України невідкладно вжити заходів для виконання міжнародних зобов`язань України та усунення дискримінації у пенсійному забезпеченні військовослужбовців, звільнених із Збройних Сил СРСР, порівняно із пенсіонерами Збройних Сил України, а також диспропорцій, що утворилися у пенсійному забезпеченні військових пенсіонерів залежно від термінів їх звільнення.

До 01.01.2006 року Вінницький обласний військовий комісаріат здійснював нарахування та виплату пенсій у нижчому розмірі, ніж тим, як нещодавно вийшли на пенсію, протиправно, всупереч ст. 24 Конституції України та ст. 14 Європейсько! Конвенції з прав людини, які забороняють дискримінацію людини у будь-яких її проявах.

Натомість, що стосується підвищення до пенсії ветеранам війни, судова колегія зазначає наступне.

Так, відповідно до ст. 19 Закону України Яро пенсійне забезпечення" мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі мінімального споживчого бюджету, яким є прожитковий мінімум визначений ст. 1 Закону України Про прожитковий мінімум як вартісна величина набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення соціальних і культурних потреб особистості визначається як прожитковий мінімум. Разом з тим статтею 2 Закону України Про прожитковий мінімум зазначено, що прожитковий мінімум застосовується для встановлення розміру мінімальної пенсії за віком.

Згідно ч. З ст. 46 Конституції України розмір прожиткового мінімуму встановлюється законом.

Розмір прожиткового мінімуму на 2002 рік затверджено у сумі 268 грн.(ст. 1 Закону України Яро прожитковий мінімум на 2002рік ), на 2003 рік затверджено у сумі 268 грн.( ст. 1 Закону України Яро прожитковий мінімум на 2003 рік), на 2004 рік - у сумі 284,69. (ст. 1 Закону України Яро прожитковий мінімум на 2004 рік "), на 2005 рік - у сумі 332 грн. (Закону України Яро державний бюджет на 2005 рік), на 2006 рік - у сумі 350 грн. (Закону України Яро державний бюджет на 2006рік).

Проте відповідач спочатку (до 01.01.2006 року) підвищував нам пенсію відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1 від 03.01.2002 року Яро підвищення розміру пенсії та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету , згідно з якою встановлено, що з розміру 19 грн. 91 коп. обчислюються додаткові пенсії, передбачені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", під час призначення та перерахунку пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" (крім пенсій працівникам, передбаченим у частині третій статті 53 зазначеного Закону) та Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб", а також пенсій, передбачених частиною четвертою статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Що суттєво зменшувало наше підвищення пенсії.

Відповідно ст. 4 Цивільного кодексу України якщо постанова Кабінету Міністрів України суперечить положенням закону - застосовується положення Закону України. Тому весь термін з 01.01.2002 року і до 01.01.2006 року під час дії постанови Кабінету Міністрів України № 1 від 03.01.2002 року ми мали право на отримання підвищення пенсії у розмірі 150%, 200%, 350%, 400%, 50% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.ст. 12, 13, 14 Закону України иПро статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту (у редакції до 1 січня 2006 року).

05.10.2005 року прийнято Закон України Про внесення змін до Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту яким передбачено з 01.01.2006 року зміну підвищення пенсії

а) учасникам бойових дій на 25% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність;

б) ) інвалідам війни III групи на 30% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність;

в) ) інвалідам війни II групи на 40% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність;

г) ) інвалідам війни І групи на 50% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність;

д) учасникам війни на 10% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Згідно вимог ст.5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності і не мають зворотної дії у часі. Таким чином вказані зміни не можуть стосуватися підвищення моєї пенсії за 2002-2005 роки в сторону їх зменшення.

Відповідно до ст.8 Конституції України вона має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Ст.22 Конституції України встановлено, що при прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав.

Конституційний Суд України в своєму рішенні від 01 грудня 2004 року за №20-рп зазначив, що звуження змісту та обсягу існуючих прав шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за ст.22 Конституції України не допускається. Скасування підвищення пенсій учасникам війни суперечить вимогам ст.2 «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», згідно з якою права та пільги ветеранів війни і членів їх сімей, встановлені раніше законодавством України і законодавством колишнього Союзу PCP, не можуть бути скасовані без їх рівноцінної заміни.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу, акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств і відомств, накази керівників підприємств, установ, організацій тощо, підлягають оцінці на відповідність Конституції, так і закону.

Згідно з приписами ст.9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Суд вирішує справи на підставі Конституції та Законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» Верховний суд України вказав, що оскільки Конституція України має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь- якого закону чи іншого нормативно-правового акту з точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії.

Постановою Пленуму Верхового Суду України від 13 червня 2007 року №8 «Про незалежність судової влади» зазначено, що відповідно до ст.8 та ст.22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно- правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, що звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод (абз.1 п.19)

Відповідно до положень Конституції України, найвищою соціальною цінністю в Україні є людина, її права та свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і забезпечення є головним обов`язком держави (ст.З), права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними (ст.21). їх зміст і обсяг при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не може бути звужених (ст.22)

Таким чином, встановлене підвищення до пенсії в розмірах:

а) на 10% замість 50% прожиткового мінімуму для осіб для учасників війни;

б) на 25% замість 150% прожиткового мінімуму для осіб для учасників бойових дій;

в) на 30% замість 200% прожиткового мінімуму для інвалідів війни III групи;

г) на 40% замість 350% прожиткового мінімуму для інвалідів війни II групи:

д) на 50% замість 400% прожиткового мінімуму для інвалідів війни І групи

не є рівноцінною заміною підвищення до пенсії, яке повинно було виплачувати позивачам.

Це підтверджується практикою Європейського суду з прав людини. Так справі «Багатова проти України» рішення від 07.10.2010 року предметом спору стягнення заборгованості і виплати пенсії. У якому заявниця стверджувала, і розмір її пенсії, нарахованої на підставі відповідного закону, не відповідає впм< Конституції України і до її справи повинні бути застосовані саме норми Констнтуї як норми прямої дії. Європейський суд з прав людини дійшов висновку, II національні суди не розглядали та не коментували у своїх рішеннях посилані заявниці на Конституцію та обгрунтування неконституційності застосованого в справі пенсійного законодавства, національні суди не вчинили жодної спроі розглянути позов заявниці з точки зору конституційності законодавства, шо буд застосовано при нарахуванні її пенсії, попри те, що заявниця в кожній судові інстанції наголошувала на цьому питанні, чим порушили п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Аналогічна правова позиція висловлена Вищим адміністративним судом України в ухвалі №К-14615/07 від 09.12.08 року.

Натомість, судова колегія апеляційної інстанції зазначає, що враховую норми чинного законодавства, задоволення позовних вимог, підлягає захисту по 28.04.2006 року.

Разом з тим, позовні вимоги в частині зобов`язання здійснити перерахунок у певний строк(три місяці та ін.) задоволенню не підлягають у зв`язку з їх безпідставністю

Таким чином, колегія суддів вважає, що допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального та матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення.

Згідно ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницької області задовольнити частково.

Постанову Тульчинського районного суду Вінницької області від 30 січня 2008 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_19 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_12 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_57 , ОСОБА_58 , ОСОБА_59 , ОСОБА_60 , ОСОБА_61 , ОСОБА_62 , ОСОБА_63 , ОСОБА_64 , ОСОБА_65 , ОСОБА_66 , ОСОБА_67 , ОСОБА_68 , ОСОБА_69 , ОСОБА_61 , ОСОБА_62 , ОСОБА_63 , ОСОБА_64 , ОСОБА_65 , ОСОБА_66 , ОСОБА_67 , ОСОБА_68 , ОСОБА_69 , ОСОБА_70 , ОСОБА_71 , ОСОБА_72 , ОСОБА_73 , ОСОБА_74 , ОСОБА_75 , ОСОБА_76 , ОСОБА_77 , ОСОБА_78 , ОСОБА_79 , ОСОБА_80 , ОСОБА_81 , ОСОБА_82 , ОСОБА_83 , ОСОБА_84 , ОСОБА_85 , ОСОБА_86 , ОСОБА_87 , ОСОБА_88 , ОСОБА_89 , ОСОБА_90 , ОСОБА_91 , ОСОБА_92 , ОСОБА_93 , ОСОБА_94 , ОСОБА_95 , ОСОБА_96 , ОСОБА_97 , ОСОБА_98 , ОСОБА_99 , ОСОБА_100 , ОСОБА_101 , ОСОБА_102 , ОСОБА_103 , ОСОБА_104 , ОСОБА_105 , ОСОБА_106 , ОСОБА_107 , ОСОБА_108 , ОСОБА_109 , ОСОБА_110 , ОСОБА_111 , ОСОБА_112 , ОСОБА_113 , ОСОБА_114 , ОСОБА_115 , ОСОБА_116 , ОСОБА_117 , ОСОБА_118 , ОСОБА_119 , ОСОБА_120 , ОСОБА_121 , ОСОБА_122 , ОСОБА_123 , ОСОБА_124 , ОСОБА_125 , ОСОБА_126 , ОСОБА_127 , ОСОБА_128 , ОСОБА_129 , ОСОБА_130 , ОСОБА_131 , ОСОБА_132 , ОСОБА_133 , ОСОБА_134 , ОСОБА_135 , ОСОБА_136 , ОСОБА_137 , ОСОБА_138 , ОСОБА_139 , ОСОБА_140 , ОСОБА_141 , ОСОБА_142 , ОСОБА_143 , ОСОБА_144 , ОСОБА_145 , ОСОБА_146 , ОСОБА_147 , ОСОБА_148 , ОСОБА_149 , ОСОБА_150 , ОСОБА_151 , ОСОБА_152 , ОСОБА_153 , ОСОБА_154 , ОСОБА_155 , ОСОБА_156 , ОСОБА_157 , ОСОБА_158 , ОСОБА_159 , ОСОБА_160 , ОСОБА_161 , ОСОБА_162 , ОСОБА_163 , ОСОБА_164 , ОСОБА_165 , ОСОБА_166 , ОСОБА_167 , ОСОБА_168 , ОСОБА_169 , ОСОБА_170 , ОСОБА_171 , ОСОБА_172 , ОСОБА_173 , ОСОБА_174 , ОСОБА_175 , ОСОБА_176 , ОСОБА_177 , ОСОБА_178 , ОСОБА_179 , ОСОБА_180 , ОСОБА_181 , ОСОБА_182 , ОСОБА_183 , ОСОБА_184 , ОСОБА_185 , ОСОБА_186 , ОСОБА_187 , ОСОБА_188 , ОСОБА_182 , ОСОБА_183 , ОСОБА_184 , ОСОБА_185 , ОСОБА_186 , ОСОБА_187 , ОСОБА_188 , ОСОБА_189 , ОСОБА_190 , ОСОБА_191 , ОСОБА_192 , ОСОБА_193 , ОСОБА_194 , ОСОБА_195 , ОСОБА_196 , ОСОБА_197 , ОСОБА_198 , ОСОБА_199 , ОСОБА_200 , ОСОБА_201 , ОСОБА_202 , ОСОБА_203 , ОСОБА_204 , ОСОБА_205 , ОСОБА_206 , ОСОБА_207 , ОСОБА_208 до Вінницького обласного військового комісаріату м. Вінниця Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницької області про визнання бездіяльності протиправною, спонукання до вчинення дій скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Вінницького обласного військового комісаріату м. Вінниця щодо відмови підвищення та виплати пенсії позивачам.

Зобов`язати Вінницький обласний військовий комісаріат м. Вінниця та Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницької області здійснити перерахунок та виплату позивачам на 50% мінімальної пенсії за віком з 01.01.2002 року по 28.04.2006 року ОСОБА_23 , ОСОБА_49 , ОСОБА_32 , ОСОБА_31 , ОСОБА_33 , ОСОБА_50 , ОСОБА_209 , ОСОБА_19 , ОСОБА_210 , ОСОБА_136 , ОСОБА_151 , ОСОБА_156 , ОСОБА_168 , ОСОБА_211 , ОСОБА_186 , ОСОБА_200 , ОСОБА_26 , ОСОБА_35 , ОСОБА_50 , ОСОБА_42 .

На 75% мінімальної пенсії за віком з 01.01.2002 року ОСОБА_24 , ОСОБА_42 , ОСОБА_212 , ОСОБА_166 .

На 150% мінімальної пенсії за віком з 28.07.2003 року по 28.04. 2006 року- ОСОБА_110 ; з 01.11.2005 року по 28.04.2006 року ОСОБА_213 ; з 01.01.2002 року по 28.04.2006 року ОСОБА_16 , ОСОБА_41 , ОСОБА_138 ; ОСОБА_67 , ОСОБА_214 , ОСОБА_101 , ОСОБА_215 , ОСОБА_180 , ОСОБА_192 , ОСОБА_216 , ОСОБА_1 , ОСОБА_217 , ОСОБА_22 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_5 , ОСОБА_23 , ОСОБА_27 , ОСОБА_7 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_218 , ОСОБА_33 , ОСОБА_36 , ОСОБА_219 , ОСОБА_47 , ОСОБА_209 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_32 , ОСОБА_46 , ОСОБА_34 , ОСОБА_41 , ОСОБА_220 , ОСОБА_19 ОСОБА_51 , ОСОБА_52 ; з 01.01.2002 року по 28.04.2004 року ОСОБА_120 ; з 01.01.2002 року по 01.01.2004 року ОСОБА_150 ; з 01.01.2002 року по 01.01.2004 року ОСОБА_183 ; з 01.01.2002 року по 01.07.2004 року ОСОБА_187 , з 01.01.2002 року по 28.04.2004 року ОСОБА_191 ;

На 200% мінімальної пенсії за віком з 27.07.2004 року по 28.04.2006 року ОСОБА_74 ; з 01.01.2004 року по 01.03.2004 року ОСОБА_183 ; з 01.07.2004 року по 28.04.2006 року ОСОБА_187 ;

На 350% мінімальної пенсії за віком з 01.01.2002 року по 28.04.2006 року ОСОБА_5 , ОСОБА_132 , з 01.01.2002 року по 15.03.2006 року - ОСОБА_86 ; з 01.01.2002 року по 28.04.2004 року ОСОБА_120 ; з 01.01.2002 року по 01.01.2004 року ОСОБА_150 ; з 01.01.2002 року по 24.06.2005 року ОСОБА_179 ; з 01.03.2004 року по 28.04.2006 року ОСОБА_183 ; з 28.04.2004 року по 28.04.2006 року ОСОБА_191 , з 01.01.2002 року по 28.04.2005 року ОСОБА_201 , з 01.01.2002 року по 10.03.2005 року ОСОБА_206 ; з 01.01.2002 року по 01.12.2004 року ОСОБА_221 ; з 01.01.2002 року по 30.04.2003 року ОСОБА_222 .

На 400% мінімальної пенсії за віком з 01.01.2002 року по 15.03.2006 року- ОСОБА_86 ; з 01.01.2002 року по 24.06.2005 року ОСОБА_179 ; з 28.04.2005 року по 28.04.2006 року ОСОБА_201 ; з 10.03.2005 року по 28.04.2006 року- ОСОБА_206 ; з 01.12.2004 року по 28.04.2006 року ОСОБА_221 ; з 30.04.2003 року по 28.04.2006 року ОСОБА_222 .

В задоволенні решти позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.
Постанова суду складена в повному обсязі протягом п`яти днів з дня закінчення розгляду справи.

Головуючий Полотнянко Ю.П.

Судді Драчук Т. О.

Загороднюк А.Г.