Справа № 30619/09
Суддя: Нагорна Л.М.
Дата ухвалення: 2010-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" серпня 2010 р.справа № 2а-13755/08/0470

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Нагорної Л.М.

суддів: Чепурнова Д.В. Суховарова А.В.

при секретарі судового засідання: Овчинніковій Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Новомосковську Дніпропетровської області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 липня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.Новомосковську Дніпропетровської області про визнання протиправними дій, -

в с т а н о в и л а:

У грудні 2008 року позивачка звернулася до суду першої інстанції з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м.Новомосковську Дніпропетровської області, в якому просила суд відновити пропущений строк для звернення до суду за захистом порушених прав, свобод та інтересів, визнати дії відповідача неправомірними, стягнути з відповідача недоплачену щомісячну соціальну державну допомогу до пенсії за період з січня 2006 року по січень 2008 року в сумі 2732,00грн., зобовязати відповідача нараховувати щомісячну соціальну державну допомогу відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни»надалі при нарахуванні пенсії (а.с.3-5).

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 липня 2009 року адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено частково. Визнано неправомірною бездіяльність Управління Пенсійного Фонду України в м.Новомосковську Дніпропетровської області після прийняття рішення Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року №6-рп/2007, яка виразилася у ненаправленні відповідної заяви про збільшення фінансування до головного розпорядника бюджетних коштів, ненарахуванні і невиплаті ОСОБА_1 як дитині війни, надбавки до пенсії відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»№2195 від 18.11.2004р., в розмірі 30 відсотків від мінімальної пенсії за віком. В межах річного строку звернення до суду, зобовязано Управління Пенсійного Фонду України в м.Новомосковську Дніпропетровської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 як дитині війни, надбавку до пенсії відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»№2195 від 18.11.2004р. (в редакції Закону від 19.12.2006р.), в розмірі 30 відсотків від мінімальної пенсії за віком за грудень 2007 року. У задоволенні решти позовних вимог було відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Управління Пенсійного фонду України в м.Новомосковську Дніпропетровської області подало на нього апеляційну скаргу, в якій просило суд скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 липня 2009 року, оскільки вона винесена з порушенням норм матеріального права. Обґрунтовував свої вимоги тим, що механізм розрахунку підвищення пенсії, передбаченого ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, не визначений на законодавчому рівні, не вказано, яким саме органом, за рахунок яких коштів і джерел та в якому процедурному порядку він здійснюється. Посилались на безпідставне незастосування судом першої інстанції положень ч.1 ст.100 КАС України.

Позивачка заперечень на апеляційну скаргу до суду не подавала. Постанову суду в частині відмовлених позовних вимог не оскаржувала.

Відповідно до частини першої статті 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. При цьому, як передбачено даною статтею, суд апеляційної інстанції може вийти лише за межі доводів апеляційної скарги, але не за межі самої апеляційної скарги, що не є тотожними поняттями.

Таким чином, в даному судовому засіданні апеляційним судом переглядається постанова суду лише в частині задоволених позовних вимог. Що ж стосується відмовлених позовних вимог, то у звязку з неоскарженням постанови суду в цій частині жодною із сторін, відповідно до діючого законодавства, постанова суду першої інстанції у цій частині не переглядається.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Управління Пенсійного фонду України в м.Новомосковську Дніпропетровської області задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

У відповідності до статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1, відповідно до положень абз.1 ч.1 ст.1 Закону України Про соціальний захист дітей війни, має статус дитини війни, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією пенсійного посвідчення №126346/3 з відповідною відміткою в ньому (а.с.7).

Згідно ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання, чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 за 2007 рік, суд першої інстанції вірно виходив з того, що дія ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни була призупинена п.12 ст. 71 та ст. 111 Закону України Про державний бюджет України на 2007 рік.

Рішенням Конституційного суду України № 6-рп від 09 липня 2007 року положення Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік щодо призупинення дії положення ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни визнані неконституційними.

Приймаючи до уваги той факт, що ст. 71 Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік про зупинення дії ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни на 2007 рік втратила чинність з 09.07.2007 року, відповідач повинен був здійснити перерахунок та виплатити щомісячну доплату до пенсії ОСОБА_1 відповідно до чинного законодавства, починаючи з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року включно.

Частиною 3 статті 62 Закону України Про Державний бюджет на 2007 рік встановлено, що для визначення мінімального розміру пенсії за віком, відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, з 1 квітня та з 1 жовтня 2007 року застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, визначений абзацом 5 частини 1 цієї статті, збільшений на 1 %, що складає відповідно: 410.06 гривни та 415.11 гривни. Посилання в ч.3 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування на те, що вказаний розмір мінімальної пенсії за віком застосовується виключно до пенсій, що призначаються на умовах цього Закону, не може слугувати перешкодою для застосування даної величини мінімального розміру пенсії за віком до обрахування інших пенсій чи доплат, повязаних мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною 1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, мінімального розміру пенсії за віком.

Сторонами визнано, що Управління Пенсійного фонду України в м.Новомосковську Дніпропетровської області будь-яких дій, повязаних з нарахуванням підвищення до пенсії позивачки з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, включно, не здійснювало, відповідних виплат - не проводило.

У звязку із тим, що згідно ст. 99 КАС України встановлений річний строк звернення до суду з адміністративним позовом, згідно ст. 100 КАС України пропуск зазначеного строку є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову, на чому наполягає відповідач, колегія суддів погоджується з висновком суду про відмову ОСОБА_2 в задоволенні частини його позовних вимог.

Тому, враховуючи дату звернення позивача до суду першої інстанції з адміністративним позовом, а саме, 04 грудня 2008 року, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність зобовязання відповідача здійснити нарахування та виплату підвищення до пенсії позивача саме з 04 грудня 2007 року.

Позивач в цій частині постанову суду не оскаржив.

Тому, посилання Управління Пенсійного Фонду України в м.Новомосковську Дніпропетровської області на те, що судом першої інстанції не застосовано річний строк, передбачений ст.99 КАС України, колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки суд першої інстанції відмовив в задоволенні частини позовних вимог ОСОБА_1 саме з підстав пропуску річного строку.

Тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність зобовязання Управління Пенсійного фонду України в м.Новомосковську Дніпропетровської області здійснити відповідний перерахунок підвищення до пенсії позивачки у розмірі, передбаченому ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни за період з 04 грудня 2007 року по 31 грудня 2007 року, включно.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, при розрахунку підвищення пенсії, яке передбачено статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", застосуванню підлягає мінімальний розмір пенсії за віком, який вираховується, виходячи з прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законами про Державний бюджет України на певний рік, а не розмір, що установлений постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №530 "ОСОБА_2 питання соціального захисту окремих категорій громадян", на яку міститься посилання в апеляційній скарзі.

Згідно до п.2 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24 жовтня 2007 року № 1261, Пенсійний фонд України організовує у межах своїх повноважень виконання актів законодавства, здійснює контроль за їх реалізацією, узагальнює практику законодавства з питань, що належать до його компетенції, розробляє пропозиції з питань вдосконалення цього законодавства і в установленому порядку вносить їх на розгляд Міністерства праці та соціальної політики.

Отже, посилання апелянта на відсутність встановленого на законодавчому рівні механізму визначення розміру мінімальної пенсії за віком, що застосовується при обчисленні підвищення до пенсії особам, яким встановлено статус дитина війни, визнається колегією суддів безпідставним, і не звільняє субєкта владних повноважень, а саме, Управління Пенсійного фонду України в Якимівському районі Запорізької області, діяти на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та Законами України, і ні в якому разі не є підставою для обмеження законних прав, встановлених ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни для цієї категорії осіб.

Доводи апеляційної скарги відповідача стосовно того, що відповідно до вимог ст. 28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування мінімальний розмір пенсії за віком як розрахункова величина застосовується лише до правовідносин, що регулюються цим законом, і до такої категорії громадян як діти війни не застосовується, а згідно ст. 7 Закону фінансове забезпечення державних соціальних гарантій дітей війни здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, і Пенсійний фонд України не повинен нести відповідальність за позовами вказаної категорії громадян є хибними та спростовані вищенаведеними висновками.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують зроблений судом першої інстанції висновок.

Та обставина, що в резолютивній частині оскаржуваної постанови при зобовязанні відповідача здійснити нарахування позивачці підвищення до пенсії, передбаченої ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, відсутнє посилання іще й на необхідність здійснення такого нарахування, виходячи з розміру, встановленого частиною 1 статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», на думку колегії суддів не може слугувати підставою для скасування, або зміни вірного по суті рішення, оскільки відповідач не позбавлений можливості звернутись за розясненням судового рішення або встановлення порядку його виконання.

Відповідно до ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст. 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Новомосковську Дніпропетровської області - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 липня 2009 року залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду України протягом двох місяців з дня виготовлення її повного тексту.

Повний текст ухвали виготовлено 04 серпня 2010 року.

Головуючий: Л.М.Нагорна

Судді: Д.В.Чепурнов

ОСОБА_3