Справа № 4248/10
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2010-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" жовтня 2010 р. справа № 2а-660/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Панченко О.М.

суддів: Коршуна А.О. Католікяна М.О.

розглянувши у письмовому провадженні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області

на постанову: Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2009 року у справі №2а-660/09 (головуючий суддя Дунай Л.В.)

за позовом: ОСОБА_1

до: Управління Пенсійного фонду України у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області

про: стягнення недоплаченої щомісячної соціальної допомоги «Дітям війни»,

в с т а н о в и л а :

16 листопада 2009 року ОСОБА_1 звернулась до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з адміністративним позовом, в якому просила визнати бездіяльність відповідача щодо нездійснення перерахунку та виплати підвищення пенсії згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та за період з 22.05.2008 року по 31.10.2009 року в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком протиправною та зобовязати відповідача здійснити перерахунок та виплату підвищення до пенсії за відповідні періоди.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не нарахував позивачу підвищення до пенсії, як дитині війни, в розмірі, встановленому ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», чим порушив право на належне пенсійне забезпечення.

Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на те, що суд не має права визначати суму перерахунку, а лише період.

Постановою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2009 року у справі №2а-660/09 вимоги позивача задоволені частково. Визнано неправомірною бездіяльність відповідача щодо нездійснення перерахунку і виплати підвищення до пенсії відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»за період з 09 липня по 31 грудня 2007 року та за період з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року та з 01 січня 2009 року по 31 жовтня 2009 року в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком; зобовязано відповідача здійснити перерахунок та виплату підвищення до пенсії згідно ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»та ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»за період з 09 липня 31 грудня 2007 року в сумі 710,90 грн та за період з 22 травня по 31 грудня 2008 року в сумі 684,20 грн, та за період з 01 січня 2009 року по 31 жовтня 2009 року в сумі 996,00 грн, що в сумі складає 2 391,10 грн, тобто в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з урахуванням суми, що була виплачена в зазначений період.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі Управління Пенсійного фонду України у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області просить скасувати вищезазначену постанову Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2009 року, відмовивши позивачу у задоволенні позовних вимог.

Апелянт посилається на те, що Законом України «Про соціальний захист дітей війни»розмір мінімальної пенсії за віком не визначений. Розмір мінімальної пенсії за віком, визначений Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», застосовується для розмірів пенсій, призначених згідно з цим законом. Додаткових коштів для виплати підвищень до пенсії Законом України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»не передбачено. Підвищення пенсії позивачу, як дитині війни, виплачувалось з 01.01.2008 року у відповідності до Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова районного суду зміні з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач, відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" має статус дитини війни, що підтверджується відміткою в пенсійному посвідченні, та перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області.

Статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", яка набрала чинності з 01.01.2006 року, передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком визначений ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", відповідно до якої мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність. Положення ч. 3 вказаної статті не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) до обрахування інших пенсій чи доплат, повязаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною першою статті, мінімального розміру пенсії за віком.

Заперечення апелянта щодо невизначеності органа виплати підвищення пенсії судом до уваги не приймаються, оскільки іншого державного органу, який здійснює виплату пенсії, крім Пенсійного фонду України, законодавством не визначено. Пенсійний фонд України діє на підставі Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.10.2007 року № 1261, відповідно до п. 15 якого Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку його територіальні управління. Відповідно до Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", рішення щодо призначення, донарахування, перерахунок пенсії приймаються територіальними органами Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів.

Відповідно до п. 3 Положення "Про Пенсійний фонд України", його основними завданнями є, зокрема, участь у формуванні і реалізації державної політики у сфері пенсійного забезпечення та соціального страхування, а також забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством. Таким чином, обовязок по нарахуванню та виплаті доплати до пенсії позивача, передбаченої ст. 6 Закону покладено на відповідні територіальні управління за місцем проживання позивача.

Отже, відповідач є належним органом, на який покладено функції з нарахування, призначення, виплати пенсій, надбавок, підвищень та доплат, тому, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, мав довести правомірність своєї бездіяльності.

В своїх запереченнях на позов в суді першої інстанції відповідач наполягав на скасуванні постанови з тих підстав, що суд може приймати рішення визначивши період, а не грошову суму перерахунку.

Суд апеляційної інстанції погоджується з твердженням апелянта та вважає, що до компетенції суду не входить робити розрахунок в грошовій формі, а лише визначати період перерахунку. Такий обовязок по розрахунку сум покладено на Управління Пенсійного фонду.

Рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008р. були визнані неконституційними положення пункту 41 розділу 2 Закону України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

В наступному це питання було врегульоване постановою Кабінету Міністрів України "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян" № 530 від 28.05.2008р. Проте, судом першої інстанції обґрунтовано не було прийнято до уваги вказану постанову, оскільки вона не може бути застосована виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами.

Оскільки зміст статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»у 2009 році не змінювався та розмір підвищення не коригувався то у позивача є право на підвищення до пенсії у 2009 році, що й було враховано судом першої інстанції.

Отже, суд першої інстанції по суті правильно вирішивши питання, помилково визначив суму перерахунку, вийшовши за межі своїх повноважень.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду зміні, з ухваленням зміненої резолютивної частини постанови виключивши з її тексту суму підвищення до пенсії.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 198, п.1 ч.1 ст.201, Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області задовольнити частково.

Постанову Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2009 року у справі №2а-660/09 змінити та викласти резолютивну частину постанови в наступній редакції:

Визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області щодо нездійснення перерахунку та виплати ОСОБА_1 підвищення до пенсії згідно ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»за період з 09 липня по 31 грудня 2007 року та за період з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року та починаючи з 01 січня 2009 року по 31 жовтня 2009 року.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 підвищення до пенсії згідно ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»та ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»за період з 09 липня по 31 грудня 2007 року та за період з 22 травня по 31 грудня 2008 року та починаючи з 01 січня 2009 року по 31 жовтня 2009 року в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком з урахуванням суми, що була виплачена в зазначений період.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду України протягом двадцяти днів, відповідно до ст. ст. 324, 325 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий суддя: О. М. Панченко

Судді: А.О.Коршун

ОСОБА_2

Головуючий: О.М. Панченко

Суддя: А.О. Коршун

Суддя: М.О. Католікян