Справа № 804/11197/14
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2015-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

19 травня 2015 року справа № 804/11197/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Добродняк І.Ю

суддів: Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового засідання: Новошицька О.О.

за участю представників:

позивача: - не з'явився

відповідачів: - Бредихіна М.С.

третьої особи-2: - ОСОБА_2 дов від 05.01.2015

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу Бредихіної Марини Сергіївни державного реєстратора Реєстраційної служби Магдалинівського управління юстиції Дніпропетровської області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2014 року

у справі № 804/11197/14

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Віта 2000»

до Бредихіної Марини Сергіївни державного реєстратора Реєстраційної служби Магдалинівського управління юстиції Дніпропетровської області та до Реєстраційної служби Магдалинівського управління юстиції Дніпропетровської області

треті особи Відділ Держземагентства у Магдалинівському районі Дніпропетровської області, Селянське (фермерське) господарство «Приданцево», ОСОБА_3

про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити певні дії ,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-Віта 2000» звернулося до суду з позовом до Бредихіної Марини Сергіївни державного реєстратора Реєстраційної служби Магдалинівського управління юстиції Дніпропетровської області та до Реєстраційної служби Магдалинівського управління юстиції Дніпропетровської області, за участю третіх осіб Відділа Держземагентства у Магдалинівському районі Дніпропетровської області, Селянського (фермерського) господарства «Приданцево», ОСОБА_3, в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Магдалинівського районного управління юстиції Дніпропетровської області Бредихіної М.С. № 2900271 від 05.06.2013 про державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки від 08.04.2013, укладеного між Селянським (фермерським) господарством «Приданцево» та ОСОБА_3, на підставі якого до Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про реєстрацію іншого речового права НОМЕР_2; зобов'язати відповідача-2 внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про скасування державної реєстрації договору оренди земельної ділянки від 08.04.2013, укладеного між Селянським (фермерським) господарством «Приданцево» та ОСОБА_3, зареєстрованого Реєстраційною службою Магдалинського районного управління юстиції Дніпропетровської області 05.06.2013.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачами під час державної реєстрації договору оренди земельної ділянки між СФГ «Приданцево» та ОСОБА_3 не було перевірено відповідність заявлених прав на реєстрацію такого договору вимогам чинного законодавства України, а також наявність суперечностей між заявленими правами та вже зареєстрованими правами на земельну ділянку НОМЕР_1. Право права оренди на вказану земельну ділянку вже було зареєстровано за ТОВ «Агро-Віта 2000» згідно договору від 10.03.2012, укладеного з ОСОБА_3 Повторна реєстрація відповідачами договору оренди земельної ділянки від 08.04.2013 між СФГ «Приданцево» та ОСОБА_3 порушує права позивача як орендаря, рішення про дану реєстрацію є протиправним та підлягає скасуванню.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.10.2014 адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Магдалинівського районного управління юстиції Дніпропетровської області - Бредихіної М.С. №2900271 від 05.06.2013 про державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки від 08.04.2013, укладеного між С(Ф)Г «Приданцево» та ОСОБА_3, на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про реєстрацію іншого речового права НОМЕР_2. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Постанову суду в частині задоволених позовних вимог мотивовано невиконання Держреєстратором обов'язків щодо запитування відомостей, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, які виникли та зареєстровані в установленому порядку до 1 січня 2013 року, визначених у п.8-1 ч.2 ст.9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», та неприйняттям рішення про відмову у державній реєстрації прав С(Ф)Г «Приданцево» на оренду земельної ділянки з огляду на приписи п.6 ч.1 ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», що призвело до порушення відповідачами прав позивача, як орендаря.

Постанову суду в частині відмовлених у задоволенні позовних вимог мотивовано передчасністю вимог з огляду на те, що за приписами Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» скасування рішення про державну реєстрацію прав за рішенням суду є підставою для внесення відповідного запису у Державний реєстр прав та внесення змін до нього.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач-1 - Бредихіна М.С. державний реєстратор Реєстраційної служби Магдалинівського управління юстиції Дніпропетровської області подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити в задоволені адміністративного позову. Відповідач-1 зазначає, що у Держреєстратора були відсутні підстави для відмови у державній реєстрації речових прав на нерухоме майно щодо іншого речового права, а саме: оренди земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1 за С(Ф)Г «Приданцево», оскільки, приймаючи спірне рішення відповідач-1 спиралась на відомості із витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за номером НОМЕР_3 від 07.05.2013 щодо земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1, в якому визначено відомості щодо реєстрації оренди земельної ділянки у Відділі Держкомзему у Магдалинівському районі з 13.08.1967, строк дії речового права 7 і ці відомості були надані Відділом ДЗА у Магдалинівському районі.

Представник третьої особи - С(Ф)Г «Приданцево» в судовому засіданні надав суду пояснення, зазначає, що державна реєстрація договору оренди земельної ділянки від 08.04.2013 проведена відповідачем-1 законно та не підлягає скасуванню. Усі документи, які були надані позивачем в якості доказів до матеріалів справі, є неналежними та не допустимими з врахування вимог ст.ст.69, 70 КАС України, що взагалі було проігноровано судом першої інстанції.

Інші учасники судового процесу в судове засідання не з'явились, про час і місце судового засідання повідомлені судом належним чином.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, позивач згідно Статуту ТОВ «Агро-Віта 2000» є сільськогосподарським підприємством, діяльність якого пов'язана із вирощуванням сільськогосподарських культур, а також розведенням худоби (а. с.18-21). Виробництво здійснюється на земельних ділянках, орендованих товариством у фізичних осіб.

Обставини справи в хронології розвитку свідчать про наступне.

21.11.2001 гр. ОСОБА_3 видано Державний акт серії НОМЕР_4 на право приватної власності за землю площею 3,690 га, розташовану на території Бузівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області (а. с.14, 110).

Того ж дня право власності на вказану земельну ділянку зареєстровано за ОСОБА_3 у Відділі Держкомзему у Магдалинівському районі (а. с.35, 36, 15).

10.03.2012 між ОСОБА_3 (Орендодавець) та ТОВ «Агро-Віта 2000» (Орендар) укладено договір оренди земельної ділянки площею 3,69 га, розташованої на території Бузівської сільської ради, кадастровий номер НОМЕР_1, терміном на 7 років, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а. с.11, 12).

Вказана земельна ділянка передана Орендодавцем Орендарю за актом з підписаними сторін договору та посадових осіб сільради і органу Держкомзему (а. с.13).

10.05.2012 вищевказаний договір оренди зареєстрований у Відділі Держкомзему у Магдалинівському районі (а. с.12 на зв.).

08.04.2013 між ОСОБА_3 (Орендодавець) та С(Ф)Г «Приданцево» (Орендар) укладено договір оренди земельної ділянки площею 3,69 га, розташованої на території Бузівської сільської ради, кадастровий номер НОМЕР_1, терміном на 10 років (а. с.105-107).

Вказана земельна ділянка передана Орендодавцем Орендарю згідно акту з підписаними сторін договору і за відсутності підписів посадових осіб сільради і органу ДЗА (а. с.109).

05.06.2013 С(Ф)Г «Приданцево» звернулось до Держреєстратора з заявою про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки за С(Ф)Г «Приданцево» на підставі вищевказаного договору від 08.04.2013 (а. с.99).

05.06.2013 Державним реєстратором РС Магдалинівського РУЮ Бредихіною М. С. прийнято рішення про державну реєстрації прав та їх обтяжень № 2900271, яким за результатами розгляду вищезазначеної заяви та документів, доданих до заяви, проведено державну реєстрацію іншого речового права на земельну ділянку, що розташована на території Бузівської сільради, кадастровий номер НОМЕР_1, за С(Ф)Г «Приданцево» шляхом внесення запису до Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права НОМЕР_2 (а. с.103, 16).

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спіні правовідносини, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про протиправність оскаржуваного рішення відповідача-1.

Обставини справи щодо однаковості предмету оренди (земельної ділянки) за договорами оренди від 10.03.2012 та від 08.04.2013, належності вказаної земельної ділянки на праві власності ОСОБА_3 і щодо факту проведення реєстрації права на оренду за С(Ф)Г «Приданцево» згідно договору оренди землі від 08.04.2013 не заперечуються сторонами, підтверджуються матеріалами справи і в силу ч.3 ст.72 КАС України звільняються від доказування.

При цьому колегія суддів вважає безпідставними посилання С(Ф)Г «Приданцево», що усі документи, які були надані позивачем в якості доказів до матеріалів справі (у т. ч. договір оренди від 10.03.2012), є неналежними та не допустимими з врахування вимог ст.ст.69, 70 КАС України.

Стаття 204 ЦК України закріплює принцип презумпції правомірності правочину: правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він невизнаний судом недійсним.

Відповідно до презумпції правомірності правочину всі укладені між сторонами правочини є чинними, якщо їх недійсність прямо не встановлена законом (нікчемні правочини). В усіх інших випадках питання про недійсність правочину має бути встановлено судом на підставі заяви зацікавленої особи після повного та всебічного розгляду питання про недійсність такого правочину. Про недійсність правочини ухвалюється судове рішення.

Матеріали справи не містять доказів того, що договір оренди від 10.03.2012, укладений між ОСОБА_3 та ТОВ «Агро-Віта 2000», визнано недійсним або що дію договору достроково припинено з будь-яких підстав.

Відповідно до ст.202 Земельного кодексу України (в редакції, що діяла на час укладення договору оренди землі від 10.03.2012), державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у складі державного реєстру земель.

Державний реєстр земель складається з двох частин:

а) книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок;

б) Поземельної книги, яка містить відомості про земельну ділянку.

Відносини із реєстрації договорів оренди землі до 01.01.2013, регулювались, зокрема Законом України № 161-XIV «Про оренду землі», Порядком ведення Поземельної книги і Порядком ведення Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 9 вересня 2009 року № 1021, і Тимчасовим порядком ведення державного реєстру земель, затвердженим наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 2 липня 2003 року № 174 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25 липня 2003 року за № 641/7962).

Згідно Порядку ведення Поземельної книги та Порядку ведення Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 09.09.2009 року № 1021 (діяла до 01.01.2013), обов'язок ведення Поземельної книги та Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі покладено на територіальні органи Держземагентства.

Відповідно до п.8 Порядку ведення Поземельної книги одночасно з внесенням відомостей до Поземельної книги робляться записи у Книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі.

Згідно положень п.1 Порядку ведення Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, Книга записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі - документ, який є власністю держави і складовою частиною державного реєстру земель та містить відомості про зареєстровані державні акти на право власності на земельну ділянку, на право постійного користування земельною ділянкою та договори оренди (суборенди) землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок.

Відповідно до п.п.11, 12 Порядку ведення Книги записів дата внесення запису до розділу Книги записів є датою державної реєстрації документа, що посвідчує право на земельну ділянку.

Кожному документові, що посвідчує право на земельну ділянку, при здійсненні його державної реєстрації з використанням автоматизованої системи, присвоюється реєстраційний номер (п.14 Порядку).

Правовідносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень, врегульовані Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952-ІV від 01.07.2004.

Відповідно до ст. 2 цього Закону державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За визначенням, наведеним у ст.1 Закону №1952-ІV Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав.

Розділом ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України N 1878-VI від 11.02.2010 «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» встановлено, що до 1 січня 2013 року державна реєстрація права власності, права користування (сервітут) земельними ділянками, права постійного користування земельними ділянками, договорів оренди земельних ділянок; права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); права забудови земельної ділянки (суперфіцій) проводиться територіальними органами земельних ресурсів.

01.01.2013 відбулися зміни у законодавстві стосовно реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, відповідно до яких на даний час державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень проводить орган державної реєстрації прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

З набранням чинності з 01.01.2013 Закону України "Про Державний земельній кадастр" та постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру" постанова Кабінету Міністрів України від 09.09.2009 року №1021 втратила свою чинність.

Відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру" повноваження зі здійснення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно покладено на державних реєстраторів Державної реєстраційної служби створеної при управлінні юстиції .

З 16.03.2010 набрав чинності наведений вище Закон України від 11.02.2010 №1878-VI "Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та інших законодавчих актів України", яким передбачається створення єдиної системи державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Частиною першою статті 6 Закону №1952-ІV від 01.07.2004 з урахуванням змін та доповнень, встановлено, що систему органів державної реєстрації прав становлять центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері державної реєстрації прав, та структурні підрозділи територіальних органів Міністерства юстиції України, які забезпечують реалізацію його повноважень та є органами державної реєстрації прав.

Безпосереднє здійснення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно покладено на районні, районні у містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні, міжрайонні управління юстиції (підпункт 4.33 пункту 4 Положення про районні, районні у містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні, міжрайонні управління юстиції, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2011 №1707/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 23.06.2011 за №760/19498).

Відповідно до ч.4 ст.3 Закону №1952-ІV права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої Законом, якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Отже правові наслідки проведеної у встановленому порядку реєстрації договору оренди від 10.03.2012 продовжують діяти і після 01.01.2013 і не потребують додаткового документального підтвердження.

На момент прийняття відповідачем-1 спірного рішення про державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки від 08.04.2013 діяв Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 № 703.

Відповідно до положень ч.1 ст.4 Закону №1952-ІV обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме:

1) право власності на нерухоме майно;

2) право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; іпотека; довірче управління майном;

3) інші речові права відповідно до закону.

Відповідно до п.4 наведеного вище Порядку № 703 у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об'єкти нерухомого майна, які розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення.

За правилами ч.2 ст.4 Закону № 1952-ІV речові права на нерухоме майно, зазначені в пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті, є похідними і реєструються після державної реєстрації права власності на таке майно

Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки проводиться після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі (п.4 Порядку №703).

Для виконання покладених на Державного реєстратора Законом № 1952-ІV обов'язків він наділений цим же Законом (ч.2 ст.9 Закону № 1952-ІV), повноваженнями, згідно яких, зокрема,:

1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема:

відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом);

відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень;

відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах;

наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону;

наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав;

2) приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав;

8) у разі потреби вимагає подання передбачених законодавством додаткових документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень;

8-1) під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та зареєстровані в установленому порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент реєстрації законодавства проводили таку реєстрацію, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно. Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, до яких надійшов запит, зобов'язані безоплатно в установленому законодавством порядку протягом трьох робочих днів надати державному реєстратору відповідну інформацію, зокрема щодо зареєстрованих речових прав на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки;

9) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами України.

Згідно п.3 Порядку № 703 рішення щодо державної реєстрації прав, взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, форму та вимоги до оформлення яких встановлює Мін'юст, приймає державний реєстратор прав на нерухоме майно.

Державний реєстратор оформляє рішення за допомогою Державного реєстру прав у двох примірниках, крім випадків, передбачених цим Порядком.

Частиною 1 статті 26 Закону № 1952-ІV передбачено, що записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Таким чином, Державний реєстратор перед проведенням реєстрації має встановити відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно, а у разі потреби вимагати подання передбачених законодавством додаткових документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень.

Крім того, Державний реєстратор має право робити запити до органів виконавчої влади, які відповідно до чинного на момент реєстрації законодавства проводили таку реєстрацію до 01.01.2013, щодо надання інформації (довідок, копій документів тощо), необхідної для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно. І в залежності від результатів розгляду заяви особи, яка звернулась за реєстрацією, та доданих до неї документів, Держреєстратор має повноваження прийняти рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

Одночасно, згідно п.33 Порядку № 703 для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на земельну ділянку заявник, крім документів, що зазначені у пунктах 27, 28, 30 і 31 цього Порядку, подає витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (у разі, коли в документах, що зазначені у пункті 27 цього Порядку, відсутні відомості про кадастровий номер земельної ділянки).

Як зазначає відповідач-1, при прийнятті спірного рішенні вона спиралась на відомості із витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за номером НОМЕР_3 від 07.05.2013 щодо земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1, в якому містяться відомості щодо реєстрації оренди земельної ділянки у Відділі Держкомзему у Магдалинівському районі з 13.08.1967, строк дії речового права 7 і ці відомості були надані Відділом ДЗА у Магдалинівському районі.

В матеріалах справи містяться копії витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за номером НОМЕР_3 від 07.05.2013 стосовно земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1 (а. с.35-39;113-117), з яких вбачається, що:

- «Дата державної реєстрації земельної ділянки» - « 20.11.2011», «Орган, який зареєстрував земельну ділянку» - «Відділ Держкомунзему у Магдалинівському районі»;

- у розділі «Відомості про право власності…» у рядку «Інформація про власників…» зазначено: ОСОБА_3;

- у розділі «Відомості про оренду, суборенду» в рядку «Орендар» зазначено: ТОВ «Агро-Віта 2000», а в рядку «Дата державної реєстрації речового права» зазначено « 13.08.1967», а в рядку «Строк дії речового права» зазначено цифру « 7».

Не зважаючи на те, що вказана інформація містить очевидні невідповідності (державна реєстрація права власності на земельну ділянку мала місце у 2001 році, а державна реєстрація речового права - у 1967 року (що суперечить ч.2 ст.4 Закону № 1952-ІV, п.4 Порядку № 703), крім того, станом на 1967 рік не існувало такої форми підприємства як товариство з обмеженою відповідальністю), Державний реєстратор, не скориставшись правом звернення з відповідним запитом до Відділу ДЗА у Магдалинівському районі Держреєстратора і не переконавшись у правильності такої інформації, зокрема, щодо орендаря - ТОВ «Агро-Віта 2000», використала суперечливі дані витягу з Державного земельного кадастру стосовно земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1 вибірково на власний розсуд.

Таким чином, невикористання належним чином наданих Державному реєстратору повноважень призвело до прийняття неправильного рішення №2900271 від 05.06.2013 про державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки від 08.04.2013, укладеного між С(Ф)Г «Приданцево» та ОСОБА_3

Згідно п.4 ч.1 ст.24 Закону № 1952-ІV у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що прийняття відповідачем-1 спірного рішення №2900271 від 05.06.2013 про державну реєстрацію права оренди за С(Ф)Г «Приданцево» без з'ясування вищевказаних обставин, порушує законні права ТОВ «Агро-Віта 2000» (як орендаря за укладеним раніше та діючим договором оренди, який не припинено і не визнано недійсним), колегія суддів вважає обґрунтованим задоволення судом першої інстанції позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування даного рішення державного реєстратора РС Магдалинівського РУЮ Бредихіної М. С.

Доводи апеляційної скарги відповідача-1 не спростовують висновків суду першої інстанції, не є підставою для скасування постанови суду першої інстанції у даній справі.

Також колегія суддів вважає обґрунтованою відмову суду першої інстанції у задоволенні позовних вимог в частині зобов'язання відповідача-2 внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про скасування державної реєстрації договору оренди земельної ділянки від 08.04.2013, укладеного між С(Ф)Г «Приданцево» та ОСОБА_3, зареєстрованого РС Магдалинського РУЮ 05.06.2013.

Так, за приписами ч.2 ст.26 Закону № 1952-ІV у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Тобто за наявності судового рішення, яким скасовано рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру (що і було встановлено судами першої і апеляційної інстанції у даному випадку) у державного реєстратора виникає обов'язок внести відповідний запис щодо такого скасування до Держреєстру в силу приписів закону, а саме: ч.2 ст.26 Закону №1952-ІV.

При цьому докази невиконання відповідачем ч.2 ст.26 Закону № 1952-ІV, як норми прямої дії, відсутні, що, відповідно, свідчить і про відсутність порушення прав ТОВ «Агро-Віта 2000», і як наслідок, безпідставність позову в цій частині.

Суд першої інстанції під час розгляду даної справи дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення. Передбачені ст.202 КАС України підстави для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст.198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Бредихіної Марини Сергіївни державного реєстратора Реєстраційної служби Магдалинівського управління юстиції Дніпропетровської області залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2014 року у справі № 804/11197/14 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, встановленому ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: Я.В. Семененко