Справа № 11430/10
Суддя: Нагорна Л.М.
Дата ухвалення: 2010-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" жовтня 2010 р. справа № 2а-2262/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Нагорної Л.М.

суддів: Уханенка С.А. Лукманової О.М.

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду в м. Олександрії Кіровоградської області

на постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 грудня 2009 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду в м. Олександрії Кіровоградської області про поновлення пропущеного строку для звернення до суду та про зобовязання нарахувати та виплатити недоплачену щомісячну державну допомогу «Дітям війни», -

в с т а н о в и л а:

14 жовтня 2009 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом до Управління Пенсійного фонду України в місті Олександрія Кіровоградської області, в якому просив суд відновити пропущений строк для звернення до суду за захистом порушених прав, свобод та інтересів, визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо нездійснення підвищення до пенсії за віком як дитині війни у період з 1 січня 2006 року до 2009 року, зобовязати відповідача здійснити нарахування та виплату підвищення до пенсії у розмірі 3891,90грн. як дитині війни, згідно ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»за період з 01 січня 2006 року по 01 січня 2009 року, виконати рішення Конституційного суду №6-рп/2007 від 09.07.2007р., стягнути з відповідача індекс інфляції від щомісячної державної соціальної допомоги за 2006 рік в сумі 149,71грн., за 2007 рік в сумі 259,49грн., за 2008 рік в сумі 371,91грн., зобовязати відповідача проводити і подальшому нарахування та виплати щомісячної державної соціальної допомоги, відповідно до закону України №2195-IV від 18.11.2004р. «Про соціальний захист дітей війни»та п.6 рішення Конституційного суду (а.с.2-4).

Відповідач проти позову заперечував.

Постановою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 грудня 2009 року адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено частково. Визнано неправомірними дії (бездіяльність) Управління Пенсійного фонду в м. Олександрії Кіровоградської області щодо неповного нарахування та виплати ОСОБА_1 щомісячної державної соціальної допомоги дітям війни за період з 07.07.2008 року по 31.12.2008 року. Зобовязано Управління Пенсійного фонду в м. Олександрії Кіровоградської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячної державної соціальної допомоги з 07.07.2008 року по 31.12.2008 року у розмірі, передбаченому ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з відрахуванням раніше проведених за цей період виплат. В задоволенні решти позовних вимог було відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Управління Пенсійного фонду України в місті Олександрія Кіровоградської області подало на нього апеляційну скаргу, в якій просило суд скасувати постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 грудня 2009 року, оскільки вона винесена з порушенням норм матеріального права. Обґрунтовував свої вимоги тим, що механізм розрахунку підвищення пенсії, передбаченого ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, не визначений на законодавчому рівні, не вказано, яким саме органом, за рахунок яких коштів і джерел та в якому процедурному порядку він здійснюється. Посилались на неможливість застосування до даних правовідносин положень ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Позивач заперечень на апеляційну скаргу до суду не подавав, постанову суду не оскаржував.

В частині відмовлених позовних вимог постанова суду ні позивачем, ні відповідачем не оскаржувалась.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1, відповідно до положень абз.1 ч.1 ст.1 Закону України Про соціальний захист дітей війни, має статус дитини війни, що підтверджується наявними в матеріалах справи копією пенсійного посвідчення з відповідною відміткою в ньому (а.с.7).

У відповідності до статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції вірно виходив з того, що згідно ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання, чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, дітям війни підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Рішенням Конституційного суду України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року визнано неконституційним положення Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік від 28 грудня 2007 року щодо викладення положень ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни в новій редакції.

Таким чином, з 22 травня 2008 року вихідним критерієм обрахунку підвищення пенсії дітям війни виступав мінімальний розмір пенсії за віком, який, відповідно до частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", вираховувався, виходячи з прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а саме : у 2008 році - статтею 58 Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України ".

Відповідно до статті 58 Закону України "Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" затверджено на 2008 рік прожитковий мінімум на одну особу, яка втратила працездатність, в розрахунку на місяць у розмірі: з 1 січня - 470 грн., з 1 квітня - 481 грн., з 1 липня - 482 грн., з 1 жовтня - 498 грн.

Отже, право на підвищення до пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, що передбачені статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" у 2008 році у позивача виникло з 22 травня 2008 року, тобто, з дня визнання неконституційними положень законів України про Державний бюджет України на певний рік про зупинення дії статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" на відповідний рік, а тому відповідач повинен був здійснити перерахунок та виплатити щомісячну доплату до пенсії позивача відповідно до чинного законодавства, починаючи з 22 травня 2008 року.

Проте, Управлінням Пенсійного фонду України в місті Олександрія Кіровоградської області після 22.05.2008 року відповідне підвищення пенсії позивачу як дитині війни здійснено не було.

У звязку із тим, що згідно ст. 99 КАС України встановлений річний строк звернення до суду з адміністративним позовом, згідно ст. 100 КАС України пропуск зазначеного строку є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову, на чому наполягає відповідач, колегія суддів погоджується з висновком суду про відмову позивачу в задоволенні частини його позовних вимог. Позивач в цій частині постанову суду не оскаржив.

Тому, враховуючи дату звернення позивача до суду першої інстанції з адміністративним позовом, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність зобовязання відповідача здійснити нарахування та виплату підвищення до пенсії позивача з урахуванням річного строку звернення до суду.

Згідно до п.2 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24 жовтня 2007 року № 1261, Пенсійний фонд України організовує у межах своїх повноважень виконання актів законодавства, здійснює контроль за їх реалізацією, узагальнює практику законодавства з питань, що належать до його компетенції, розробляє пропозиції з питань вдосконалення цього законодавства і в установленому порядку вносить їх на розгляд Міністерства праці та соціальної політики.

Отже, посилання апелянта на відсутність встановленого на законодавчому рівні механізму визначення розміру мінімальної пенсії за віком, що застосовується при обчисленні підвищення до пенсії особам, яким встановлено статус дитина війни, визнається колегією суддів безпідставним, і не звільняє субєкта владних повноважень, а саме, Управління Пенсійного фонду України в місті Олександрія Кіровоградської області, діяти на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та Законами України, і ні в якому разі не є підставою для обмеження законних прав, встановлених ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни для цієї категорії осіб.

Доводи апеляційної скарги відповідача стосовно того, що відповідно до вимог ст. 28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування мінімальний розмір пенсії за віком як розрахункова величина застосовується лише до правовідносин, що регулюються цим законом, і до такої категорії громадян як діти війни не застосовується, а згідно ст. 7 Закону фінансове забезпечення державних соціальних гарантій дітей війни здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, і Пенсійний фонд України не повинен нести відповідальність за позовами вказаної категорії громадян є хибними та спростовані вищенаведеними висновками.

Разом з тим, суд першої інстанції, дійшовши висновку про застосування положень ч.1 ст. 100 КАС України, як у мотивувальній частині постанови, так і у її резолютивній частині помилково зобовязав відповідача здійснити нарахування та виплату підвищення до пенсії позивача з 07 липня 2008 року, в той час, як позивач звернувся до суду з позовом 14 жовтня 2009 року.

Тобто, суд першої інстанції помилково вказав у мотивувальній частині постанови дату подачі позову 07 липня 2009 року, тим самим помилково зазначив початок зобовязання відповідача проводити перерахунок допомоги з вказаної дати, а не з 14.10.2008 року.

Вказане дає підстави суду апеляційної інстанції постанову суду першої інстанції змінити, зазначивши початкову дату зобовязання відповідача здійснити нарахування та виплату підвищення до пенсії позивача з 14 жовтня 2008 року.

Керуючись п.2 ч.1 ст.198, ст. 201, 205, 207 КАС України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в місті Олександрія Кіровоградської області задовольнити частково.

Постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 грудня 2009 року змінити, виклавши абзац третій резолютивної частини в наступній редакції:

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в місті Олександрія Кіровоградської області здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 підвищення до пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»та частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" за період з 14 жовтня 2008 року по 31 грудня 2008 року,включно, з урахуванням різниці, яка була виплачена ОСОБА_1 у цей період.

В решті постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 грудня 2009 року залишити без змін.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копії, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий: Л.М. Нагорна

Суддя: С.А. Уханенко

Суддя: О.М. Лукманова