Справа № 39469/09
Суддя: Руденко М.А.
Дата ухвалення: 2010-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" березня 2010 р. справа № 2а-11718/08/0470

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Руденко М.А.

суддів: Сафронової С.В. Уханенка С.А.

при секретарі судового засідання: Литовченко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного від 13 листопада 2009 року по адміністративній справі № 2а-11718/08 за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у м. Дніпродзержинську, Державної податкової адміністрації України про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії, -

В с т а н о в и л а :

В лютому 2007 році позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просила винести рішення, про визнання дій Дніпродзержинської міської державної податкової інспекції та Державної податкової адміністрації України в частині порядку внесення відмітки до паспорту позивача щодо відмови від індивідуального ідентифікаційного номера фізичної особи платника податків та інших обовязкових платежів неправомірними; визнання за позивачем права здійснювати податковий облік за раніше встановленими формами обліку без застосування індивідуального ідентифікаційного номеру, та звільнення позивача від індивідуального ідентифікаційного номеру; зобовязати Дніпродзержинську міську державну податкову інспекцію виключити з інформаційного фонду Державного реєстру відомості про його індивідуальний ідентифікаційний номер та загальні відомості; зобовязати Дніпродзержинську міську державну податкову інспекцію знищити Облікову картку форми № 1 ДР, на підставі якої були внесені дані про присвоєння йому індивідуального ідентифікаційного номера і загальні відомості в інформаційному фонді державного реєстру Дніпродзержинської міської державної податкової інспекції та Державної податкової адміністрації України; зобовязати Державну податкову адміністрацію України виключити присвоєний індивідуальний ідентифікаційний номер і всю інформацію про нього з Державного реєстру фізичних осіб платників податків і інших обовязкових платежів та повідомити його письмово у встановлені законодавством строки про виключення всієї інформації з Державного реєстру фізичних осіб платників податків і інших обовязкових платежів, включаючи прізвище, імя, по батькові, індивідуальний ідентифікаційний номер і все повязане з ним; зобовязати Дніпродзержинську міську державну податкову інспекцію зробити в його паспорті на сторінках 7 або 8, або 9 відмітку наступного змісту «Має право здійснювати будь-які платежі без індивідуального ідентифікаційного номера», завірити цю відмітку підписом начальника або його заступника і гербовою печаткою Дніпродзержинської міської державної податкової інспекції; зобовязати Дніпродзержинську міську державну податкову інспекцію зберегти за ним раніше встановлену форму обліку платника податків та інших обовязкових платежів без застосування індивідуального ідентифікаційного номера.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка вказала на те, що в силу своїх релігійних переконань не бажає мати індивідуальний ідентифікаційний номер, та не бажає щоб будь-які відомості містились про неї в державному реєстрі.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2009 року в задоволені позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду, позивачка звернулась з апеляційною скаргою в якій просила суд скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2009 року та винести нове рішення, котрим задовольнити її позовні вимоги.

В обґрунтування своїх вимог апелянтка вказує на те, що суд першої інстанції не вірно застосував норми матеріального права та процесуального права. Вважає, що згідно положень Закону України «Про державний реєстр фізичних осіб платників податків і інших обовязкових платежів»від 22.12.1994 року саме Дніпродзержинська ДПІ зобовязана вести облік громадян платників податків, за раніше встановленою формою. Зазначеним законом не передбачено делегування функцій ДПІ ніяким іншим державним органам.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість оскарженої постанови, доводи апеляційної скарги, приходить до висновку що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, присвоєний індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_1 (а.с. 35-36).

ОСОБА_1 неодноразово зверталась до відповідачів з листами, в яких вказувала, що є віруючою Української Православної Церкви і просила поставити в паспорті відмітку про право здійснювати будь-які платежі без індивідуального ідентифікаційного номеру, зберегти раніше встановлену форму обліку без застосування індивідуального ідентифікаційного номеру та виключити відомості з державних реєстрів про індивідуальний ідентифікаційний номер. У відповідь їй письмово розяснювався порядок виключення відомостей про індивідуальний ідентифікаційний номер (а.с. 6).

Вирішуючи справу, колегія судів виходила з наступного:

На виконання Закону України «Про державний реєстр фізичних осіб платників податків та інших обовязкових платежів», спільним наказом Державної податкової адміністрації України і Міністерства внутрішніх справ України №602/1226 від 19.10.2004 затверджений Порядок усунення відмітки до паспорта громадянина України щодо ідентифікаційного номера фізичної особи платника податків та інших обовязкових платежів (далі Порядок).

Згідно пунктів 1.5, 2.2 Порядку та додатку 2 до Порядку, особа, яка через свої релігійні або інші переконання відмовляється від ідентифікаційного номера, повинна подати до державної податкової служби за своїм місцем реєстрації письмову заяву за спеціальною формою №В2 з прикладенням свідоцтва про народження, паспорту, свідоцтва про шлюб за наявності, свідоцтва про розірвання шлюбу за наявності, свідоцтва про зміну імені за наявності, копію документа про присвоєння ідентифікаційного номера.

Відповідно до пункту 3.4 Порядку та додатку 3 до Порядку, в термін до 30 календарних днів з дня прийняття заяви, орган державної податкової служби надає заявнику довідку за спеціальною формою №В3 або відмовляє в наданні такої довідки із зазначенням причин відмови.

Відповідно до розділу 4, пункту 5.2 Порядку та додатку 4 до Порядку, фізична особа, яка відмовляється від ідентифікаційного номера, подає до органу внутрішніх справ за своїм місцем реєстрації довідку за формою №В3 та паспорт громадянина України. В разі відсутності невідповідностей, посадова особа органу внутрішніх справ вносить на 7-9 сторінку паспорта відмітку: „Має право здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номеру.

Відповідно до пункту 6.1 Порядку, після надходження відривного корінця до форми №3В від органу внутрішніх справ відносно внесення відмітки до паспорта, посадова особа органу державної податкової служби протягом 2-х тижнів учиняє відповідні дії по внесенню змін до Державного реєстру фізичних осіб платників податків та інших обовязкових платежів.

За словами ОСОБА_1, заяву за формою №В2 з прикладенням необхідних документів, до податкових органів вона не подавала. Вважає положення Порядку №602/1226 від 19.10.2004, затвердженого спільним наказом Державної податкової адміністрації України і Міністерства внутрішніх справ України, незаконними.

Оскільки позивачкою не виконані вимоги, визначені в Порядку усунення відмітки до паспорта громадянина України щодо ідентифікаційного номера фізичної особи платника податків та інших обовязкових платежів, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними тому що для реалізації конституційного права на відмову від індивідуального ідентифікаційного номеру існує певна процедура, від проходження якої ОСОБА_1 відмовляється.

Керуючись пунктом 1 статті 198, статтями 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2009 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з дня складання в повному обсязі.

Судді: М.А. Руденко

ОСОБА_2

ОСОБА_3