Справа № 488/2155/14-а
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2015-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2015 р.м.ОдесаСправа № 488/2155/14-а

Категорія: 10.3.2 Головуючий в 1 інстанції: Селішева Л.І.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого - судді Скрипченка В.О.,

суддів Золотнікова О.С., Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Корабельного районного суду м. Миколаєва від 05 лютого 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Корабельному районі м. Миколаєва про визнання протиправними дій та бездіяльності відповідача суб'єкта владних повноважень та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Корабельному районі м. Миколаєва про визнання дій суб'єкта владних повноважень неправомірними щодо відмови в призначенні йому страхової пенсії із солідарної системи починаючи з 08.08.2012 року та про зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в Корабельному районі м. Миколаєва нарахувати та виплатити йому пільгове щомісячне підвищення пенсії за період з 13.03.2008 року по 07.08.2012 року, компенсувати моральну шкоду, заподіяну дискримінацією його прав та прав його дружини та вимогою про виправлення недостовірної інформації, розміщеної про нього відповідачем.

В обгрунтування позову зазначено, що Управління Пенсійного фонду України в Корабельному районі м. Миколаєва протиправно відмовляє йому в призначенні пенсії за віком після досягнення ним шістдесяти років, право на яке передбачено ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Крім того, позивачу не виплачується пільгове підвищення повного розміру основної пенсії на 1% заробітку за кожен повний рік стажу понад 20 років. Також позивачу було спричинено й моральні страждання, які були викликані розміщенням недостовірної інформації про нього та про його дружину, ОСОБА_2, на офіційному інформаційному порталі Пенсійного фонду України, щодо підстав призначення пенсії останнім.

Постановою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 05 лютого 2015 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із постановленим у справі судовим рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить постанову суду першої інстанції скасувати, прийняти нову постанову, якою позов задовольнити в повному обсязі.

Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю. Враховуючи, що зазначених клопотань не надходило, справа розглянута в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 відповідно до посвідчень серії НОМЕР_1 є постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи та відноситься до 2 категорії, а відтак, окремі питання пенсійного забезпечення позивача регулюються Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з наступного, з чим погоджується апеляційний суд.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення чоловікам 60 років, жінкам - 55 років та наявності страхового стажу не менше п'ятнадцяти років.

Згідно ч. 1 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.

Відповідно ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, як працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Згідно ч. 2 цієї статті евакуйованим з 10 кілометрової зони відчуження призначається пенсія зі зменшенням пенсійного віку на 10 років.

Пенсію за віком позивачу призначено з 02.06.2003 у відповідності з нормами Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, як постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та Закону України «Пре пенсійне забезпечення» яким, до набрання чинності Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», були врегульовані питання пенсійного забезпечення громадян.

Факт призначення позивачу пенсії за віком встановлено судом та не заперечується сторонами.

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пенсії особам, віднесеним де категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді:

а) державної пенсії;

б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до державних пенсій, зокрема, відносяться й пенсії за віком.

Статтею 10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено вибір пенсійних виплат, а саме, особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Аналогічне право передбачено ст. 6 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Пенсію за віком ОСОБА_1 призначено з 02.06.2003 року, з відповідним зменшенням віку на 10 років та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Тобто, посилання ОСОБА_1 на невикористане право вибору однієї з двох можливих пенсій не знаходить свого підтвердження, оскільки при призначенні пенсії була встановлена саме пенсія за віком.

Крім того, з положення п. 13 Перехідних положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у разі якщо особа має право на отримання пенсії, щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян як постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», призначається одна пенсія або щомісячне довічне грошове утримання за її вибором.

Як вказано в наведеній нормі, вибір пенсії надається громадянину саме під час її призначення. Таке призначення, як зазначено вище, відбулось, тому посилання позивача на невикористане право вибору пенсії не має під собою законодавчого обґрунтування.

Також, відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, що вказує на відсутність можливості поновлення права на призначення пенсії за вибором пенсіонера, оскільки Закон N 1058-ІУ був прийнятий 09.07.2003 року, в той час як право виходу на пенсію за віком ОСОБА_1 використав 02.06.2003 року.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що посилання позивача на отримання ним пільгової державної пенсії є помилковим, оскільки вид такої пенсії діючим законодавством не встановлено. Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначає умови дострокового виходу на пенсію даної категорії громадян, а не встановлює окремий порядок призначення пенсії та не визначає її окремий вид.

Статтею 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що перерахунок пенсій за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років, призначених до набрання чинності цим Законом, здійснюється за нормами цього Закону.

Право особи на повторне призначення пенсії за віком або перехід з пенсії за віком на аналогічний вид пенсії законодавством не передбачено.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що підстави для призначення пенсії при досягненні шістдесяти років у позивача відсутнє, оскільки право на призначення такої пенсії вже реалізовано останнім.

Що стосується позовних вимог позивача в частині збільшення розміру його основної пенсії на 1 % заробітку за кожен повний рік стажу понад 20 років, суд першої інстанції виходив з наступного, з чим погоджується апеляційний суд.

Умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення регламентуються ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно з останнім абзацом ч. 2 зазначеної статті, призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і цього Закону.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за кожний повний рік страхового стажу понад 25 років чоловікам і 20 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до ст. 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, зазначеного в абзаці першому цієї частини.

Судом першої інстанції також встановлено, що на момент розгляду справи, позивач отримує пенсію, збільшену на 22 % заробітку за кожен рік понаднормативного стажу, й відповідно до постанови Одеського апеляційного адміністративного суду 04 вересня 2013 року в справі № 2-а-2772/11/1414, обчислено позивачу виходячи з 42 повних років страхового стажу.

Оскільки такий розрахунок збільшення розміру пенсії обчислено відповідачем на підставі рішення суду, яке відповідно до ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», є обов'язковим для виконання, порушення законодавства з боку відповідача відсутнє.

Крім того, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині призначення пенсії після досягнення років, вже розглядались в судовому порядку та були вирішені по суті.

Так, постановою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 13 лютого 2013 року по справі № 2-а-488/5/2013, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про призначення пенсії після досягнення останнім 60-ти річного віку відмовлено в повному обсязі.

Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 13 листопада 2013 року по справі № 488/1610/13-а провадження за позовною заявою ОСОБА_1, про призначення пенсії після досягнення ним 60-ти років закрито. Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 13 листопада 2013 року по справі № 488/1610/13 - без змін.

Що стосується вимог позивача про виправлення недостовірної інформації про нього та членів його родини, суд першої інстанції виходив з наступного, з чим погоджується апеляційний суд.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про доступ до публічної формації» особа, зокрема, має право вимагати виправлення неточної, повної, застарілої інформації про себе, знищення інформації про себе, збирання, використання чи зберігання якої здійснюється з порушенням вимог кону.

Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначає окремі питання пенсійного забезпечення визначеної категорії осіб, зокрема, право дострокового виходу на пенсію. Умови та порядок визначення пенсії визначено Законом України».

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, про відсутність підстав вважати недостовірною інформацію про призначення позивачу пенсії у розумінні Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1

Колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції правильним і таким, що відповідає вимогам ст. ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність рішення суду не спростовують.

Відтак, апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 184, 195, 197, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Корабельного районного суду м. Миколаєва від 05 лютого 2015 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий В.О.Скрипченко

Суддя О.С.Золотніков

Суддя Ю.В.Осіпов