Справа № 803/524/15-а
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2015-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2015 року Справа № 876/5060/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Кушнерика М.П., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2015 року у справі за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Західінкомбанк» про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в :

ФОП ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Західінкомбанк» про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2015 року в задоволенні адміністративного позову ФОП ОСОБА_1 відмовлено повністю.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ФОП ОСОБА_1 оскаржив її, подавши до Львівського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу, в якій зазначає, що оскаржувана постанова є незаконна і необґрунтована та прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, при невідповідності висновків суду обставинам справи і підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позову, оскільки він є клієнтом ПАТ "Західінкомбанк" відповідно до умов договору банківського рахунку і станом на день прийняття НБ України постанови № 433 від 23 липня 2014 року про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Західінкомбанк" на його поточному рахунку знаходились кошти в сумі 15 674 грн. На підставі рішення виконавчої дирекції Фонду від 30 жовтня 2014 року № 230/14 його вимогу про внесення до реєстру вимог кредиторів включено у сьому чергу. Вказані обставини у нього, як інваліда армії ІІ групи, викликали душевні переживання, страждання, потрясіння та загострення хронічних захворювань, в результаті чого в грудні 2014 року, січні 2015 року він вимушений був лікуватися, що стверджується відповідними довідками медичних закладів. Оскільки йому завдано шкоду здоров'ю під час ліквідації Банку, тому його вимоги мають бути віднесені саме до першої черги. З наведених підстав просив визнати неправомірним включення його вимог до реєстру вимог кредиторів ПАТ "Західінкомбанк" сьомої черги і зобов'язати відповідача включити його вимоги до реєстру вимог кредиторів ПАТ "Західінкомбанк" першої черги.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явилися, хоча належним чином були повідомленні про місце та час розгляду справи, а тому колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу згідно з п.2 ч.1 ст. 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ФОП ОСОБА_1 не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 22 липня 2014 року № 433 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Західінкомбанк" виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 23 липня 2014 року № 63 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Західінкомбанк" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Західінкомбанк" та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ "Західінкомбанк" провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_3 строком на 1 рік з 23 липня 2014 року по 23 липня 2015 включно.

Оголошення про відшкодування коштів вкладникам і прийняття вимог кредиторів опубліковано в газеті "Голос України" № 142 (5892) від 29 липня 2014 року.

Частиною першою статті 35 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23 лютого 2012 року № 4452-VI (Закон № 4452-VI) визначено, що тимчасовим адміністратором неплатоспроможного банку та ліквідатором банку (крім ліквідації банку за рішенням власників) є Фонд. Здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків Фонд здійснює через призначену виконавчою дирекцією уповноважену особу Фонду, яка має високі професійні та моральні якості, бездоганну ділову репутацію, повну вищу освіту в галузі економіки, фінансів чи права (не нижче кваліфікаційного рівня "спеціаліст") та професійний досвід, необхідний для виконання заходів у межах здійснення тимчасової адміністрації.

Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 48 цього ж Закону уповноважена особа Фонду з дня свого призначення здійснює серед інших наступні повноваження: складає не пізніше ніж через три дні з дня свого призначення перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду; складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів.

Пунктами 3, 4 частини першої статті 2 цього Закону встановлено, що вклад - це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Відповідно до ст.2 Закону України "Про банки і банківську діяльність", кредитор банку - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

20 липня 2005 року між ТзОВ, правонаступником якого є ПАТ "Західінкомбанк", і фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 було укладено договір банківського рахунку.

Відповідно до умов вказаного договору сторони домовились, що Банк відкриває клієнту рахунки в національній та іноземній валютах та здійснює по них всі види розрахунково-касових операцій у відповідності до вимог договору, законодавства України.

Станом на день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Банку на поточному рахунку позивача знаходились кошти в сумі 15 674 грн.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що ФОП ОСОБА_1 не є вкладником "Західінкомбанк", а є кредитором Банку. Для задоволення вимог підприємця ОСОБА_1 як кредитора, останній повинен був звернутись до Фонду із відповідною заявою у тридцятиденний термін з дня опублікування оголошення про початок процедури ліквідації Банку в газеті "Голос України".

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 04 серпня 2014 року позивач звернувся до уповноваженої особи Фонду ОСОБА_3 із заявою про включення до реєстру вимог кредиторів для отримання коштів в сумі 15 674 грн., які перебували на поточному рахунку згідно із договором банківського рахунку від 20 липня 2005 року.

Відповідно до частини першої статті 52 Закону № 4452-VI кошти, одержані в результаті ліквідації та реалізації майна банку, спрямовуються уповноваженою особою Фонду на задоволення вимог кредиторів у такій черговості: 1) зобов'язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров'ю громадян; 2) грошові вимоги щодо заробітної плати, що виникли із зобов'язань банку перед працівниками до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; 3) вимоги Фонду, що виникли у випадках, визначених цим Законом, у тому числі щодо повернення цільової позики банку, наданої протягом здійснення тимчасової адміністрації з метою забезпечення виплат відповідно до пункту 1 частини шостої статті 36 цього Закону та щодо покриття витрат Фонду, передбачених у пункті 17 частини п'ятої статті 12 цього Закону; 4) вимоги вкладників - фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом; 5) вимоги Національного банку України, що виникли в результаті зниження вартості застави, наданої для забезпечення кредитів рефінансування; 6) вимоги фізичних осіб, платежі яких або платежі на ім'я яких заблоковано (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності); 7) інші вимоги, крім вимог за субординованим боргом; 8) вимоги за субординованим боргом.

30 жовтня 2014 року виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення про затвердження Реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ "Західінкомбанк", відповідно до якого вимоги позивача віднесено до сьомої черги вимог кредиторів.

Колегія суддів вважає, що Фондом правомірно віднесено вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до сьомої черги вимог кредиторів, оскільки, як вірно зазначив в оскаржуваному рішенні суд першої інстанції, чинним законодавством України не визначено права на позачергове отримання коштів з банку, у випадку його ліквідації, інвалідом армії ІІ групи, як кредитором, зобов'язання ж ПАТ "Західінкомбанк" перед відповідачем виникли в результаті здійснення останнім господарської діяльності як фізичною особою-підприємцем, а не внаслідок заподіяння шкоди Банком його життю та здоров'ю.

Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що надані позивачем пояснення і докази про наявність обставин для віднесення його вимог до першої черги вимог кредиторів свідчать про наявність у нього хронічних хвороб, проте не свідчать про причинний зв'язок між діями Банку і погіршенням стану його здоров'я.

Колегія суддів не бере до уваги довідку бухгалтера ФОП ОСОБА_1 ОСОБА_4 про те, що кошти в сумі 15674 грн., які залишилися в банку ПАТ «Західінкомбанк» (м.Луцьк) після його ліквідації в липні 2014 року є заробітною платою ФОП ОСОБА_1, оскільки суду не надано належних та допустимих доказів про нарахування заробітної плати, а вказана довідка не може свідчити про нарахування заробітної плати. Крім того, як вбачається з виписки про операції за рахунком ФОП ОСОБА_1, на вказаному вище рахунку знаходилися кошти за санаторно-курортні путівки ветерана війни, що в свою чергу свідчить про неправдивість довідки, що на рахунку знаходилися лише кошти, призначені для виплати заробітної плати.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.195,198,200,205,206,254 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2015 року у справі № 803/524/15-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий А.Р.Курилець

Судді М.П.Кушнерик

О.І.Мікула