Справа № 9173/10
Суддя: Нагорна Л.М.
Дата ухвалення: 2010-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" серпня 2010 р. справа № 2а-416/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Нагорної Л.М.

суддів: Суховарова А.В. Чепурнова Д.В.

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Самарському районі м. Дніпропетровська

на постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22 грудня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Самарському районі м. Дніпропетровська про визнання рішення незаконними та зобовязання вчинити дії,-

в с т а н о в и л а:

У вересні 2007 року позивачка звернулася до суду першої інстанції з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Самарському районі м. Дніпропетровська, в якому, уточнивши свої позовні вимоги (а.с.104), просила суд визнати незаконним рішення Управління Пенсійного фонду України в Самарському районі м. Дніпропетровська від 13.09.2007 року №1166/06-13 про відмову в перерахунку та виплаті їй підвищення до пенсії, передбаченого ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Самарському районі м. Дніпропетровська перерахувати та виплатити їй підвищення до пенсії, передбачене ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»за 2007 рік. У процесі розгляду справи 30.11.2009 року позивач доповнила позовні вимоги та просила перерахувати та виплатити їй підвищення до пенсії також і за 2008-2009 роки. Відповідно до заяви, позивачка просила розглянути справу за її відсутності в порядку письмового провадження, свої вимоги підтримала у повному обсязі (а.с.104).

Постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22 грудня 2009 року адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено повністю. Визнано неправомірною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Самарському районі м. Дніпропетровська, яка виразилася у не направленні відповідної заяви про збільшення фінансування до головного розпорядника бюджетних коштів, не нарахуванні і не виплаті ОСОБА_1, як дитині війни, з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року надбавки до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»№ 2195 від 18.11.2004р. (в редакції Закону від 19.12.2006р.), в розмірі 30 відсотків від мінімальної пенсії за віком. Зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Самарському районі м. Дніпропетровська нарахувати та виплатити ОСОБА_1, як дитині війни, надбавки до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»№ 2195 від 18.11.2004р. (в редакції Закону від 19.12.2006р.), в розмірі 30 відсотків від мінімальної пенсії за віком відповідно до частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, включно, за виключенням сум, що вже нею отримані.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Управління Пенсійного фонду України в Самарському районі м. Дніпропетровська подало на нього апеляційну скаргу, в якій просило суд скасувати постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22 грудня 2009 року та прийняти нове рішення, яким повністю відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог. Обґрунтовував свої вимоги тим, що механізм розрахунку підвищення пенсії, передбаченого ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, не визначений на законодавчому рівні, не вказано, яким саме органом, за рахунок яких коштів і джерел та в якому процедурному порядку він здійснюється. Крім того, апелянт наполягав на застосуванні положень ст.ст. 99,100 КАС України.

Позивачка заперечень на апеляційну скаргу до суду не подавала.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, та з урахуванням вимог ч.1 ст. 195 КАС України колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1, відповідно до положень абз.1 ч.1 ст.1 Закону України Про соціальний захист дітей війни, має статус дитини війни, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією пенсійного посвідчення з відповідною відміткою в ньому (а.с.7).

У відповідності до статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції вірно виходив з того, що згідно ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання, чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, дітям війни підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приймаючи до уваги той факт, що Рішенням Конституційного суду України № 6-рп від 09 липня 2007 року положення ст. 71 Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік про зупинення дії ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни на 2007 рік втратили чинність з 09.07.2007 року, відповідач повинен був здійснити перерахунок та виплатити щомісячну доплату до пенсії ОСОБА_1 відповідно до чинного законодавства, починаючи з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року включно.

Сторонами визнано, що Управлінням Пенсійного фонду України в Самарському районі м. Дніпропетровська будь-яких дій, повязаних з нарахуванням підвищення до пенсії позивачки з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, включно, не здійснювало, відповідних виплат - не проводило.

Тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність зобовязання Управління Пенсійного фонду України в Самарському районі м. Дніпропетровська здійснити відповідний перерахунок підвищення до пенсії позивачки у розмірі, передбаченому ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, включно.

При цьому слід зазначити, що частиною 3 статті 62 Закону України Про Державний бюджет на 2007 рік встановлено, що для визначення мінімального розміру пенсії за віком, відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, з 1 квітня та з 1 жовтня 2007 року застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, визначений абзацом 5 частини 1 цієї статті, збільшений на 1 %, що складає відповідно: 410.06 гривни та 415.11 гривни. Посилання в ч.3 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування на те, що вказаний розмір мінімальної пенсії за віком застосовується виключно до пенсій, що призначаються на умовах цього Закону, на думку колегії суддів, не може слугувати перешкодою для застосування даної величини мінімального розміру пенсії за віком до обрахування інших пенсій чи доплат, повязаних мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною 1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, мінімального розміру пенсії за віком.

Однак, суд першої інстанції не прийняв до уваги та не розглянув вимоги позивачки стосовно перерахунку підвищення до її пенсії як дитині війни за 2008-2009 роки.

Так, рішенням Конституційного суду України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року визнано неконституційним положення Закону України Про Державний бюджет України на 2008 ріквід 28 грудня 2007 року щодо викладення положень ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війнив новій редакції. Таким чином, відновлено дію ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни.

Таким чином, з 22 травня 2008 року вихідним критерієм обрахунку підвищення пенсії дітям війни виступав мінімальний розмір пенсії за віком, який, відповідно до частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", вираховувався, виходячи з прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а саме: у 2008 році - статтею 58 Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України ".

Відповідно до статті 58 Закону України "Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" затверджено на 2008 рік прожитковий мінімум на одну особу, яка втратила працездатність, в розрахунку на місяць у розмірі: з 1 січня - 470 грн., з 1 квітня - 481 грн., з 1 липня - 482 грн., з 1 жовтня - 498 грн.

Отже, право на підвищення до пенсії у розмірі, який передбачено статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" у 2008 році у позивачки виникло з 22 травня 2008 року, тобто, з дня визнання неконституційними положень законів України про державний бюджет України на певний рік про зупинення дії статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" на відповідний рік, а тому відповідач повинен був здійснити перерахунок та виплатити щомісячну доплату до пенсії ОСОБА_1 відповідно до чинного законодавства, починаючи з 22 травня 2008 року.

Управління Пенсійного фонду України в Самарському районі м. Дніпропетровська повинно було провести відповідний перерахунок підвищення до пенсії позивачки згідно вимог ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, починаючи з 22 травня 2008 року, та сплатити на її користь заборгованість з цих виплат, з урахуванням при цьому норм ч.1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, проте, жодних дій з цього приводу відповідачем вчинено не було.

Що ж стосується позовних вимог ОСОБА_1 щодо перерахунку підвищення до її пенсії згідно вимог ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни за 2009 рік, то вони підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 54 ЗУ Про Державний бюджет України на 2009 рік від 26.12.2008 встановлено, що у 2009 році прожитковий мінімум на одну особу та для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, визначається у розмірах, що діяли у грудні 2008 року. Тобто, цей розмір складає 498 грн. Зміни до статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" у 2009 році та станом на час апеляційного розгляду справи не вносились, постанов Кабінетом Міністрів України, які б визначали інший порядок та розміри виплати відповідної допомоги - не приймалось, пенсія позивачці призначена довічно.

Таким чином, колегія судді приходить до висновку про наявність у позивачки права на перерахунок та виплатити їй недоотриманих сум щомісячної надбавки до пенсії, передбаченої ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року та з 01 грудня 2009 року по теперішній час, з урахуванням при цьому норм ч.1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Згідно до п.2 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24 жовтня 2007 року № 1261, Пенсійний фонд України організовує у межах своїх повноважень виконання актів законодавства, здійснює контроль за їх реалізацією, узагальнює практику законодавства з питань, що належать до його компетенції, розробляє пропозиції з питань вдосконалення цього законодавства і в установленому порядку вносить їх на розгляд Міністерства праці та соціальної політики.

Посилання апелянта на відсутність встановленого на законодавчому рівні механізму визначення розміру мінімальної пенсії за віком, що застосовується при обчисленні підвищення до пенсії особам, яким встановлено статус дитина війни, визнається колегією суддів безпідставним, і не звільняє субєкта владних повноважень, а саме, Управління Пенсійного фонду України в Самарському районі м. Дніпропетровська, діяти на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та Законами України, і ні в якому разі не є підставою для обмеження законних прав, встановлених ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни для цієї категорії осіб.

Доводи апеляційної скарги відповідача стосовно того, що відповідно до вимог ст. 28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування мінімальний розмір пенсії за віком як розрахункова величина застосовується лише до правовідносин, що регулюються цим законом, і до такої категорії громадян як діти війни не застосовується, а згідно ст. 7 Закону фінансове забезпечення державних соціальних гарантій дітей війни здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, і Пенсійний фонд України не повинен нести відповідальність за позовами вказаної категорії громадян є хибними та спростовані вищенаведеними висновками.

Колегією суддів визнається безпідставною вимога Управління Пенсійного фонду України в Самарському районі м. Дніпропетровська щодо застосування положень ст.ст.99,100 КАС Україні, оскільки позивачка з даним адміністративним позовом звернулася до суду у вересні 2007 року з вимогами здійснити перерахунок їй підвищення до пенсії, відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни», починаючи з 2007 рік, тобто, звернення мало місце в межах річного строку.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне постанову суді змінити, відповідно до підпункту 2 частини 1 статті 201 КАС України, оскільки судом першої інстанції не вирішені усі позовні вимоги ОСОБА_1

Керуючись п.2 ч.1 ст.198, п.2 ч.1 ст. 201, 205, 206 КАС України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Самарському районі м. Дніпропетровська задовольнити частково.

Постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22 грудня 2009 року змінити, виклавши абзац третій резолютивної частини в наступній редакції:

«Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Самарському районі м. Дніпропетровська здійснити нарахування та виплатити підвищення до пенсії ОСОБА_1 за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, та за період з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, та з 01 січня 2009 року і в подальшому, згідно ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком,та з урахуванням норм ч.1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування за мінусом отриманих сум за вказаний період».

В решті постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22 грудня 2009 року залишити без змін.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: Л.М.Нагорна

Судді: А.В.Суховаров

ОСОБА_2