Справа № 22-а-6458/11
Суддя: Яворський М. А.
Дата ухвалення: 2011-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 22-а-6458/11 Головуючий у І інстанції Дмитренко А.М.
Категорія 63 Доповідач у 2 інстанції Яворський
УХВАЛА

Іменем України

04 травня 2011 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Яворського М.А,

суддів: Коцюрби О.П., Оношко Г.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України у м. Б.Церкві на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 грудня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України у м. Б.Церкві Київської області про зобовязання відповідача здійснити перерахунок пенсії, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з адміністративним позовом до Управління пенсійного фонду України у м. Б.Церкві Київської області, просив визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови у перерахуванні та виплаті йому пенсії, зобов'язати відповідача перерахувати та виплатити йому як потерпілому від наслідків аварії на ЧАЕС першої категорії як інваліду III групи - в розмірі 6 мінімальних заробітних плат за віком, а також зробити виплату щомісячної додаткової пенсії в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком основну та додаткову пенсії за період з 1 квітня 2008 року.

В судовому засіданні позивач уточнив позовні вимоги і просив суд визнати неправомірною відмову відповідача щодо перерахунку розміру його пенсії та додаткової пенсії , зобовязти відповідача провести перерахунок та виплату його пенсії, встановивши її на рівні 6 мінімальних пенсій за віком, та додаткової пенсії встановивши її на рівні 50 % від мінмальної пенсії за віком з 01 січня 2008 року.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 грудня 2009 року - позовні вимоги задоволено частково.

Визнано неправомірною відмову управління Пенсійного Фонду України в м. Білій Церкві щодо перерахунку пенсії, додаткової пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст.ст.50,54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"

Зобов'язано управління Пенсійного Фонду України в м. Білій Церкві провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії по третій групі інвалідності відповідно до ч.4 ст.54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", встановивши її на рівні 6 мінімальних пенсій за віком виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, визначеної ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" на рівні прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, передбаченого законодавством, та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до ст.50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", встановивши її на рівні 50 % від мінімальної пенсії за віком виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законодавством, починаючи з 1 грудня 2008 року з врахуванням виплаченої пенсії.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просять скасувати незаконну, на їх думку, постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою відмовити в позові в повному обсязі. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необєктивність рішення суду, неповне зясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення Білоцерківським міськрайонним судом Київської області судом норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, що зявилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів знаходить, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є потерпілим від наслідків на аварії на ЧАЕС 1 категорії, йому встановлена третя група інвалідності внаслідок захворювання, повязаного з аварією на ЧАЕС.

Відповідно до ст. 49 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", пенсії особам, віднесеним до категорій 1,2,3,4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

В ч. 4 ст. 54 цього Закону передбачено, що в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по третій групі інвалідності ніж 6 мінімальних пенсій за віком.

Згідно ст. 50 Закону особам, віднесеним до категорії І, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі інвалідам третьої групи 50 % мінімальної пенсії за віком. Ця додаткова пенсія відповідно до положень ст. 53 цього Закону виплачується повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

ОСОБА_1 оспорюючи дії відповідача вважав, що він отримував пенсію та додаткову пенсію значно нищу, ніж це передбачено ст. 50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у звязку з чим звернувся до суду за захистом своїх прав.

Судом встановлено, що відповідачем виплачувалась пенсія відповідно до вимог КМ України № 1 від 03.01.2002 року та № 894 від 13.07.2004 року, № 1293 від 27.12.2005 року, № 530 від 28.05.2008 року.

Вирішуючи вказаний спір та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції прийшов до висновку про порушення відповідачем норм ст. 50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Статтею 19 ч. 2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та Законами України (ст. 113 Конституції України).

При винесенні оскаржуваного рішення суд першої інстанції, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, правомірно прийшов до висновку, що постанови КМ України № 1 від 03.01.2002 року та № 894 від 13.07.2004 року, № 1293 від 27.12.2005 року, № 530 від 28.05.2008 року. суперечать вимогам ст. 50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки істотно звужують обсяг встановлених законом прав.

Також суд першої інстанції правильно не взяв до уваги посилання представника відповідача на ч. 5 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", якою передбачено, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається КМ України, оскільки надання законодавцем такого права КМ України не означає, що останній встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановленого цим же Законом.

Тобто, КМ України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього Закону, в тому числі й інших законів, якими встановлено розмір мінімальної пенсії за віком, розмір якої визначається лише за правилами , передбаченими ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхуванняі іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Згідно з рішенням Конституційного суду України від 22 травня 2008 року за № 10 - рп визнано неконституційними деякі положення Законів України "Про державний бюджет на 2008 рік", зокрема п. 28 розділу 2 зазначеного Закону, яким було внесено на 2008 рік зміни до ст. 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в частині визначення розміру додаткової пенсії, повязаної з впливом аварії на ЧАЕС.

Рішення Конституційного Суду України є обовязковим до виконання на всій території України.

Окрім того, встановлений ч. 2 ст. 95 Конституції України перелік правовідносин, які регулюються Законом про Державний бюджет України, є вичерпним, а тому цей закон не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов'язків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України, зокрема Законом України "Про статус і соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та не може будь-яким чином змінювати визначене іншими законами України правове регулювання суспільних відносин.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 197, 198, 200, 206 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у м. Б.Церкві залишити без задоволення.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 грудня 2009 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ч. 5 ст. 254 КАС України, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя:

Судді: