Справа № 17936/09
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2010-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" листопада 2010 р. справа № 2а-21/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Уханенка С.А.

суддів: Сафронової С.В. Поплавського В.Ю.

при секретарі судового засідання: Близнюк Т.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Дзержинської районної у місті ради на постанову Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 24 квітня 2009 року по справі за позовом Григор`євої ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Дзержинської районної у місті ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2008 року позивачка звернулась до суду з вимогами, які в подальшому уточнила та просила визнати відмову відповідача у проведені перерахунку та виплати боргу з допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, у період з 01.04.2007 року по 01.10.2008 року протиправною, зобов`язати відповідача провести перерахунок суми допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, у період з 01.04.2007 року по 01.10.2008 року відповідно до прожиткового мінімуму, в розмірі 8611,84 та сплатити суму.

Постановою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 24 квітня 2009 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано неправомірною відмову відповідача щодо проведення перерахунку та виплати позивачу заборгованості з допомоги по догляду за дитиною у період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року включно, зобов`язано відповідача провести перерахунок суми допомоги по догляду за дитиною у період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року включно з урахуванням сум, що отримані нею за цей період. В іншій частині відмовлено.

Не погодившись з постановою відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог.

Сторони в судове засідання не з`явились, були належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду справи, тому у відповідності до положення ст.41 КАС України фіксування судового процесу не здійснюється.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивачка 28.03.2007 року народила доньку Григор`єва ОСОБА_2 (а.с.8), є застрахованою особою та знаходиться на обліку у відповідача та отримує від нього виплати допомоги по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку.

Так, відповідно до ст. 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням»допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Законом України Про державний бюджет України на 2007 рік було встановлено наступне:

- абзац 3 частини 2 ст. 56 Закону: допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку - у розмірі, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 гривень для незастрахованих осіб та не менше 23 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідач проводив відповідні виплати до вищезазначеного порядку та розмірів.

Проте, рішенням Конституційного суду України від 09 липня 2007 року №6-рп/2007 положення абзацу третього частини другої статті 56, та п. 14 ст. 71 втратили чинність, як такі, що визнані неконституційним. Це рішення має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

На 2007 рік правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності розмір виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку не встановлювався, а постановою КМУ № 32 від 16.01.2007 року встановлено, що дана допомога у 2007 році застрахованим особам призначається органами праці та соціального захисту населення за місцем їх проживання і в ІІ-ІV кварталах ними ж і виплачується.

Таким чином, при розрахунку розміру допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку слід керуватися ст. 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням»з урахуванням рішення Конституційного суду України № 6-рп/2007 з 09.07.2007 року. Тому, посилання суду першої інстанції на ст. 15 Закону України «Про Державну допомогу сімям з дітьми»є помилковим.

Задовольняючи позовні вимоги в частині недоплати суми за 2007 рік, суд першої інстанції не вірно застосував норми процесуального права.

Так, відповідно до ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна зі сторін.

З матеріалів справи вбачається, що позивач не просить поновити строк звернення до суду, а відповідач просив застосувати наслідки такого пропуску. Тому суду першої інстанції належало вирішити питання щодо застосування наслідки пропуску строку, відмовивши в задоволені позовних вимог.

Проте судом першої інстанції не вирішив заявлене клопотання.

В позовній заяві позивачка не просила визнати причину пропуску звернення до суду поважною та поновити строк, будь-яких інших заяв щодо поновлення строку позивачем не подавалося, за таких обставин колегія суддів приходить до висновку про застосування положень ст. 100 КАС України та вважає за необхідне відмовити в задоволені позовних вимог.

Статтею 62 Закону України Про державний бюджет України на 2007 рік прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років вставлений з 01 жовтня 2007 року у розмірі 470,00 грн.

Враховуючи, що позивач звернувся до суду в листопаді 2008 року, то його вимоги підлягають задоволенню за листопад: 470-140,05=329,95 грудень: 470 144,10 =325,9 грн., Всього : 655,85 грн.

Вирішуючи позовні вимоги за 2008 рік, суд першої інстанції правомірно застосував норми матеріального права так відповідно положень п. 23 пп. 7 розділу II Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік статтею 13 Закону України Про державну допомогу сім'ям з дітьми визначено, що дана допомога виплачується і застрахованим особам, а стаття 15 була викладена в наступній редакції: допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сімї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 гривень.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 28/2008 (№ 10-рп/2008) положення п. 23 ЗУ Про Державний бюджет України на 2008 рік не визнавалися неконституційними, що свідчить про їх чинність та про правомірність дій відповідача щодо нарахування і виплати позивачу допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі по 130 грн. щомісячно з січня 2008 року.

Тому суд першої інстанції правомірно відмовив в цій частині.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне правильно зазначити зобов`язати а не стягнути, оскільки, кошти, які підлягають виплаті позивачці не є власністю відповідача, а виділяються державою централізовано.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду скасуванню в частині задоволених вимог з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись п.3 ч.1 ст. 198, ст. ст. 202, 205, 207 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Дзержинської районної у місті ради задовольнити частково.

Постанову Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 24 квітня 2009 року скасувати в частині задоволених вимог.

Позовні вимоги Григор`євої ОСОБА_1 в цій частині - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Дзержинської районної у місті ради щодо нарахування та виплати Григор`євій ОСОБА_1 державної допомоги по догляду за дитиною за період з 01.11.2007 року по 31.12.2007 року.

Зобов`язати управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Дзержинської районної у місті ради нарахувати та виплатити Григор`євій ОСОБА_1 недоотриману допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно ст. 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням»за період 01.11.2007 року по 31.12.2007 року, в розмірі 655,85 грн.

В іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: С.А. Уханенко

Судді: В.Ю Поплавський

ОСОБА_3