Справа № 2а-4619/10/1470
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2015-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2015 р.м.ОдесаСправа № 2а-4619/10/1470

Категорія: 8.3.1 Головуючий в 1 інстанції: Брагар В. С.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі: судді доповідача - головуючого - Шляхтицького О.І.,

суддів: Джабурія О.В., Крусяна А.В.,

при секретарі - Ханділян Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Очаківської об'єднаної державної податкової інспекції Миколаївської області Державної податкової служби на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2014 року у справі за адміністративним позовом публічного акціонерного товариства "ЮГцемент" до Очаківської об'єднаної державної податкової інспекції Миколаївської області Державної податкової служби, третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Дікергофф Україна" про скасування податкового повідомлення-рішення № /0 від 02.02.10 р., -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2010 року ТОВ "ЮГцемент" звернулось з адміністративним позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просило визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення №/0 від 02.02.10 р. Очаківської об'єднаної державної податкової інспекції Миколаївської області ДПС.

В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що за договором ним отримані управлінські послуги, у ціні яких сплачено податок на додану вартість. Фактичне отримання управлінських послуг, на думку позивача, підтверджується Актами здачі-прийняття робіт, а тому ним вірно включено до складу податкового кредиту суми сплаченого податку на додану вартість.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2014 року адміністративний позов було задоволено.

Визнано протиправним та скасоване податкове повідомлення-рішення Очаківської об'єднаної державної податкової інспекції Миколаївської області Державної податкової служби №/0 від 02.02.10 р.

Не погоджуючись з даною постановою суду податковий орган подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що публічне акціонерне товариство "ЮГцемент" зареєстровано, як юридичну особу та позивач є платником податків.

Податковим органом була здійснена позапланова виїзна перевірка позивача з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість в рахунок майбутніх платежів за жовтень 2009 року, яка виникла за рахунок від'ємного значення з ПДВ, що декларувалось в період за вересень 2009 року.

20.01.10 р. за наслідками перевірки було складено акт № 22/07-00293031, в якому крім іншого зазначено:

- перевіркою підтверджено відображене позивачем у декларації за жовтень 2009 року бюджетне відшкодування у сумі 227547 грн.;

- на порушення пп..7.7.1, пп. 7.7.2 п.7.7 ст.7 Закону України від 03.04.1997 № 168/97 ВР «Про податок на додану вартість» позивачем - завищено заявлену суму бюджетного відшкодування за жовтень 2009 року на суму 88000,00 грн.;

- на порушення пп. 7.4.1, 7.4.4, п.7.4, пп..7.7.1, пп. 7.7.2 п.7.7 ст.7 Закону України від 03.04.1997 № 168/97-ВР „Про податок на додану вартість" позивачем - завищено від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та податкового кредиту за вересень 2009 року на суму 88000,00 грн., - завищено від'ємне значення різниці між сумою податкового кредиту за жовтень 2009 року на суму 88000 грн.;

02.02.10 р. на підставі даного акту відповідачем було прийняте податкове рішення-повідомлення № /0.

Підставою для прийняття податковим органом зазначеного податкового повідомлення-рішення, на думку відповідача стало безпідставне порушення позивачем пп. 7.4.1, 7.4.4, п.7.4, пп..7.7.1, пп. 7.7.2 п.7.7 ст.7 Закону України від 03.04.1997 № 168/97-ВР „Про податок на додану вартість", у тому, що до складу податкового кредиту з ПДВ врахувались суми цього податку сплачені в рахунок оплати отриманих управлінських послуг наданих позивачу ТОВ з іноземними інвестиціями «Дікергофф Україна» на підставі договору № 8 -70 від 10.04.2008 року, які документально не підтверджені наданими підприємством документами та не підтверджено фактичне використання послуг в господарській діяльності.

Податковим органом зазначено, що суттєвою умовою для включення до податкового кредиту по ПДВ сплаченого (нарахованого) ПДВ по отриманим управлінським послугам, є ознака наявності підстав для внесення, а саме наявність певного переліку реквізитів у первинних та інших документах позивача. На думку відповідача, виконавець за договором зобов'язаний надавати позивачеві документальне підтвердження з детальним та повним описом видів послуг, зазначених у звітах про надані послуги, які повинні додаватися до актів про прийняття виконаних послуг, у той час, як акти здачі-приймання робіт не можуть вважатися первинними документами, які підтверджують факти виконаних послуг, оскільки не містять інформації про конкретні обсяги та напрями, за якими згідно Додатку № 1 до договору про надання управлінських послуг № 8-70 від 10.04.2008 здійснювалися відповідні дослідження. Крім того, не визначено, які саме види досліджень та, відповідно управлінських послуг оцінено сторонами за договором у розмірі коштів, зазначеному в цих актах. Відповідач зазначає, що документи щодо результатів досліджень з детальним та повним описом усіх питань відповідно до узгоджених напрямків наданих управлінських послуг у позивача відсутні.

10.04.08 р. позивач уклав з ТОВ з іноземними інвестиціями «Дікергофф Україна» договір про надання управлінських послуг № 8-70.

Відповідно до договору № 8-70, ТОВ з іноземними інвестиціями «Дікергофф Україна» надавала позивачу щомісячний комплекс управлінських послуг (консультаційні послуги технічного характеру, послуги, що пов'язані з фінансовою документацією Товариства, кадровою політикою, маркетингові послуги, послуги в сфері інформаційних технологій, юридичні послуги). Мета цих послуг, як вказано у пункті 1.2 договору, - сприяння діяльності Товариства та підвищення ефективності, прибутковості позивача. Форма надання послуг, згідно з пунктом 1.4 договору, - усні або письмові консультації, поради, рекомендації та/або безпосередня участь представників ТОВ з іноземними інвестиціями «Дікергофф Україна» в нарадах, засіданнях, обговореннях тощо. Вартість послуг - 528 000 грн. в місяць (з ПДВ).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач правомірно відніс до податкового кредиту суму отриманого податку на додану вартість.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України, Закону України «Про податок на додану вартість», Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

За змістом підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (чинного на час виникнення спірних правовідносин), податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

На підставі підпункту 7.4.4 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» зі змінами та доповненнями передбачено: «Якщо платник податку придбаває (виготовляє) матеріальні та нематеріальні активи (послуги), які не призначаються для їх використання в господарській діяльності такого платника, то сума податку, сплаченого у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не включається до складу податкового кредиту.

За правилами підпункту 7.7.1 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» зі змінами та доповненнями передбачено: «сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду».

В ході судового розгляду встановлено, що позивач включив до складу податкового кредиту суми по ПДВ по податковій накладній №85 від 30.09.2009 року (що міститься в матеріалах справи) за консультаційні послуги за вересень 2009 р. згідно договору №8-70 від 10.04.2008 року на загальну суму 528000,00 грн., в тому числі ПДВ 88000,00 грн. відповідно до акту виконаних робіт №69 від 30.09.2009 року за консультаційні послуги за вересень 2009 року згідно договору №8-70 від 10.04.2008 р. на загальну суму 528000,00 грн., в тому числі ПДВ 88000,00 грн.

Також встановлено, що позивач включив до складу податкового кредиту суми по ПДВ по податковій накладній №100 від 31.10.2009 року (що міститься в матеріалах справи) за консультаційні послуги за жовтень 2009 року згідно договору № 8-70 від 10.04.2008 року за ціною без ПДВ 422000.00 грн. на загальну суму 528 000,00 грн., у тому числі ПДВ 88 000,00 грн.

За змістом ст. 9 ч. 1, 2 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити:

назву документа (форми);

дату і місце складання;

назву підприємства, від імені якого складено документ;

зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції;

посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення;

особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Водночас ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначає, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Доводи податкового органу про те, що в актах відсутня інформація про зміст та обсяг господарської операції, колегія суддів вважає неспроможними, з огляду на те, що вони не відповідають вимогам, що містяться у частинах 1 і 2 статті 9 "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні". В актах зазначено, що третя особа надала управлінські послуги (за певний місяць), і це відповідає змісту договору № 8-70; сторони підтвердили відсутність взаємних претензій (що є підтвердженням надання третьою особою послуг в повному обсязі).

До того ж питання дослідження наявних в матеріалах актів здачі - приймання робіт (надання послуг), як документів підтверджуючих факт здійснення господарської операції за договором про надання управлінських послуг № 8-70 від 10.04.2008 року вже було вирішено судом, справа № 814/4529/13-а.

За змістом ч. 5 ст. 227 КАС України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при розгляді справи.

З ухвали Вищого адміністративного суду України від 16 вересня 2013 року вбачається, що скасовуючи постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2011 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2012 року, прийняті у справі № 814/4529/13 - а, суд касаційної інстанції зазначив, що "… в матеріалах справи наявні платіжні документи та акти здачі-приймання робіт (надання послуг), які містять всі, передбачені ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", обов'язкові реквізити, що спростовує висновки судів попередніх інстанцій про те, що вказані акти не можуть підтверджувати факт здійснення господарських операцій…. ".

Таким чином, оскільки у позивача, як на момент проведення перевірки, так і під час судового розгляду даної справи були в наявності та підтвердженні відповідні первині документи щодо надання управлінських послуг та використання у їх власній господарській діяльності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції що позивач, в порядку визначеному вказаними нормами, правомірно відніс до податкового кредиту, отриманий ПДВ.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В ході розгляду справи позивач довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, а відповідач не надав суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на суб'єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів, а також на невірному тлумаченні норм матеріального права. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що позовні вимоги публічного акціонерного товариства "ЮГцемент" є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ч. 1 ст. 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 206, ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Очаківської об'єднаної державної податкової інспекції Миколаївської області Державної податкової служби залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2014 року у справі № 2а-4619/10/1470 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення судового рішення у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Дата складення у повному обсязі і підписання рішення суду - 08 червня 2015 року.

Головуючий: О.І. Шляхтицький

Суддя: О.В. Джабурія

Суддя: А.В. Крусян