Справа № 7134/10
Суддя: Нагорна Л.М.
Дата ухвалення: 2010-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" серпня 2010 р.справа № 2а-1109/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Нагорної Л.М.

суддів: Чепурнова Д.В. Суховарова А.В.

при секретарі судового засідання: Овчинніковій Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 07 грудня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Бобринецькому районі Кіровоградської області на неправомірні дії, що ущемляють права, стягнення недоплаченої пенсії учасникам війни, інших виплат, повязаних з її недоплатою, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2009 року ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України у Бобринецькому районі Кіровоградської області, в якому просила суд визнати дії відповідача у обмеженні права на отримання підвищення до пенсії у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком неправомірними, поновити обмежені права та стягнути за рахунок Держави на її користь 12909,94грн., з яких 6973,48 недоплачена пенсія з 01 серпня 2006 року по 01 вересня 2009 року, 5936,46грн. індексація за порушення строку виплати. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту", вона є учасником війни і на підставі ч.4 ст. 14 цього Закону має право на отримання підвищеного на 50% розміру пенсії від мінімальної пенсії за віком. Однак, всупереч вимогам вищезазначеного Закону, позивачці у 2006-2009 роках не у повному розмірі була виплачена пенсія.

Відповідач проти позову заперечував.

Постановою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 07 грудня 2009 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено у повному обсязі за їх безпідставністю.

ОСОБА_1, не погодившись із постановою суду, подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову постанову, якою задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі.

Заперечень на апеляційну скаргу відповідач до суду не направляв.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду відповідно до ст. 195 КАС України - в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників війни, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією пенсійного посвідчення серії Д №392397 від 14 липня 2006 року (а.с.4).

Відповідно до ч.3 ст.14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" в редакції від 22.10.1993 року, учасникам війни, пенсії підвищуються на 50 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що Законом України «Про внесення змін до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 05 жовтня 2005 року доповнено та змінено частину третю частиною четвертою статті 14 та викладено в такій редакції: "Учасникам війни, нагородженим орденами і медалями колишнього Союзу РСР за самовіддану працю і бездоганну військову службу в тилу в роки Великої Вітчизняної війни, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 15 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, іншим учасникам війни - на 10 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність". Управління Пенсійного фонду України у Бобринецькому районі Кіровоградської області виплачувало позивачці з 01.03.1998 року підвищення до пенсії у відповідності положень до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" на час виплати та згідно затвердженого Державного бюджету на відповідний рік.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає фактичним обставинам справи та узгоджується з положеннями ч.4 ст.14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" зі змінами на від 05 жовтня 2005 року, які неконституційними не визнавались та діють станом на теперішній час.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст..6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до цього Закону та Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" дане підвищення провадиться за їх вибором згідно з одним із законів.

Позивач, отримуючи з 1998 року підвищення до пенсії відповідно до ст.14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" , не виявляла бажання отримувати підвищення до пенсії згідно ст..6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»та відповідної заяви про припинення виплати підвищення до пенсії на підставі ст.14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та нарахування підвищення до пенсії згідно ст..6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» - відповідачу не надавала.

За таких обставин посилання апелянта на те, їх правові відноси з відповідачем засновані на принципах юридичної визначеності, а саме - ст..6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», колегією суддів визнається безпідставним.

Доводи апеляційної скарги не спростовують зроблений судом першої інстанції висновок.

Відповідно до ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.200, 205, 206 КАС України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 07 грудня 2009 року залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду України протягом двадцяти днів з дня виготовлення її повного тексту.

Повний текст ухвали виготовлено 20 серпня 2010 року.

Головуючий: Л.М.Нагорна

Судді: Д.В.Чепурнов

ОСОБА_2