Справа № 817/747/15
Суддя: Сало А.Б.
Дата ухвалення: 2015-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/747/15

02 червня 2015 року 15год. 46хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Сало А.Б. за участю секретаря судового засідання Школяр О.І. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник Никонець Д.А.

відповідача: представник Довгалюк І.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Публічного акціонерного товариства "Рівнеазот"
до Міжрегіонального головного управління ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників
про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ :

До Рівненського окружного адміністративного суду звернулося Публічне акціонерне товариство «РІВНЕАЗОТ» (далі - ПАТ «РІВНЕАЗОТ») з позовом до Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників про визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 06.03.2015 року.

26.03.2015 року до початку судового розгляду справи позивач подав заяву про зміну предмета адміністративного позову, за змістом якої, додатково просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників від 06.03.2015 р. №№ , 0, .

Враховуючи відповідність заяви вимогам ст.ст. 51, 137 та ст. 106 КАС України та те, що вона подана представником до початку судового розгляду справи по суті, а вказані в ній податкові повідомлення-рішення прийняті на підставі того ж акта податкової перевірки, що і рішення від 06.03.2015 р. № , ухвалою суду, що постановлена без виходу до нарадчої кімнати, заява про зміну предмета адміністративного позову прийнята та приєднана до справи.

За клопотанням сторін розгляд справи неодноразово відкладався для підготовки додаткових пояснень та доказів.

В судовому засіданні 05.05.2015 року позовні вимоги з урахуванням заяви про зміну предмета адміністративного позову підтримані представником позивача, який на їх обґрунтування зазначає, що обставини, які викладені в акті перевірки, та які покладено в основуоспорюванихнарахувань, не відповідають фактичному стану справ, а оскаржувані рішення Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників№ від 06.03.2015 р., яким на підставі п. 4 ст. 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 р. № 265/95-ВР до ПАТ «РІВНЕАЗОТ» застосовані штрафні (фінансові) санкції на суму 2720,00 грн.; № від 06.03.2015 р., яким на підставі підпункту 54.3.3. пункту 54.3. ст. 54 Податкового кодексу України та згідно з ст. 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» до ПАТ «РІВНЕАЗОТ» застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) на суму 6204,20 грн.; № від 06.03.2015 р., яким збільшено зобов'язання ПАТ «РІВНЕАЗОТ» по податку на прибуток іноземних юридичних осіб на 970566,06 грн. та нараховано штрафні санкції в розмірі 242 641,52 грн., а всього - 1 213 207,58 грн.; № від 06.03.2015 р., про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким на підставі п. 3 ч. 11 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року № 2464-VI (далі - Закон № 2464-VI) до ПАТ «РІВНЕАЗОТ» застосовано штрафні санкції на суму 12959,05 грн. є необґрунтованими та безпідставними, прийнятими з порушенням норм діючого законодавства.

Зокрема, вказує на порушення процедури розгляду результатів перевірки та прийняття податкових повідомлень-рішень. Зазначає, що за наслідками розгляду заперечень платника податків, поданих на акт перевірки, контролюючий орган вніс коригування в акт перевірки шляхом викладення в новій редакції висновків акта перевірки, деталізації певних розділів, чим фактично вніс зміни до акта перевірки, які виклав у надісланому03.03.2015 р. ПАТ "РІВНЕАЗОТ" листі«Про розгляд заперечень до Акту № 159/28-10-40-30/05607824 від 11.02.2015 року документальної планової перевірки ПАТ «РІВНЕАЗОТ» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства України за період з 01.01.2012 року по 31.12.2013 року» за №4800/10/28-10-40-3-09.

Позивач заперечує порушення податкового законодавства, викладені в акті перевірки, які слугували підставою для прийняття оспорюваних рішеньМіжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників, а саме:

1) щодо незабезпечення щоденного друку на реєстраторах розрахункових операцій фіскальних звітних чеків та їх зберігання в книгах обліку розрахункових операцій.

У своїх поясненнях вказує, що за вчинення порушень, про які йдеться у пункті 4 статті 17 Закону № 265/95-ВР, відповідний орган державної фіскальної служби України може застосувати лише одну фінансову санкцію у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян незалежно від кількості виявлених під час перевірки суб'єкта підприємницької діяльності, який здійснює розрахункові операції за товари (послуги), випадків невиконання щоденного друку фіскального звітного чеку та/або його незберігання в книзі обліку розрахункових операцій.

2) щодо порушення вимог п. 2.11., п. 3.1. Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 р. № 637, що полягає у проведенні готівкових розрахунків без подання одержувачем коштів платіжного документа (товарного або касового чека, квитанції до прибуткового ордера, іншого письмового документа), який би підтверджував сплату покупцем готівкових коштів на загальну суму 5589,20 грн. та видачі готівкових коштів під звіт без повного звітування щодо раніше виданих коштів на загальну суму 2460,00 грн.

Позивач зазначає, що на підтвердження дотримання ПАТ «РІВНЕАЗОТ» порядку ведення касових операцій до перевірки було пред'явлено належним чином оформлені звіти про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт № О-00002056 від 25.10.2013 р., № О-00002214 від 18.11.2013р., № О-00002215 від 18.11.2013 р., № О-00002608 від 30.12.2013 р., № О-00002609 від 30.12.2013 р., де чітко зазначено посадову особу, якій видані кошти, її підписи, кількість витрачених коштів. Крім того, до кожного звіту долучено копії відповідних квитанцій банку та платіжних доручень, що підтверджують здійснені підзвітними особами витрати готівки під час придбання товарів та оплати наданих послуг.Наголошує, що вказані копії банківських квитанцій та дублікати платіжних доручень повністю відповідають вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», і являються іншими первинними документами, які підтверджують сплату покупцем готівкових коштів для надавачів послуг. Крім того, зазначає, що в перевіряємому періоді з 01.01.2012 р. по 31.12.2013 р. видача працівникам готівкових коштів під звіт без повного звітування щодо раніше виданих коштів не здійснювалась, а вказана в акті сума коштів в розмірі 2460,00 грн. (1230,00 грн. для ОСОБА_4 та 1230,00 грн. для ОСОБА_5.) не видавалась під звіт працівникам підприємства.

3) щодо порушення ПАТ "РІВНЕАЗОТ"абз. г) п.п. 160.1, 160.2 ст. 160 Податкового кодексу України, яке полягає в не утриманні та не перерахованні до бюджету податку за ставкою 15% в сумі 965594,87 грн. в 2012 році та в сумі 4971,19 грн. в 2013 році, при виплаті доходу нерезиденту фірмі АО «НИТРОФЕРТ», Естонія за надані послуги по оренді вагонів - мінераловозів.

Обґрунтовуючи безпідставність наведеного вище висновку акта перевірки, позивач вказує, що згідно, п. 103.4. ст. 103 ПК України підставою для звільнення (зменшення) від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України є подання нерезидентом з урахуванням особливостей, передбачених пунктами 103.5 і 103.6 цієї статті, особі (податковому агенту), яка виплачує йому доходи, довідки (або її нотаріально засвідченої копії), яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України (далі - довідка), а також інших документів, якщо це передбачено міжнародним договором України.Відповідно до ст.4 Конвенції між Урядом України і Урядом Естонської Республіки про уникнення подвійного оподаткування та попередження податкових ухилень стосовно податків на доход і майно від 10.05.1996, при застосуванні цієї Конвенції вираз «резидент Договірної Держави» означає особу, яка за законодавством цієї Держави підлягає оподаткуванню в ній на підставі місця проживання, постійного перебування, місцезнаходження керівного органу, місця реєстрації або іншого аналогічного критерію. Як вбачається зі змісту укладеного контракту, копій дозволу на заснування від 14.12.1993, довідки про реєстрацію АТ «НІТРОФЕРТ», витягу із комерційного та торгового реєстру Естонії,витягу із зазначенням наявних відомостей у торговому реєстрі станом на 18.02.15, витягів з Центральної бази реєстраційних відділів окружних судів станом на 24.11.09, на 04.11.11 та на 25.06.13, а також витягу про реєстрацію та відсутність заборгованості зі сплати податків станом на 25.06.13 АТ «НІТРОФЕРТ» розташоване за адресою Javekula tee 1, Kohtla-Jarve, 30197 Estonia, тобто в Естонській Республіці, а тому виходячи із зазначених норм Конвенції є резидентом Естонії. При цьому, Конвенціяне передбачає, що резидент будь-якої з Договірних сторін повинен підтверджувати свою резидентність будь-якими документами, в тому числі Довідками уповноважених органів Договірних сторін.

Також позивач наголошує, що нерезидентом АТ «НІТРОФЕРТ» була надана підприємству ПАТ «РІВНЕАЗОТ» довідка видана Східним Податковим Митним Центром Податкового та Митного Управління Естонії за формою затвердженою згідно із законодавством Естонії та її нотаріально завірений переклад, що підтверджує його статус резидента Естонії. При цьому, згідно ст. 13 Договору між Україною та Естонською Республікою про правову допомогу та правові відносини у цивільних та кримінальних справах документи, що були складені або засвідчені відповідною установою однієї з Договірних Сторін, скріплені печаткою та засвідчені підписом компетентної особи, мають силу документа на території другої Договірної Сторони без будь-якого іншого засвідчення.

З урахуванням наведеного позивач зазначає, що АТ «НИТРОФЕРТ» є резидентом Естонії, сплачує податки на свої доходи на території Естонії, а тому згідно Конвенції між урядом України і урядом Естонської Республіки про уникнення подвійного оподаткування та попередження податкових ухилень стосовно податків на доход і майно (дата підписання 10.05.1996 р.) звільняється від сплати податку на доходи на території України.

4) щодо порушення вимог ч. 1 ст. 7 та п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року № 2464-VI, яке полягає у заниження у Звітах з грудня 2011 року по січень 2013 року загальної суми заробітної плати, на яку нараховується та з якої утримується єдиний внесок, що призвело до заниження показників нарахування єдиного внеску за ставкою 37,96% та 8,41% в загальних сумах, відповідно, 128384,13грн. та 1206,34 грн. та заниження утримання єдиного внеску за ставкою 3,6% в загальній сумі 12691,28 грн.

Позивач зазначає, що жодних порушень в ході здійснення нарахування та утримання сум єдиного внеску із заробітної плати працівників в перевіряємому періоді допущено не було, а сплата єдиного внеску в грудні 2011 року - лютому 2013 року здійснена своєчасно та у повному обсязі. Акт перевірки не містить жодних посилань на відсутність або неправильне оформлення позивачем бухгалтерських та інших документів, які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які нараховується єдиний внесок.

Вказує також, що в Звітах за січень 2012 р. - лютий 2013 р. відображено суми єдиного внеску нарахованого працівникам підприємства з відповідних сум заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), нарахування і виплата якої проводилась у поточних звітних періодах. Водночас частину таких сум єдиного внеску, як і сум виплаченого доходу, помилково було відображено у поданій звітності як здійснення донарахування у зв'язку з виправленням помилки, допущеної в попередніх звітних періодах, що не відповідає дійсності. На рахунок управління Пенсійного фонду, відкритий в органах Державного казначейства України, суми єдиного внеску за грудень 2011 р. - лютий 2013 р. перераховано своєчасно та у повному обсязі, що підтверджується відповідними банківськими документами.

Відповідач -Міжрегіональне головне управління ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників позов не визнав, подав письмові заперечення.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила. Не погоджується з доводами викладеними в ньому, вважає позовні вимоги безпідставними і такими, що не підлягають до задоволення. В обґрунтування своєї позиції покликається на те, щов період з 22.09.2014 р. по 04.02.2015 р. Міжрегіональним головним управлінням ДФС - Центральним офісом з обслуговування великих платників було проведено документальну планову виїзну перевірку ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «РІВНЕАЗОТ» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства України за період з 01.01.2012 року по 31.12.2013 року та складено акт про результати перевірки від 11.02.2015 р. № 159/28-10-40-30/05607824, на підставі якого винесені оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

Відповідач наголошує, що Управлінням громадського харчування ПАТ «РІВНЕАЗОТ» допущено порушення вимог Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а саме п. 9 ст. 3, що полягає в незабезпеченні щоденного друку на реєстраторах розрахункових операцій фіскальних звітних чеків та їх зберігання в книгах обліку розрахункових операцій.Пунктом4 статті 17 Закону № 265/95-ВР встановлено, що за порушення вимог цього Законуу разі невиконання щоденного друку фіскального звітного чеку або його не зберігання до суб'єктів господарювання, за рішенням відповідних органів застосовуються фінансові санкції у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.Всього незабезпечено щоденного друкування на реєстраторах розрахункових операцій та не забезпечено зберігання в КОРО 8 фіскальних звітних чеків. Відтак, податковим органом правомірно розраховано суму штрафних санкцій за кожен встановлений випадок порушення чинних норм.

Щодо порушення вимог Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні відповідача зазначає, що п. 7.39. даного положення встановлено, що під час перевірки звітів про використання коштів для вирішення господарських питань особлива увага приділяється дотриманню підзвітними особами встановлених термінів складання та подання до бухгалтерії відповідних звітів, своєчасність повернення до каси підприємств залишку невикористаних коштів (одночасно з відповідним звітом), наявність оригіналів підтвердних документів, їх погашення тощо.

Пунктом 138.2 статті 138 Податковим кодексом України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідач наголошує, що в акті перевірки встановлено проведення ПАТ «РІВНЕАЗОТ» готівкових розрахунків без подання одержувачем коштів платіжного документа (товарного або касового чека, квитанції до прибуткового ордера, іншого письмового документа), який би підтверджував сплату покупцем готівкових коштів. Копії наданих працівниками підприємства фіскальних чеків та дублікати платіжних доручень не можна вважати належними доказами, що підтверджують сплату коштів, оскільки Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні передбачає наявність саме оригіналів підтвердних документів.

Згідно вимог п. 2.11 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні № 637 видача готівкових коштів під звіт або на відрядження здійснюється відповідно до законодавства України за умови звітування нею у встановленому порядку за раніше отримані під звіт суми.

Відповідач зазначає, що вибірковою перевіркою встановлено подальшу видачу готівкових коштів підзвітним особам (ОСОБА_4 та ОСОБА_5.), які не відзвітувалися за попередньо отримані кошти. Наголошує на правомірності та законності податкового повідомлення рішення № від 06.03.2015 р.

Крім того, вказує на встановлені факти здійснення позивачем виплат доходу нерезиденту джерелом походження з України без утримання податку з доходів нерезидента, а саме:

- при виконанні контракту № 18/11 від 27.12.2011 р. укладеного з фірмою - нерезидентом АО «Нитроферт», Естонія. Предмет контракту - суборенда двох залізнодорожних вагонів-мінераловозів, які мають право виходу на дороги загального користування та поїздок по залізним дорогам України, Білорусії, країн Балтії на протязі усього терміну оренди. На виконання умов даного договору нерезидентом АО «Нитроферт», Естонія було надано послуги на загальну суму - 629 511,93 євро/6 437 299,15 грн. згідно актів виконаних робіт. ПАТ «РІВНЕАЗОТ» здійснено виплату нерезиденту АО «Нитроферт», Естонія за надані послуги по оренді мінераловозів в сумі 629 511,93 євро/6 437 299,15 грн. Вказані виплати проведені без утримання податку з доходів нерезидента походженням з України.

- при виконанні контракту № 16/13 від 21.03.2013 р. укладеного з фірмою - нерезидентом АО «Нитроферт», Естонія. Предмет контракту - суборенда двох залізнодорожних вагонів-мінераловозів, які мають право виходу на дороги загального користування та поїздок по залізним дорогам України, Білорусії, країн Балтії на протязі усього терміну оренди. На виконання умов даного договору нерезидентом АО «Нитроферт», Естонія було надано послуги на загальну суму - 3 236 євро/33 141,27 грн. згідно актів виконаних робіт. ПАТ «РІВНЕАЗОТ» здійснено виплату нерезиденту АО «Нитроферт», Естонія за надані послуги по оренді мінераловозів в сумі 629 511,93 євро/6 437 299,15 грн. Вказані виплати проведені без утримання податку з доходів нерезидента походженням з України.

ПАТ «РІВНЕАЗОТ» для підтвердження статусу податкового резидента фірми АО «Нитроферт», Естонія надано Довідку № 8-8/23217-1 від 07.05.2013 р., на основі положення № 390-Р «Про порядок оподаткування» від 28.11.2012, що АО «Нитроферт», Естонія зареєстроване як платник ПДВ за реєстраційним номером ЕЕ 100164723 від 22.11.1996, видану Податковим та Митним управлінням Естонії. Проте Відповідач вказує, що дана довідка не засвідчує, що АО «Нитроферт» являється платником податку на прибуток та є резидентом Естонії відповідно до Конвенції між урядом України та урядом Естонської Республіки про уникнення подвійного оподаткування та попередження податкових ухилень стосовно податків на дохід і майно (дата підписання 10.05.1996) та належним чином не легалізована, а саме на ньому не проставлений апостиль, чим порушено вимоги п. 103.4., 103.5. ст. 103 ПК України.

Таким чином, відповідач вважає, що в порушення абз. г) п.п. 160.1, 160.2 ст. 160 Податкового кодексу України при виплаті доходу нерезиденту фірмі АО «НИТРОФЕРТ», Естонія за надані в 2012 та 2013 рр. послуги по оренді вагонів - мінераловозів, ПАТ «РІВНЕАЗОТ» не утримано та не перераховано до бюджету податок за ставкою 15% в сумі 965594,87 грн. в 2012 році та в сумі 4971,19 грн. в 2013 році.

Відповідач доводить, що перевіркою повноти відображення у звітності сум нарахованої заробітної плати, на які нараховується та з яких утримується єдиний внесок, встановлено: у Звітах з грудня 2011 р. по січень 2013 р. ПАТ «РІВНЕАЗОТ» занижено загальну суму заробітної плати, на яку нараховується та з якої утримується єдиний внесок, чим порушено вимоги ч. 1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування». Позивачем самостійно виправлено помилку та відображено заробітну плату у Звітах за наступні місяці, відповідно з січня 2012 р. по лютий 2013 р. по рядку 6.4. Вказане порушення вплинуло на правильність нарахування єдиного внеску за ставкою 37,96% та 8,41% на суми заробітної плати, на які нараховується єдиний внесок; та на правильність утримання єдиного внеску за ставкою 3,6% на занижені суми заробітної плати, чим порушено вимоги п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Заслухавши пояснення представників сторін, повно і всебічно з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Суд встановив, що уповноваженими особами Міжрегіонального Головного Управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників на підставі наказу № 889 від 08.09.2014 року, згідно із пп. 20.1.4. п. 20.1. ст.20, пп.77.4ст.77, п.82.1ст.82Податкового кодексу Українита відповідно до плану-графіка на ІІІ квартал 2014 року в період з 22.09.2014 р. по 04.02.2015 р. проведено документальну планову виїзну перевірку Публічного акціонерного товариства "РІВНЕАЗОТ" (скорочена назва ПАТ "РІВНЕАЗОТ") з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2013 р. Наказом Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників від 26.09.2014 р. № 954 проведення перевірки зупинялось з 29.09.2014 р., з09.12.2014 р. (наказ від 05.12.2014 р. № 13) поновлено проведення перевірки на невикористаний строк у кількості 25 робочих днів.Перевірка продовжувалась на підставі наказу Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників № 31 від 14.01.2015 р. на 15 робочих днів.

За результатами перевірки Міжрегіональним головним управлінням ДФС - Центральним офісом з обслуговування великих платників складено акт від 11.02.2015 № 159/28-10-40-30/05607824, відповідно до висновків якого встановлено, зокрема, порушення п. 9 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 р. № 265/95-ВР; п. 2.11., п. 3.1. Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 р. № 637; абз. г) п.п. 160.1, 160.2 ст. 160 Податкового кодексу України та ч. 1 ст. 7 та п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року № 2464-VI. (а.с.10-65 т.1).

Платник податків з висновками акту перевірки та викладеними в ньому обставинами не погодився та подав до податкового органу заперечення на акт перевірки від 18.02.2015 за № 719 (а.с.67-70 т.1).

Міжрегіональним головним управлінням ДФС - Центральним офісом з обслуговування великих платниківрозглянуто заперечення та надіслано ПАТ "РІВНЕАЗОТ" відповідь «Про розгляд заперечень до Акту № 159/28-10-40-30/05607824 від 11.02.2015 року документальної планової перевірки ПАТ «РІВНЕАЗОТ» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства України за період з 01.01.2012 року по 31.12.2013 року» від 03.03.2015 р. за №4800/10/28-10-40-3-09 (а.с.71-80 т.1).

Дослідженням відповіді на заперечення встановлено, що орган ДФС за результатами розгляду заперечень платника податків на акт перевірки вніс зміни до акта перевірки шляхом викладення в новій редакції висновків акта перевірки та деталізації окремих його розділів.

Відповідно дост.19 Конституції Україниоргани державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцієютазаконами України.

Статтею 21 Податкового кодексу Українивстановлено, що посадові особи контролюючих органів зобов'язані, зокрема, дотримуватисяКонституції Українита діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; забезпечувати сумлінне виконання покладених на контролюючі органи функцій; забезпечувати ефективну роботу та виконання завдань контролюючих органів відповідно до їх повноважень; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.

Згідно з п.86.1 ст.86Податкового кодексу Українирезультати перевірок (крім камеральних) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов'язаний його підписати.

Відповідно доп.3 розділу І Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації від 22.12.2010 р. № 984 (далі Порядок), акт - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки фінансово-господарської діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

Пунктом 3 розділу ІV Порядку передбачено, що один примірник акта (довідки) про результати документальної перевірки з відповідними додатками у день його підписання або відмови від підписання вручається або надсилається платнику податків або його законному представнику.

За змістом пункту 6 розділу ІV Порядку, за результатами розгляду заперечень складається висновок довільної форми, у якому зазначаються наведені в акті (довідці) перевірки висновки, факти та дані, відносно яких надано заперечення платником податків, короткий зміст заперечень, наводиться обґрунтування позиції органу державної податкової служби стосовно кожного питання, порушеного в запереченнях, та підводиться підсумок щодо обґрунтованості заперечень. Зазначенийвисновок є складовою частиною (додатком) матеріалів перевірки, залишається в органі державної податкової служби та враховується керівником (заступником керівника) органу державної податкової служби при їх розгляді і прийнятті податкового повідомлення-рішення. На підставі висновку складається обґрунтована письмова відповідь щодо результатів розгляду заперечень, яка підписується керівником (заступником керівника) органу державної податкової служби та надсилається платнику податків у порядку, встановленому абзацом другим цього пункту.

Системний аналіз наведених вище правових норм дає підстави для висновку, що після складання, підписання, реєстрації та надіслання акта перевірки платнику податків контролюючий орган не вправі вносити будь-які зміни чи коригування його змісту та додатків до акта перевірки, позаяк законом така можливість не передбачена.

За встановлених обставин суд вважає, що описані вище дії податкового органу щодо внесення змін до акта перевірки після його підписання порушують встановлену законом процедуру оформлення результатів перевірки, а тому є неправомірними.

Міжрегіональним головним управлінням ДФС - Центральним офісом з обслуговування великих платників на підставі акта перевірки № 159/28-10-40-30/05607824 від 11.02.2015 прийняті:

- податкове повідомлення-рішення № від 06.03.2015 р., яким до ПАТ «РІВНЕАЗОТ» застосовані штрафні (фінансові) санкції на суму 2720,00 грн.

- податкове повідомлення-рішення№ від 06.03.2015 р., яким до ПАТ «РІВНЕАЗОТ» застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) на суму 6204,20 грн.

- податкове повідомлення-рішення № від 06.03.2015 р., яким збільшено зобов'язання ПАТ «РІВНЕАЗОТ» по податку на прибуток іноземних юридичних осіб на 970566,06 грн. та нараховано штрафні санкції в розмірі 242 641,52 грн., а всього - 1 213 207,58 грн.

- рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 06.03.2015 р., яким до ПАТ «РІВНЕАЗОТ» застосовано штрафні санкції на суму 12959,05 грн.(а.с.66,93-96 т.1).

Щодо ППР № від 06.03.2015 р.

Перевіряючи правомірність виявлених перевіркою порушеньвимог Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 р. № 265/95-ВР, які слугували підставою для застосування штрафних (фінансових) санкцій на суму 2720,00 грн., суд встановив та врахував наступне.

З акта перевірки, письмових заперечень проти позову, пояснень представників сторін в судовому засіданні встановлено, що за результатами перевірки податковим органом встановлено порушення ПАТ «РІВНЕАЗОТ» вимог п. 9 ст. 3 вказаного Закону№ 265/95-ВР, що полягає у незабезпеченні щоденного друку на реєстраторах розрахункових операцій фіскальних звітних чеків та їх зберігання в книгах обліку розрахункових операцій, а саме:

- по РРО фіскальний № , не збережений в КОРО № /387/2 від 06.05.2011р. фіскальний звітний чек № 0687 від 25.09.2012 р.;

- по РРО фіскальний № , не збережений в КОРО № /1050/3 від 29.11.2011р. фіскальний звітний чек № 1159, фіскальний звітний чек № 0967 за 13.09.2012 р. фактично роздрукований 14.09.2012 р.;

- по РРО фіскальний № , фіскальний звітний чек № 01252 за 01.06.2013 р. фактично роздрукований 02.06.2013 р.;

- по РРО фіскальний № , фіскальний звітний чек № 1016 за 06.09.2012 р. фактично роздрукований 07.09.2012 р.;

- по РРО фіскальний № , фіскальний звітний чек № 00667 за 15.08.2012 р. фактично роздрукований 16.08.2012 р., незбереження в КОРО № -386/2 від 06.05.2011 р., фіскальний звітний чек № 00596 за 03.05.2012 р. та не збережено в КОРО № -619/3 від 28.09.2012 р. фіскальний звітний чек № 00733 за 16.11.2012 р.

Всього встановлено незабезпечення щоденного друкування на реєстраторах розрахункових операцій та не зберігання в КОРО 8 фіскальних звітних чеків.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначено Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 6 липня 1995 року № 265/95-ВР (зі змінами та доповненнями) дія якого поширюється на усіх суб'єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

Відповідно до статті 2 Закону № 265/95-ВР реєстратор розрахункових операцій - пристрій або програмно-технічний комплекс, в якому реалізовані фіскальні функції і який призначений для реєстрації розрахункових операцій при продажу товарів (наданні послуг), операцій з купівлі-продажу іноземної валюти та/або реєстрації кількості проданих товарів (наданих послуг). До реєстраторів розрахункових операцій відносяться: електронний контрольно-касовий апарат, електронний контрольно-касовий реєстратор, комп'ютерно-касова система, електронний таксометр, автомат з продажу товарів (послуг) тощо; фіскальний звітний чек - документ встановленої форми, надрукований реєстратором розрахункових операцій, що містить дані денного звіту, під час друкування якого інформація про обсяг виконаних розрахункових операцій заноситься до фіскальної пам'яті.

Пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження вимог щодо реалізації фіскальних функцій реєстраторами розрахункових операцій для різних сфер застосування» № 199 від 18.02.2002р. встановлено, що Z-звіт - денний звіт з обнуленням інформації в оперативній пам'яті та занесенням її до фіскальної пам'яті реєстратора розрахункових операцій; X-звіт - денний звіт без обнулення інформації в оперативній пам'яті.

Згідно з пунктом 11 зазначеної Постанови реєстратор повинен забезпечувати формування та друкування таких звітів: X-звіту, Z-звіту, звіту про реалізовані товари (надані послуги) та періодичних (повного, скороченого).

Відповідно до пункту 9 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані щоденно друкувати на реєстраторах розрахункових операцій (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг)) фіскальні звітні чеки і забезпечувати їх зберігання в книгах обліку розрахункових операцій.

Пунктом 4 статті 17 Закону № 265/95-ВР встановлено, що за порушення вимог цього Закону до суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів державної податкової служби України застосовуються фінансові санкції у розмірі - двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі невиконання щоденного друку фіскального звітного чеку або його не зберігання.

Таким чином, на суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі у сфері торгівлі та послуг покладено обов'язок щодо щоденного здійснення роздрукування на реєстраторах розрахункових операцій фіскальних звітних чеків і забезпечення їх зберігання в книгах обліку розрахункових операцій, та у випадку невиконання зазначеного обов'язку до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Аналіз змісту вказаних вище норм дає підстави для висновку, що зазначена фінансова санкція встановлена за порушення суб'єктами підприємницької діяльності вимоги закону щоденно друкувати фіскальний звітний чек та зберігати його в книзі обліку розрахункових операцій.

Не виконуючи протягом певного періоду обов'язок щодня друкувати фіскальний звітний чек, суб'єкт підприємницької діяльності вчиняє продовжуване порушення, а не зберігаючи цей чек у книзі обліку розрахункових операцій - триваюче.

Враховуючи, що згідно зі статтею 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, за дії (бездіяльність), які у своїй сукупності складають єдине продовжуване чи триваюче правопорушення, можливо притягнути до відповідальності лише один раз.

Отже, за вчинення порушень, про які йдетьсяу пункті 4 статті 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», відповідний орган ДФС може застосувати лише одну фінансову санкцію у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян незалежно від кількості виявлених під час перевірки суб'єкта підприємницької діяльності, який здійснює розрахункові операції за товари (послуги), випадків невиконання щоденного друку фіскального звітного чеку та/або його незберігання в книзі обліку розрахункових операцій.

Таке застосування норм законодавства відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в постановах від 16 квітня 2013 року у справі №21-89а13 та від 04.06.2013 року у справі №21-155а13, та є обов'язковою для всіх судів України.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок, щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд приходить до висновку, що позивачем доведено ті обставини на яких ґрунтується його позовна вимога. Натомість, доводи, якими відповідач обґрунтовував свої заперечення, є безпідставними та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки спростовуються вищевикладеним та наявними в справі доказами.

Враховуючи викладене, суд вважає обґрунтованим застосування до позивача фінансових санкцій у розмірі 340 грн. (17 грн. х 20), а не у розмірі 2720,00 грн., як визначено у податковому повідомленні-рішенні про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 06.03.2015 року за № , а тому позовні вимоги в частині застосування до ПАТ «РІВНЕАЗОТ» штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 2380,00 грн. підлягають задоволенню.

Щодо ППР № від 06.03.2015 р.

В основу податкового повідомлення-рішення № , покладено висновок про порушення ПАТ «РІВНЕАЗОТ» вимог п. 2.11., п. 3.1. Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 р. № 637, а саме:

- проведення готівкових розрахунків без подання одержувачем коштів платіжного документа (товарного або касового чека, квитанції до прибуткового ордера, іншого письмового документа), який би підтверджував сплату покупцем готівкових коштів на загальну суму 5589,20 грн.;

- видачу готівкових коштів під звіт без повного звітування щодо раніше виданих коштів на загальну суму 2460,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, працівники ПАТ «РІВНЕАЗОТ» були направлені підприємством на підвищення кваліфікації з відривом від виробництва, а саме:

- провідний інженер бюро інженерної підготовки сДзКБ-ГБ ОСОБА_7 був направлений на складання іспиту та отримання кваліфікаційного сертифікату «Технічний нагляд за будівництвом будівель і споруд»;

- керівник технологічної групи ПКВ ОСОБА_4 був направлений на курси підготовки до професійної атестації інженерів-проектувальників за програмою «Спеціальний модуль «Дотримання вимог пожежної безпеки», а також для отримання кваліфікаційного сертифіката за спеціалізацією ПБ;

- начальник будівельного бюро ПКВ ОСОБА_5 була направлена на курси підвищення кваліфікації з підготовки до професійної атестації інженерів-проектувальників, а також для отримання кваліфікаційного сертифіката за спеціалізацією МС.

Оскільки, за вимогами навчальних закладів, що приймали іспити та видавали відповідні сертифікати, оплата за надані послуги здійснювалася в готівковій формі, а оригінали квитанцій, які підтверджують факт оплати даних послуг працівником, залишались в навчальному закладі, підзвітними особами до звітів про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт було долучено копії відповідних квитанцій банку, а у випадку оплати за кваліфікаційні сертифікати долучено дублікати платіжних доручень.

Порядок ведення касових операцій у національній валюті в Україні підприємствами (підприємцями) закріплено в Положенні про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженому постановою Правління Національного банку України за № 637 від 15 грудня 2004 року (далі - Положення № 637).

Пунктом 2.11 Положення № 637, встановлено, що видача готівкових коштів під звіт або на відрядження здійснюється відповідно до законодавства України. Звітування за одержані під звіт готівкові кошти здійснюється відповідно до законодавства України.

Згідно з п. 7.39. Положення № 637 під час перевірки звітів про використання коштів для вирішення господарських питань особлива увага приділяється дотриманню підзвітними особами встановлених термінів складання та подання до бухгалтерії відповідних звітів, своєчасність повернення до каси підприємств залишку невикористаних коштів (одночасно з відповідним звітом), наявність оригіналів підтвердних документів, їх погашення тощо. Крім того, ураховується те, що подання звітів про використання коштів із порушенням установлених термінів може дозволятися лише у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю підзвітної особи або за інших обставин, що мають документальне підтвердження.

Водночас відповідно до п. 7.41 Положення № 637, під час перевірки правильності оформлення видач готівки під звіт як на відрядження, так і на інші потреби встановлюється достовірність підтвердних документів, що додаються до звітів про використання коштів.

Пунктом 3.1. Положення № 637 визначено, що касові операції оформляються касовими ордерами, видатковими відомостями, розрахунковими документами, документами за операціями із застосуванням електронних платіжних засобів, іншими касовими документами, які згідно із законодавством України підтверджували б факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) готівкових коштів.

Касові операції - це операції підприємств (підприємців) між собою та з фізичними особами, що пов'язані з прийманням і видачею готівки під час проведення розрахунків через касу з відображенням цих операцій у відповідних книгах обліку.

Розрахунковий документ - документ встановлених форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», і зареєстрований у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну (п. 1.2. Положення № 637).

Пунктом 3.2 Положення № 637 визначено, що касові операції, які проводяться відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», оформляються згідно з вимогами цього Закону.

Пунктом 1 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» закріплено, що суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

Відповідно до пункту 7.47 Положення № 637 для перевірки використовуються потрібні касові та розрахункові документи підприємства (підприємця) (касова книга, касові ордери, журнал реєстрації прибуткових і видаткових касових документів, звіти працівників щодо витрачання підзвітних сум), а також документи, що підтверджують здійснені покупцем (замовником) витрати готівки під час придбання товарів, оплати наданих послуг та виконаних робіт (касові та товарні чеки, розрахункові квитанції, квитанції до прибуткових касових ордерів, інші розрахункові документи, а також рахунки-фактури, податкові накладні, договори на поставку продукції, надання послуг, виконання робіт, товарно-транспортні накладні тощо).

Як вбачається з матеріалів справи на підтвердження дотримання ПАТ «РІВНЕАЗОТ» порядку ведення касових операцій до перевірки було пред'явлено належним чином оформлені звіти про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт № О-00002056 від 25.10.2013 р., № О-00002214 від 18.11.2013р., № О-00002215 від 18.11.2013 р., № О-00002608 від 30.12.2013 р., № О-00002609 від 30.12.2013 р., (а.с.140,145,148,151,154 т.1) де чітко зазначено посадову особу, якій видані кошти, її підписи, кількість витрачених коштів. Поряд з тим, до звітів долучено копії квитанцій банку та дублікати платіжних доручень, що підтверджують здійснені підзвітними особами витрати готівки під час придбання товарів та оплати наданих послуг.

Суд погоджується з висновком відповідача, що копії розрахункових документів не можна вважати належними документами, що підтверджують факт здійснення підзвітними особами готівкових розрахунків при оплаті за надані послги в розумінні п.п. 1.2., 3.1., 7.39. Положення № 637.

Так, пунктом 7.39. Положення № 637 передбачає необхідність наявності на момент перевірки звітів про використання коштів для вирішення господарських питань саме оригіналів підтвердних документів.

Пунктом 138.2 статті 138 Податковим кодексом України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом IIцього Кодексу.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Згідно з даною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

З аналізу вказаних правових норм вбачається, що надані до перевірки копії банківських квитанцій не відповідають вимогам ст.ст. 1, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», і не належать до документів, що підтверджують сплату покупцем готівкових коштів для надавачів послуг.

Водночас, суд наголошує на помилковості тверджень відповідача, який в акті перевірки ототожнює поняття копія та дублікат, та робить висновок про те, що дублікати платіжних доручень не належать допідтвердних документів, оскільки не є оригіналами документів,що підтверджують сплату покупцем готівкових коштів.

Державна реєстраційна служба України в листі від 15.01.2013р. № 12-06-15-13 «Щодо видачі дублікатів втрачених або зіпсованих документів», вказую, що хоча чіткого визначення терміна «дублікат» у чинному законодавстві немає, проте з практики застосування термінів, слів та словосполучень у юриспруденції дублікатом є другий примірник документа, що має таку саму юридичну силу, як і оригінал. Тобто дублікат документа повинен містити ті ж відомості, що й оригінал документа. Фактично видача дубліката полягає у відтворенні тексту документа, дублікат якого видається, що спрямовано на відновлення такого документа у випадку неможливості використання останнього з певних причин.

Таким чином, дублікат платіжного доручення слід вважати другим примірником документа, що має таку ж юридичну силу, як і оригінал.

Зазначене свідчить про правомірність підтвердження готівкових витрат працівників дублікатами платіжних доручень від 24.12.2013 р. № К12/О/11 та № К12/О/10. (а.с. 152,155 т.1).

Указом Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» від 12.06.1995 року № 436, встановлено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу, зокрема за проведення готівкових розрахунків без подання одержувачем коштів платіжного документа (товарного або касового чека, квитанції до прибуткового ордера, іншого письмового документа), який би підтверджував сплату покупцем готівкових коштів, - у розмірі сплачених коштів.

При цьому, наведений у абзаці шостому частини 1 статті 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» № 436/95 від 12.06.1995 перелік можливих платіжних документів не є вичерпним. Такими документами можуть бути не тільки товарний або касовий чек, квитанція до прибуткового ордеру, а й інші документи, що підтверджують факт сплати за надані послуги.

Враховуючи зазначене суд приходить до висновку про те, що позивачем в ході проведення перевірки лише частково надано необхідний обсяг документів передбачених Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні.Зокрема, що стосується первинних розрахункових документів, що підтверджують використання коштів то у даному випадку копії квитанційна загальну суму 4129,20 грн., долучених до звітів про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт до таких документів не належать.Водночас дублікати платіжних доручень на загальну суму 1460,00 грн. мають таку ж юридичну силу, як і оригінал, а отже є належними підтвердними документами в розумінні положень п. 2.11., п. 3.1. Положення № 637.

В акті перевірки відсутні, а в ході судового розгляду відповідачем не наведено жодних доказів, які б спростовували достовірність дублікатів платіжних доручень, як належних підтвердних документів, що додані до звітів про використання коштів.

Також, не знайшов свого підтвердження висновок органу ДФС викладений в Акті перевірки про порушення ПАТ «РІВНЕАЗОТ» вимог п. 2.11. Положення № 637, що полягало у подальшій видачі готівкових коштів підзвітним особам, які не відзвітувалися за попередньо отримані кошти на загальну суму 2460,00 грн.

Пунктом 2.11. глави 2 Положення № 637 визначено, що видача готівкових коштів під звіт або на відрядження (далі - під звіт) здійснюється відповідно до законодавства України. Цим же пунктом встановлено, що видача відповідній особі готівкових коштів під звіт проводиться за умови звітування нею у встановленому порядку за раніше отримані під звіт суми.

Норми діючого в перевірямому періоді законодавствапередбачали, що строк подання підзвітною особою звіту про використання коштів, виданих на відрядження, складає п'ять банківських днів після завершення відрядження (пп. 170.9.2 п. 170.9ст. 170 ПК України). Однак в силу імперативної норми пункту 2.11 Положення № 637 у разі необхідності видачі відповідній особі готівкових коштів під звіт на інше відрядження, звітування зазначеною особою за раніше отримані під звіт суми має бути здійснено до дати видачі таких коштів, незважаючи на передбачений законодавством строк звітування. При цьому звітування про отримані кошти включає як подання звіту, так повернення надміру витрачених коштів.

Відповідачем не наведено жодних належних та допустими доказів, що підтверджували б видачу готівкових коштів під звіт ОСОБА_4 на загальну суму 1230,00 грн. та ОСОБА_5 на загальну суму 1230,00 грн. без повного звітування щодо раніше виданих коштів.

Акт перевірки на підставі якого відповідачем винесено спірне рішення, містить лише припущення та не містить жодного посилання на будь-які первинні документи або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність факту видачі готівкових коштівпід звіт без повного звітування щодо раніше виданих коштів.

Натомість, згідно поданих позивачем карток рахунку 372: Співробітника ОСОБА_4 та Співробітника ОСОБА_5 судом не встановлено видачу готівкових коштів під звіт вказаним працівникам на загальну суму 1230,00 грн. кожному без повного звітування щодо раніше виданих коштів.

За таких обставин, суд вважає, що податкове повідомлення-рішення Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників від 06.03.2015 року № , в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 2075,00 грн. не відповідає фактичним обставинам справи, прийняте з порушенням вимог податкового законодавства та є неправомірним, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо ППР № від 06.03.2015 р.

Стосовно збільшення зобов'язань ПАТ «РІВНЕАЗОТ» по податку на прибуток іноземних юридичних осіб на 970566,06 грн. та нараховання штрафних санкцій в розмірі 242 641,52 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 160.2 ст. 160 Податкового кодексу України резидент або постійне представництво нерезидента, що здійснюють на користь нерезидента або уповноваженої ним особи (крім постійного представництва нерезидента на території України) будь-яку виплату з доходу з джерелом його походження з України, отриманого таким нерезидентом від провадження господарської діяльності (у тому числі на рахунки нерезидента, що ведуться в національній валюті), крім доходів, зазначених у пунктах 160.3 - 160.6 цієї статті, зобов'язані утримувати податок з таких доходів, зазначених у пункті 160.1 цієї статті, за ставкою в розмірі 15 відсотків їх суми та за їх рахунок, який сплачується до бюджету під час такої виплати, якщо інше не передбачено положеннями міжнародних договорів України з країнами резиденції осіб, на користь яких здійснюються виплати, що набрали чинності.

Згідно п. 103.1 ст. 103 ПКУкраїни застосування правил міжнародного договору України здійснюється шляхом звільнення від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України, зменшення ставки податку або шляхом повернення різниці між сплаченою сумою податку і сумою, яку нерезиденту необхідно сплатити відповідно до міжнародного договору України.

Пунтком 103.2. ст. 103 ПКУкраїни передбачено, що особа (податковий агент) має право самостійно застосувати звільнення від оподаткування або зменшену ставку податку, передбачену відповідним міжнародним договором України на час виплати доходу нерезиденту, якщо такий нерезидент є бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу і є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України.

Згідно п. 103.4. ст. 103 ПК України підставою для звільнення (зменшення) від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України є подання нерезидентом з урахуванням особливостей, передбачених пунктами 103.5 і 103.6 цієї статті, особі (податковому агенту), яка виплачує йому доходи, довідки (або її нотаріально засвідченої копії), яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України (далі - довідка), а також інших документів, якщо це передбачено міжнародним договором України.

Відповідно до ст. 4 Конвенції між Урядом України і Урядом Естонської Республіки про уникнення подвійного оподаткування та попередження податкових ухилень стосовно податків на доход і майно від 10.05.1996, при застосуванні цієї Конвенції вираз "резидент Договірної Держави" означає особу, яка за законодавством цієї Держави підлягає оподаткуванню в ній на підставі місця проживання, постійного перебування, місцезнаходження керівного органу, місця реєстрації або іншого аналогічного критерію. Цей термін також включає сам Уряд цієї Держави, його політико-адміністративні підрозділи і місцеві органи влади та будь-яке агентство або організацію, що повністю належать такій Державі, політико-адміністративному підрозділу або місцевому органу влади, які створені за законодавством цієї Держави. Цей термін, разом з тим, не включає особу, яка підлягає оподаткуванню в цій Державі, тільки якщо ця особа одержує доходи з джерел у цій Державі або стосовно майна, що в ній міститься.

Як вбачається з матеріалів справи АТ «Нітроферт» розташоване за адресою: Javekula tee 1, Kohtla-Jarve, 30197 Estonia, тобто в Естонській Республіці, та виходячи з положень Конвенції є резидентом Естонії. Наведене підтверджується, копіями контарків, копією дозволу на заснування від 14.12.1993, копією довідки про реєстрацію АТ «НІТРОФЕРТ», витягом із комерційного та торгового реєстру Естонії,витягом із зазначенням наявних відомостей у торговому реєстрі станом на 18.02.15, витягом з Центральної бази реєстраційних відділів окружних судів станом на 24.11.09, витягом з Центральної бази реєстраційних відділів окружних судів станом на 04.11.11, витягом з Центральної бази реєстраційних відділів окружних судів станом на 25.06.13, а також витягом про реєстрацію, зі змісту якого вбачається, що АТ «НІТРОФЕРТ» не має заборгованості зі сплати податків станом на 25.06.13.

Конвенції між Урядом України і Урядом Естонської Республіки про уникнення подвійного оподаткування та попередження податкових ухилень стосовно податків на доход і майно (10.05.1996р.) не передбачає, що резидент будь-якої з Договірних сторін повинен підтверджувати свою резидентність будь-якими документами, в тому числі Довідками уповноважених органів Договірних сторін.

Відповідно до ст.9 Конституції України міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з ч.2ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України» від 29.06.2004р. N1906-IVякщо міжнародним договором України, укладання якого відбулось в формі закону, визначено інші правила, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Пунктом 3.2 Податкового кодексу передбачено, що якщо міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору.

Враховуючи той факт, що міжнародним договором ратифікованим Україною не передбачено необхідності підтверджувати свою резидентність будь-якими документами, міжнародним Договором встановлено відмінні від Податкового Кодексу України правила, а тому вимоги п.п. 103.4, 103.5 ПК України, в даному випадку не є обов'язковими при вирішенні питання про звільнення від оподаткування резидентів країн-учасниць.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем для підтвердження статусу податкового резидента фірми АО «Нітроферт», Естонія надано Довідку № 8-8/23217-1 від 07.05.2013 р., на основі положення № 390-Р «Про порядок оподаткування» від 28.11.2012, що АО «Нітроферт», Естонія зареєстроване як платник ПДВ за реєстраційним номером ЕЕ 100164723 від 22.11.1996, видану Податковим та Митним управлінням Естонії.

Суд наголошує на помилковості висновків органу ДФС про те, що дана довідка не засвідчує, що АО «Нітроферт» являється платником податку на прибуток та є резидентом Естонії відповідно до Конвенції між урядом України та урядом Естонської Республіки про уникнення подвійного оподаткування та попередження податкових ухилень стосовно податків на дохід і майно (дата підписання 10.05.1996), оскільки вона належним чином не легалізована, а саме на ній не проставлений апостиль, чим порушено вимоги п. 103.4., 103.5. ст. 103 ПК України.

Згідно п. 103.5. ст. 103 ПК Українидовідка видається компетентним (уповноваженим) органом відповідної країни, визначеним міжнародним договором України, за формою, затвердженою згідно із законодавством відповідної країни, і повинна бути належним чином легалізована, перекладена відповідно до законодавства України.

Водночас, відповідно до роз'яснень щодо застосування міжнародних договорів України про правову допомогу в частині, що стосується скасування вимоги легалізації офіційних документів, виданих компетентними органами Договірних Сторін, наданих Міністерством юстиції України у листі 11 травня 2010 року №26-26/291, документи податкових установ іноземних держав, які є учасниками договорів про правову допомогу та правові відносини у цивільних сімейних та кримінальних справах, на територіях договірних сторін мають прийматися без будь-якого додаткового засвідчення (без легалізації та завірення апостилем). До переліку таких держав відносяться Азербайджан, Білорусія, Болгарія, Вірменія, Естонія, Казахстан, Киргизстан, Латвія, Литва, Молдова, Польща, Росія, Румунія, Сербія, Таджикистан, Туркменістан, Узбекистан, Чехія.

В контексті даного роз'яснення суд також зазначає, що відповідно до ст. 13 Договору між Україною та Естонською Республікою про правову допомогу та правові відносини у цивільних та кримінальних справах документи, що були складені або засвідчені відповідною установою однієї з Договірних Сторін, скріплені печаткою та засвідчені підписом компетентної особи, мають силу документа на території другої Договірної Сторони без будь-якого іншого засвідчення. Це стосується також копій та перекладів, що засвідчені відповідним органом. Документи, що на території однієї з Договірних Сторін визнаються офіційними, вважаються такими ж й на території другої Договірної Сторони.

Зважаючи на пріорітет норм міжнародних договорів укладених Україною відносно норм національного законодавства, позивач вірно зазначав, що апостилювання наданихв ході податкової перевірки довідок не обов'язкове. Водночас, надані в ході судового розгляду копія дозволу на заснування від 14.12.1993, копія довідки про реєстрацію АТ «Нітроферт», витяг із комерційного та торгового реєстру Естонії,витяг із зазначенням наявних відомостей у торговому реєстрі станом на 18.02.15, витяг з Центральної бази реєстраційних відділів окружних судів станом на 24.11.09, витяг з Центральної бази реєстраційних відділів окружних судів станом на 04.11.11, витяг з Центральної бази реєстраційних відділів окружних судів станом на 25.06.13, а також витяг про реєстраціюстаном на 25.06.13 беззаперечно вказують на статус АТ «Нітроферт» як резидента Естонської Республіки.

Таким чином, суд прихродить до висновку, що податкове повідомлення-рішення Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників від 06.03.2015 року № , яким збільшено зобов'язання ПАТ «РІВНЕАЗОТ» по податку на прибуток іноземних юридичних осіб на 970566,06 грн. та нараховано штрафні санкції в розмірі 242 641,52 грн., не відповідає фактичним обставинам справи, прийняте з порушенням вимог податкового законодавства, є неправомірним та підлягає скасуванню.

Щодо ППР № від 06.03.2015 р.

В акті перевірки вказано також на порушення ПАТ «РІВНЕАЗОТ» вимог ч. 1 ст. 7 та п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року № 2464-VI, що призвело до:

- заниження у Звітах з грудня 2011 року по січень 2013 року загальної суми заробітної плати, на яку нараховується та з якої утримується єдиний внесок, а саме: в грудні 2011р. на загальну суму 12767,44 грн., в січні 2012 р. - 24213,65 грн., в лютому 2012 р. - 9883,58 грн., в березні 2012 р. - 45797,19 грн., в квітні 2012 р. - 37715,46 грн., в травні 2012 р. - 140990,30 грн., в червні 2012 р. - 21932,99 грн., в липні 2012 р. - 10584,99 грн., в серпні 2012 р. -12094,07 грн., у вересні 2012 р. - 9897,77 грн., в жовтні 2012 р. - 5534,67 грн., в листопаді 2012 р. - 11686,61 грн., в грудні 2012 р. - 4424,18 грн., в січні 2013 р. - 5862,57 грн.;

- заниження у Звітах з грудня 2011 року по січень 2013 року нарахування єдиного внеску за ставкою 37,96% та 8,41% в загальних сумах, відповідно, 128384,13грн. та 1206,34 грн. на заниження сум заробітної плати;

- заниження у Звітах з грудня 2011 року по січень 2013 року утримання єдиного внеску за ставкою 3,6% в загальній сумі 12691,28 грн. на заниження сум заробітної плати.

Водночас відповідач зазначав, що платником самостійновиправлено помилку та відображено заробітну плату у Звітах за наступний місяць, відповідно з січня 2012 р. по лютий 2013 р., а також здійснено нарахування та утримання єдиного внеску в Звітах за наступний місяць, відповідно з січня 2012 р. по лютий 2013 р. по рядку 6, 6.1., 6.1.1., 6.1.4. та по рядку 6, 6.3., 6.3.1.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначені положеннями Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» № 2464-VI від 08.07.2010 р. та Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України від 27.09.2010 № 21-5 (що діяла на момент виникнення правовідносин).

Єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування (стаття 1 Закону № 2464).

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону № 2464-VI на платників збору покладено обов'язок по своєчасному та повному нарахуванні, обчисленні і сплаті єдиного внеску. Базою нарахування єдиного внеску є суми нарахованої заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці», та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами (ст. 7 Закон № 2464-VI).

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» визначено, що платниками єдиного внеску є: 1) роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону № 2464-VI єдиний внесок для платників, зазначених у пункті 1 (крім абзацу сьомого) частини першої статті 4 цього Закону, встановлюється у відсотках до визначеної абзацом першим пункту 1 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску (за винятком винагороди за цивільно-правовими договорами) відповідно до класів професійного ризику виробництва, до яких віднесено платників єдиного внеску, з урахуванням видів їх економічної діяльності.

В абз. 2 ч. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» зазначено наступне: «При цьому платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов'язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Винятком є випадки, якщо внесок, нарахований на ці виплати, вже сплачений у строки, встановлені абзацом першим цієї частини, або за результатами звірення платника з органом доходів і зборів за платником визнана переплата єдиного внеску, сума якої перевищує суму внеску, що підлягає сплаті, або дорівнює їй. Кошти перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі. При цьому фактичним отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення) вважається отримання відповідних сум готівкою, зарахування на рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, отримання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей у рахунок зазначених виплат, фактичне здійснення з таких виплат відрахувань згідно із законодавством або виконавчими документами чи будь-яких інших відрахувань».

Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» передбачає, що обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Згідно з підпунктом 4.3.1. пункту 4.3. Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, обчислення єдиного внеску здійснюється щомісячно на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які нараховується єдиний внесок.

В ході судового засідання на підставі первинних документів (звітів про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів, розрахункових листів, відомостей змін нарахування заробітної плати) (а.с.18-20 т.2) не встановлено порушень в діях ПАТ «РІВНЕАЗОТ» при здійсненні нарахування та утримання сум єдиного внеску із заробітної плати працівників в перевіряємому періоді, сплата єдиного внеску в грудні 2011 року - лютому 2013 року здійснена своєчасно та у повному обсязі. Натомість, акт перевірки не містить, а відповідачем в судовому засіданні не наведено жодних доказів відсутності або неправильного оформлення позивачем бухгалтерських та інших документів, які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які нараховується єдиний внесок.

Відповідно до положень ст. 9 Закону № 2464-VI та підпункту 4.3.6 пункту 4.3. Інструкції єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку. Платники єдиного внеску зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий звітний період, не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом. Базовим звітним періодом є календарний місяць, а для платників, зазначених в абзацах третьому та четвертому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, - календарний рік.

У п. 1 ч. 10 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування»встановлено, що днем сплати єдиного внеску вважається: у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів.

Підпунктами 4.2.1, 4.2.3 пункту 4.2. Інструкції визначено, що сплата єдиного внеску здійснюється платниками виключно у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів Пенсійного фонду, відкриті в органах Державного казначейства України для його зарахування. Днем сплати єдиного внеску вважається день списання банком або Державним казначейством України суми платежу з рахунка платника незалежно від часу її зарахування на рахунок Пенсійного фонду.

Відповідно до пункту 4 частити 2 статті 6 Закону 2464-VI платники єдиного внеску зобов'язані подавати звітність до територіального органу Пенсійного фонду у строки, в порядку та за формою, встановленими Пенсійним фондом за погодженням з відповідними фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування та центральним органом виконавчої влади у галузі статистики.

Відповідно до пункту 3.1. Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 08 жовтня 2010 року № 22-2 (надалі - Порядок подання звіту) страхувальники, зобов'язані формувати та подавати до органів Пенсійного фонду звіт не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом. Базовим звітним періодом для них є календарний місяць. Звіт подається за формою згідно з додатком 4 до цього Порядку.

Згідно з пунктом 4.1. Порядку подання звіту, звіт формується на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до Закону нараховується єдиний внесок.

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ «РІВНЕАЗОТ», шляхом застосування електронної форми звітності своєчасно подано звіти за грудень 2011 року - лютий 2013 року щодо нарахування єдиного внеску за ставкою 37,96 % та 8,41%; і щодо утримання єдиного внеску за ставкою 3,6% на суми заробітної плати.

Факт подання позивачем зазначеної звітності у межах строків передбачених чинним законодавством України (до 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом), підтверджено висновками Акта перевірки та не заперечується представником відповідача.

Судом встановлено, що при поданні Звітів за січень 2012 р. - лютий 2013 р., позивачем допущено помилку при відображенні сум нарахованого єдиного внеску. Так, до рядка 6, 6.1., 6.1.1., 6.1.4. «Донарахований єдиний внесок у зв'язку з виправленням помилки, допущеної в попередніх звітних періодах» включено суми єдиного внеску, які нараховувались та сплачувались підприємством у поточному звітному періоді.

На виникнення зазначеної помилки вплинуло відображення у рядку 6.4. «Сума виплат, на яку донараховано єдиний внесок» Звітів за січень 2012 р. - лютий 2013 р. сум додаткових виплат, нарахованих у вказаних місяцях працівникам підприємства за роботу у попередньому місяці.

З наданих позивачем доказів вбачається, що насправді суми доходу (грошового забезпечення), що вказані в Звітах (у рядку 6.4.) та відповідно відображені в Акті перевірки, як сума заниження загальної суми заробітної плати, не належать досум виплат, на які донараховується єдиний внесок. Вказані показники сформовано за рахунок нарахування у поточних звітних місяцях ряду додаткових виплат (доплат, премій, компенсацій), з яких відповідно у цих місяцях при їх виплаті працівникам здійснено нарахування та утримання єдиного внеску. Зазначені грошові суми повинні відображатись у рядку 2, 2.1. «Сума нарахованої заробітної плати, на яку нараховується єдиний внесок».

Суд погоджується з висновками позивача про те, що в даному випадку, неправильне відображення у звітах сум нарахованої у звітному місяці заробітної плати (доходів, грошового забезпечення), зумовило подальше помилкове відображення у Звітах за січень 2012р. - лютий 2013 р., сум єдиного внеску, що нараховані на такі доходи працівників (у вигляді доплат, премій, компенсацій). Зокрема, такі суми єдиного внеску відображено не у рядку 3, 3.1. «Нарахований єдиний внесок на суму заробітної плати, усього», а у рядку 6, 6.1. «Донарахований єдиний внесок».

Таким чином, ПАТ «РІВНЕАЗОТ» у Звітах за січень 2012 р. - лютий 2013 р. відображено суми єдиного внеску нарахованого працівникам підприємства з відповідних сум заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), нарахування і виплата якої проводилась у вказаних звітних періодах. Однак, частина таких сум єдиного внеску, як і сум виплаченого доходу, відображено у поданій звітності як здійснення донарахування у зв'язку з виправленням помилки, допущеної в попередніх звітних періодах, що по суті не відповідає дійсності.

Покликання представника відповідача щодо здійснення позивачем самостійного донарахування сум єдиного внеску за попередній період не підтверджується фактичними обставинами справи та ґрунтується лише на виявленій помилці у поданій звітності.

Оскільки жодних донарахувань єдиного внеску за період з січня 2012 року по лютий 2013 року ні підприємством, ні органом ДФС не здійснювалось то і підстави для застосування штрафних санкцій, відповідно до п. 3 ч. 11 ст. 25 Закону № 2464-VI відсутні.

Акт перевірки позивача, всупереч вимог п. 5, п. 6 розділу І, п. 5.2 розділу ІІ «Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства», затвердженого 22.12.2010 наказом Державної податкової адміністрації України № 984, не містить жодного посилання на будь-які первинні документи або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність факту донарахування сум єдиного внеску за попередній період.

Отож, в супереч положень ч.2ст. 71 КАС України відповідач не довів правомірності своїх дій щодо встановлення порушення вимог ч. 1 ст. 7 та п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» та не довів правомірності визначення рішенням № від 06.03.2015 року сум штрафні санкції за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За результатами судового розгляду адміністративної справи суд дійшов висновку, що спірні податкові рішення Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників від 06.03.2015 №№, - частково, а №№ , - у повній мірі не відповідають критеріям правомірності, оскільки прийняті необґрунтовано, упереджено, без урахування фактичних обставин, при недотриманні норм матеріального закону, з порушенням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, а відтак є такими, що порушують права та законні інтереси платника податків, які підлягають до судового захисту шляхом визнання протиправними та скасування неправомірних рішень суб'єкта владних повноважень. Таким чином, позовні вимоги ПАТ «РІВНЕАЗОТ» підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до ч.3 ст.94 КАС України судові витрати присуджуються на користь позивача відповідно до задоволених вимог. Статтею 87 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, до яких відносяться, зокрема, витрати, пов'язані з проведенням судових експертиз.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства «РІВНЕАЗОТ» задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників від 06.03.2015 № , згідно якого ПАТ «РІВНЕАЗОТ» визначено суму податкового зобов'язання за платежем: «податок на прибуток іноземних юридичних осіб» в розмірі 1213207,58 грн., в тому числі 970566,06 грн. - за основним платежем та 242641,52 - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) .

Визнати протиправним та скасувати рішення Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників від 06.03.2015 № про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, згідно якого до ПАТ «РІВНЕАЗОТ» застосовано суму штрафних санкцій в розмірі 12959,05 грн..

Податкове повідомлення-рішення Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників від 06.03.2015 № , згідно якого до ПАТ «РІВНЕАЗОТ» застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в розмірі 2720,00 грн. визнати протиправним та скасувати в частині застосування суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в розмірі 2380,00 грн.

Податкове повідомлення-рішення Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників від 06.03.2015 № , згідно якого до ПАТ «РІВНЕАЗОТ» застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в розмірі 6204,20 грн. визнати протиправним та скасувати в частині застосування суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в розмірі 2075,00 грн.

Присудити на користь позивача Публічне акціонерне товариство «РІВНЕАЗОТ» із Державного бюджету України судовий збір у розмірі 669,9грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Сало А.Б.