Справа № 804/2769/14
Суддя: Чорна Валерія Вікторовна
Дата ухвалення: 2014-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2014 р. справа № 804/2769/14
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Чорної В.В.

при секретарі Пешехоновій О.В.

за участі представників сторін:

позивача Жукової Ю.А.

відповідача Фініченко Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агросіч 2010» до Новомосковської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення-рішення № від 12.02.2014 р., -

встановив:

18 лютого 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Агросіч 2010» (далі - ТОВ «Агросіч») звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із зазначеним адміністративним позовом, в якому просить скасувати податкове повідомлення-рішення Новомосковської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області (далі - Новомосковська ОДПІ) № від 12.02.2014 р., яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів на 29 684 грн. 38 коп., у томі числі за основним платежем - на 23 747 грн. 50 коп., за штрафними санкціями - на 5 936 грн. 88 коп.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач зазначив, що не погоджується з податковим повідомленням-рішенням, винесеним відповідачем на підставі висновків документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Агросіч» щодо документального підтвердження господарських відносин за лютий-квітень 2013 року по взаємовідносинам з контрагентом ТОВ «Ланкорн», та з ТОВ «Норен» - за квітень-липень 2013 року, їх реальності та повноти відображення в обліку за відповідні періоди, результати якої оформлені актом № 29/221/36980600 від 04.02.2014 р. Зокрема, не погоджуючись з висновками відповідача щодо неправомірного формування податкового кредиту з податку на додану вартість по взаємовідносинам з названими контрагентами, позивач посилається на те, що всі господарські операції по взаємовідносинам з ТОВ «Ланкорн» та ТОВ «Норен» за лютий-квітень-липень 2013 року, на його думку, підтверджені в повному об'ємі наданими під час перевірки документами первинного бухгалтерського та податкового обліку, складеними відповідно до встановлених вимог діючого законодавства та підписаними уповноваженими представниками сторін, які давали право позивачу на їх відображення у податковому обліку при визначенні об'єкту оподаткування за вказаний період. Також, на думку позивача, висновки податкового органу про нереальність господарських операцій позивача з контрагентами суперечать положенням ст.ст. 204, 215 ЦК України, якими закріплено принцип презумпції правомірності правочину. Нікчемність вказаних правочинів з посиланням на встановлені юридичні факти, які б прямо вказували на їх недійсність, відповідачем не доведена. Крім того, на думку позивача, непідтвердження факту реального здійснення господарських операцій під час проведення податковим органом зустрічної звірки контрагентів позивача не може свідчити про відсутність настання правових наслідків по таким господарським операціям, а також про недійсність вчинених між позивачем та його контрагентами правочинів без встановлення їх нікчемності за рішенням суду. Посилаючись на викладене, позивач зазначив, що вважає неправомірними висновки податкового органу про відсутність факту реального здійснення господарських операцій ТОВ «Агросіч» з ТОВ «Ланкорн» та ТОВ «Норен» за період лютий-квітень-липень 2013 року, а тому просить скасувати податкове повідомлення-рішення Новомосковської ОДПІ № від 12.02.2014 р., яким йому збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів у розмірі 29 684 грн. 38 коп., у томі числі за основним платежем - на суму 23 747 грн. 50 коп., за штрафними санкціями - на 5 936 грн. 88 коп. (т.1 а.с. 3-10).

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.02.2014 року за даним позовом відкрито провадження в адміністративній справі, та призначено її до судового розгляду (т.1 а.с. 1).

Від представника відповідача за довіреністю до суду надійшли заперечення на адміністративний позов від 20.03.2014 р., в яких зазначено, що проведеною позаплановою невиїзною перевіркою позивача встановлено порушення вимог податкового законодавства, а саме п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 ПК України, внаслідок чого, позивачем неправомірно завищено податковий кредит по взаємовідносинам з ТОВ «Ланкорн» за лютий-квітень 2013 р., та з ТОВ «Норен» за травень-липень 2013 р., що призвело до заниження податкових зобов'язань з податку на додану вартість за цей період на 23 747 грн. 50 коп. Проведеною перевіркою встановлено відсутність документального підтвердження реальності здійснення господарський операцій з даними контрагентами за вказаний період, що потягло порушення порядку здійснення податкового обліку при визначенні позивачем об'єкту оподаткування та податкових зобов'язань за перевіряємий період. Так, під час перевірки було встановлено, що між позивачем та ТОВ «Ланкорн», а також ТОВ «Норен» у лютому та квітні 2013 року, відповідно, укладались договори з надання послуг щодо перевезення автомобільним транспортом товарів на адресу позивача від постачальників. В ході зустрічної перевірки діяльності зазначених контрагентів-перевізників, було встановлено відсутність зареєстрованих за даними підприємствами транспортних засобів, та відсутність документального підтвердження здійснення ними будь-яких господарських операцій у лютому-липні 2013 року. Аналізом товарно-транспортних накладних, наданих позивачем на підтвердження здійснення господарських операцій з даними контрагентами-перевізниками, та співставленням даних, зазначених у них, стосовно транспортних засобів, що здійснювали перевезення вантажів, з відомостями, наданими УДАІ на запит податкового органу, було встановлено, що зазначені транспортні засоби є легковими автомобілями, оформленими на невстановлених фізичних осіб, якими неможливо здійснити перевезення вантажів, зазначених у податкових накладних позивача, з огляду на їх специфіку, обсяг та строки виконання даного зобов'язання. За відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у власній господарській діяльності платника податків, відповідні суми не можуть включатись до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів, або сплати грошових коштів. У зв'язку з цим, відповідач вважає обґрунтованими висновки проведеної перевірки платника податків щодо встановлених порушень, результати якої оформлені актом № 29/221/36980600 від 04.02.2014 р., та, відповідно, винесене на підставі цих висновків податкове повідомлення-рішення № від 12.02.2014 р. (т.2 а.с. 60-62).

В судовому засіданні 24.07.2014 року представник позивача за довіреністю Жукова Ю.А. підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача за довіреністю Фініченко Л.В. заперечила проти задоволення позовних вимог, посилаючись на обставини, викладені у запереченні на адміністративний позов.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

ТОВ «Агросіч 2010» зареєстровано як суб'єкт господарської діяльності Новомосковським міським управлінням юстиції Дніпропетровської області 17.02.2010 р., знаходиться на податковому обліку в Новомосковській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, та є платником податку на додану вартість (т. 1 а.с. 11-14). Вказане підприємство здійснює оптову торгівлю хімічними продуктами, оптовому торгівлю зерном, насінням і кормами для тварин (т. 2 а.с. 136).

На підставі наказу № 36 від 21.01.2014 р., у період з 23 по 29 січня 2014 року посадовими особами Новомосковської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ «Агросіч 2010» щодо документального підтвердження господарських відносин за лютий-квітень 2013 року по взаємовідносинам з ТОВ «Ланкорн», та за квітень-липень 2013 року по взаємовідносинам з ТОВ «Норен», їх реальності та повноти відображення в обліку за відповідні періоди, результати якої викладено в акті перевірки № 29/221/36980600 від 04.02.2014 року (т. 1 а.с. 33 - 47).

Перевіркою встановлено порушення п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 ПК України, а саме, неправомірність формування та непідтвердження перевіркою задекларованого позивачем податкового кредиту від контрагентів-перевізників, зокрема, ТОВ «Ланкорн» за лютий-квітень 2013 року, та ТОВ «Норен» за травень-липень 2013 року, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 23 747 грн. 50 коп., в тому числі по періодах: у березні 2013 р. - на суму 7 475 грн., у квітні 2013 р. - на суму 7 217,5 грн., у травні 2013 р. - на суму 1 900 грн., у червні 2013 р. - на суму 2 847,5 грн., у липні 2013 р. - на суму 4 307,5 грн. (т.1 а.с. 47).

Зокрема, податковим органом за результатами перевірки наданих платником податків первинних документів не була підтверджена правомірність віднесення до складу податкового кредиту перевіряємого періоду сум ПДВ по операціям з придбання послуг перевезення у контрагентів ТОВ «Ланкорн» та ТОВ «Норен». Зазначені висновки податкового органу ґрунтуються на аналізі актів зустрічних звірок вказаних контрагентів позивача, а також наданої позивачем первинної документації у співставленні її з відомостями, отриманими на запит податкового органу з УДАІ у Дніпропетровській області - зокрема, щодо транспортних засобів, зазначених у товарно-транспортних накладних, наданих до перевірки, та їх реєстрації на осіб, які не мають жодного відношення до діяльності ТОВ «Ланкорн» та ТОВ «Норен». За викладених обставин, висновки акту перевірки зводяться до того, що ТОВ «Агросіч 2010» отримало від постачальників послуг перевезення паперові носії, які мають форму первинних документів, але наведені в них відомості не відповідають фактичним обставинам, а тому не можуть бути підставою для відображення їх у податковому та бухгалтерському обліку.

На підставі висновків акту перевірки, податковим органом винесено податкове повідомлення-рішення № від 12.02.2014 р., яким позивачу збільшено грошове зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів на суму 29 684 грн. 38 коп., у томі числі за основним платежем - на 23 747 грн. 50 коп., за штрафними санкціями - на 5 936 грн. 88 коп. (т.1 а.с. 51).

Не погодившись з прийнятим відповідачем рішенням, позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із зазначеним позовом.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що по взаємовідносинам з ТОВ «Ланкорн», між ТОВ «Агросіч 2010» (замовник) та ТОВ «Ланкорн» (виконавець) укладено договір № 44 від 01.02.2013 р. на надання послуг з перевезення вантажів на території України згідно заявок замовника. При цьому, вартість 1-го кілометру перевезення вантажу з ПДВ, згідно додаткової угоди № 1, складає 15,00 грн. (т. 1 а.с.54-55).

За замовленням ТОВ «Агросіч 2010», на послуги ТОВ «Ланкорн» з перевезення вантажів виписано наступні податкові накладні: № 381 від 28.02.2013 р. (810 км) на 12 150 грн. (з ПДВ), № 382 від 29.03.2013 р. (2 180 км) на 32 700 грн. (з ПДВ), № 460 від 30.04.2013 р. (2 887 км) на 43 350 грн. (з ПДВ).

На підтвердження отримання замовлених послуг, позивачем до перевірки були надані акти прийому-передачі № 22845 від 28.02.2013 р., № 32903 від 29.03.2013 р., № 43002 від 30.04.2013 р. При цьому, зміст зазначених актів зводиться до зазначення відстані (у км), на яку перевезено товар, та вартості наданих послуг (т. 1 а.с. 56, 84, 118). Ні пунктів завантаження-розвантаження товару, ні населених пунктів, між якими здійснювалося перевезення, ні дат поставок та обсягу (одиниці виміру перевезеного товару) у вказаних актах не зазначено.

Також, позивачем до перевірки податковому органу були надані товарно-транспортні накладні № 51 від 12.02.2013 р., № 57, 58 від 15.02.2013 р., № 174 від 26.02.2013 р., № 177 від 27.02.2013 р., № 204 від 05.03.2013 р., № 211 від 14.03.2013 р., № 212 від 15.03.2013 р., № 220 від 20.03.2013 р., № 224 від 22.03.2013 р., № 241, 242 від 27.03.2013 р., № 244 від 28.03.2013 р., № 201, 203 від 02.04.2013 р., № 202 від 03.04.2013 р., № 204 від 03.04.2013 р, № 212 від 05.04.2013 р., № 222 від 09.04.2013 р., № 223, 225 від 10.04.2013 р., № 238 від 17.04.2013 р., № 241 від 18.04.2013 р., № 251 від 24.04.2013 р., № 257 від 25.04.2013 р., № 260, 262 від 26.04.2013 р.

Зі змісту вказаних ТТН вбачається, що товар (насіння соняшника, кукурудзи, та гербіциди) перевозився ТОВ «Ланкорн» (водії ОСОБА_3, ОСОБА_4.) за замовленням ТОВ «Агросіч 2010» автомобілями (марка, модель не зазначена), які мають державні номери НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5

Згідно реєстру банківських виписок, ТОВ «Агросіч» проведено розрахунки з ТОВ «Ланкорн» за послуги вантажоперевезень, а саме: за платіжним дорученням № 36 від 12.03.2013 р. - на суму 12 150 грн., № 44 від 02.04.2013 р. - на суму 32 700 грн., № 63 від 13.05.2013 р. - на суму 43 305 грн.

Інших документів до перевірки податкового органу позивачем не надавалося, що підтверджується узагальненим переліком документів (додаток № 1 до акту) (т. 1 а.с. 48-49).

Суми податку на додану вартість за податковими накладними, виписаними ТОВ «Ланкорн» на послуги з перевезення вантажу, включено позивачем до складу податкового кредиту відповідного періоду, відображено у реєстрі отриманих податкових накладних, які відповідають даним додатку 5 до податкових декларацій з податку на додану вартість, та даним декларацій з ПДВ за березень-квітень 2013 року.

Водночас, згідно акту Західно-Донбаської ОДПІ № 11/22/3-38329461 від 23.08.2013 року «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Ланкорн» щодо підтвердження господарських відносин з платниками податків та зборів за період з 01.02.2013 р. по 31.07.2013 р.», на момент складання цього акту підприємство за юридичною адресою не знаходиться, відсутні будь-які первинні документи, реєстри бухгалтерського обліку, які б свідчили про здійснення операцій у лютому-липні 2013 року, та ведення ним господарської діяльності. Перевіркою також не підтверджено наявності у даного підприємства транспортних засобів, складських приміщень, штату працівників, необхідних для здійснення вантажоперевезень на виконання господарських операцій за договорами перевезення товарів. Свідоцтво платника ПДВ вказаного підприємства анульовано 08.08.2013 року. Видом діяльності за КВЕД є неспеціалізована оптова торгівля (а не послуги перевезення).

Щодо взаємовідносин позивача та контрагента ТОВ «Норен», судом встановлено, що між ТОВ «Агросіч 2010» (замовник) та ТОВ «Норен» (виконавець) укладено договір на надання послуг № 82 від 03.04.2013 р. з перевезення вантажів на території України згідно заявок замовника. При цьому, вартість 1-го кілометру перевезення вантажу з ПДВ, згідно додаткової угоди № 1 від 03.04.2013 р., складає 15,00 грн. (т. 1 а.с. 190-191).

За замовленням ТОВ «Агросіч 2010», на послуги ТОВ «Норен» з перевезення вантажів виписано наступні податкові накладні: № 462 від 31.05.2013 р. (760 км) на 11 400 грн. (з ПДВ), № 762 від 30.06.2013 р. (1 139 км) на 17 085 грн., № 2205 від 31.07.2013 р. (1 723 км) на 25 845 грн. (з ПДВ).

На підтвердження отримання замовлених послуг, позивачем до перевірки були надані акти прийому-передачі № 53104 від 31.05.2013 р., № 63003 від 30.06.2013 р., № 73152 від 31.07.2013 р. При цьому, зміст зазначених актів зводиться до зазначення відстані (у км), на яку перевезено товар, та вартості наданих послуг (т. 1 а.с. 192, 221). Ні пунктів завантаження-розвантаження товару, ні населених пунктів, між якими здійснювалося перевезення, ні дат поставок та обсягу (одиниці виміру перевезеного товару) у вказаних актах не зазначено.

Також, позивачем до перевірки податковому органу були надані товарно-транспортні накладні № 128 від 03.04.2013 р., № 144 від 12.04.2013 р., № 511 від 22.05.2013 р., № 514 від 23.05.2013 р., № 522 від 25.05.2013 р., № 531 від 27.05.2013 р., № 603 від 03.06.2013 р., № б/н від 05.06.2013 р., № 614, б/н від 06.06.2013 р., б/н від 07.06.2013 р., № 621 від 12.06.2013 р., № 627 від 15.06.2013 р., № 628 від 17.06.2013 р., № 704 від 05.07.2013 р., № 728 від 16.07.2013 р., № 730, 731 від 17.07.2013 р., № 748 від 20.07.2013 р., № 752 від 22.07.2013 р., № 765 від 24.07.2013 р., № 764 від 24.07.2013 р., № 771 від 26.04.2013 р., № 797 від 30.07.2013 р., № 759 від 29.07.2013 р.

Зі змісту вказаних ТТН вбачається, що товар (насіння соняшника, кукурудзи, та гербіциди) перевозився ТОВ «Норен» (водії ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7.) за замовленням ТОВ «Агросіч 2010» автомобілями (марка, модель не зазначена), які мають державні номери НОМЕР_6, НОМЕР_7.

Інших документів по взаємовідносинам з ТОВ «Норен» до перевірки податковому органу позивачем не надавалося, що підтверджується узагальненим переліком документів (додаток № 1 до акту) (т. 1 а.с. 48-49).

Згідно реєстру банківських виписок, ТОВ «Агросіч 2010» проведено розрахунки з ТОВ «Норен» за послуги вантажоперевезень, а саме: за платіжним дорученням № 73 від 03.06.2013 р. - на суму 11 400 грн., № 88 від 08.07.2013 р. - на суму 17 085 грн., № 104 від 06.08.2013 р. - на суму 25 845 грн.

Суми податку на додану вартість за податковими накладними, виписаними ТОВ «Норен» на послуги з перевезення вантажу, включено позивачем до податкового кредиту відповідного періоду, відображено у реєстрі отриманих податкових накладних, які відповідають даним додатку 5 до податкових декларацій з податку на додану вартість, даним декларацій з ПДВ за травень-липень 2013 року.

Водночас, згідно акту Західно-Донбаської ОДПІ № 13/22/3-38548252 від 23.08.2013 року «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Норен» щодо підтвердження господарських відносин із платниками податків та зборів за період з 01.04.2013 р. по 31.07.2013 р.», на момент складання цього акту підприємство за юридичною адресою не знаходиться, відсутні будь-які первинні документи, реєстри бухгалтерського обліку, які б свідчили про здійснення ним операцій у квітні-липні 2013 року, та ведення господарської діяльності. Перевіркою також не підтверджено наявності у даного підприємства транспортних засобів, складських приміщень, штату працівників, необхідних для здійснення вантажоперевезень на виконання господарських операцій за договорами перевезення товарів. Свідоцтво платника ПДВ вказаного підприємства анульовано 08.08.2013 року. Видом діяльності за КВЕД є діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту (а не послуги перевезення).

Враховуючи, що станом на час проведення перевірки позивача податковий орган не мав інформації щодо наявності у ТОВ «Ланкорн» та ТОВ «Норен» власних автотранспортних засобів, що підтверджувало б можливість надання ними послуг з перевезення вантажів за укладеними з ТОВ «Агросіч 2010» договорами, до АІС «Автомобіль» ДАІ МВС України було надіслано запити щодо власників автотранспортних засобів, якими здійснювалося перевезення.

З отриманої від ДАІ інформації від 08.01.2014 р., яка залучена до матеріалів справи, вбачається, що частина автомобілів, зазначених в товарно-транспортних накладних, по базі ДАІ взагалі не значиться, а решта - є легковими автомобілями з низькою вантажопідйомністю (наприклад, автомобілі ВАЗ 2106 1979 року випуску, ВАЗ 2106 1978 року випуску, ЗАЗ 1102 1991 року випуску). Крім того, всі вони зареєстровані на фізичних осіб, відношення яких до діяльності ТОВ «Ланкорн» або ТОВ «Норен» жодним чином не підтверджено.

За викладених обставин, а також враховуючи, що за договорами перевезення з ТОВ «Ланкорн» та ТОВ «Норен» на адресу позивача та далі по ланцюгу - покупцям від ТОВ «Агросіч 2010», перевозилося насіння у значних обсягах, а також добрива, суд погоджується з висновками податкового органу про те, що факт надання послуг перевезення вказаного товару наданими позивачем первинними документами не підтверджений.

Суд також зазначає, що шляхом співставлення наданих позивачем видаткових накладних на товар, який в подальшому був реалізований третім особам (контрагентам-покупцям), з видатковими накладними контрагентів-постачальників даного товару на адресу позивача, а також з товарно-транспортними накладними, виданими контрагентами-перевізниками ТОВ «Ланкорн» та ТОВ «Норен», встановлено, що один і той самий товар (за найменуванням та об'ємом) в один день був поставлений від контрагентів-постачальників на адресу позивача контрагентами-перевізниками ТОВ «Ланкорн» та ТОВ «Норен», та в той самий день поставлений позивачем до третіх осіб (контрагентів-покупців).

При цьому, акти розвантажування-завантажування, зважування товарів, довіреності уповноважених осіб, відповідальних за прийняття та подальше відвантаження товару - відсутні.

Також, суд враховує, що до перевірки податковому органу позивачем не були надані і обов'язкові за умовами договорів перевезення автомобільним транспортом (пункт 2.3 договору № 82 від 03.04.2013 р., та пункт 2.3 договору № 44 від 01.02.2013 р.) документи, а саме - заявки із зазначенням адреси навантаження, розвантаження та характеристики вантажу, що перевозиться.

Надання вказаних документів представником позивача безпосередньо під час судового розгляду справи на вимогу суду, у відповідності до п. 44.6 ст. 44 ПК України, не можу бути підставою для їх врахування судом, оскільки вважається, що такі документи у платника податків на час перевірки були відсутні. Крім того, надані позивачем документи («заяви» на ім'я директорів ТОВ «Ланкорн» та ТОВ «Норен»), оригінали яких залучені судом до матеріалів справи (т. 2 а.с. 140 -190), викликають сумнів у їх достовірності, оскільки складається враження щодо одночасності їх роздрукування на одному і тому ж принтері та підписання одними й тими ж чорнилами (незважаючи на значний проміжок часу - період з березня по серпень 2013 року). Вказані «заяви» також не містять повної інформації, передбаченої умовами договору перевезення (щодо пунктів навантаження-ровантаження).

Отже, зазначені обставини у їх сукупності свідчать про відсутність у позивача належним чином оформлених первинних документів, що підтверджували б реальність здійснення господарських операцій - придбання послуг з превезення вантажів у ТОВ «Ланкорн» та ТОВ «Норен».

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, не відносяться до складу податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» № 996-XIV від 16.07.1999 р., господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно ст. 3 цього Закону, метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства. Бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Статтею 9 цього Закону передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до ст. 2 Положення «Про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995 р., первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів. Первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи. На вимогу контролюючих або судових органів та своїх контрагентів підприємство, установа зобов'язані за свій рахунок зробити копії таких документів на паперовому носії. Первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Фізичні та юридичні особи, які беруть участь у здійсненні операцій, пов'язаних з прийомом і видачею грошових коштів, цінних паперів, товарно-матеріальних цінностей та інших об'єктів майна, забезпечуються підприємством, установою, що виконує ці операції, копіями первинних документів про таку операцію. Додаткові вимоги до порядку створення первинних документів про касові і банківські операції, рух цінних паперів, товарно-матеріальних цінностей та інших об'єктів майна передбачаються іншими нормативно-правовими актам.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

З викладеного вбачається, що для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені у відповідності до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Положення «Про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», та інших нормативних актів, якими встановлюються вимоги до оформлення тих чи інших первинних документів, та лише у разі фактичного здійснення господарської операції. При цьому, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

В іншому разі, навіть якщо суб'єктами господарювання складені відповідні паперові носії (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо), вони не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Виходячи з наведеного, суд погоджується з висновками податкового органу про те, що документи первинного та бухгалтерського обліку, надані позивачем до перевірки (податкові накладні, акти виконаних робіт, товарно-транспортні накладні, видаткові накладні, тощо) не мають ознак первинних документів у зв'язку із невідповідністю вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а також відображенням у них господарських операцій (послуг з перевезення), які фактично не відбулися. Відповідно, такі документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку, незважаючи на те, що вони містять формальні реквізити таких документів.

За викладених обставин у їх сукупності, суд не вбачає підстав для скасування податкового повідомлення-рішення відповідача № від 12.02.2014 року.

Враховуючи, що судове рішення прийнято не на користь позивача, з нього на користь державного бюджету України має бути стягнуто недоплачений при зверненні до суду судовий збір за подання адміністративного позову майнового характеру у розмірі 1 644 грн. 30 коп.

Керуючись ст.ст. 122, 160-162, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Агросіч 2010» - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агросіч 2010» на користь державного бюджету недоплачений ним при зверненні до суду судовий збір за подання адміністративного позову у розмірі 1 644 грн. 30 коп. (одна тисяча шістсот сорок чотири гривні тридцять копійок).

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня проголошення постанови. Якщо судом у відповідності до частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України було проголошено вступну та резолютивну частину постанови, а також в разі прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складений 29.07.2014 року.

Суддя В.В. Чорна