Справа № 2234/10
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2010-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" жовтня 2010 р. справа № 2а-396/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Панченко О.М.

суддів: Коршуна А.О. Католікяна М.О.

розглянувши у письмовому провадженні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Кіровоградському районі Кіровоградської області

на постанову: Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 03 грудня 2009 року у справі №2а-396/09

за позовом: ОСОБА_1

до: Управління Пенсійного фонду України в Кіровоградському районі Кіровоградської області

про: стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги «Дітям війни»,

в с т а н о в и л а :

16 листопада 2009 року ОСОБА_1 звернулась до Кіровоградського районного суду Кіровоградської області з адміністративним позовом, в якому просила відновити пропущений строк для захисту порушеного права на доплату пенсії; зобовязати відповідача нарахувати недоплачену щомісячну державну допомогу за 2006-2008 роки в сумі 4 463,10 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не нарахував позивачу підвищення до пенсії, як дитині війни, в розмірі, встановленому ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», чим порушив право на належне пенсійне забезпечення.

Постановою Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 03 грудня 2009 року у справі №2а-396/09 вимоги позивача задоволені частково. Поновлено позивачу строк для звернення до суду за захистом порушених прав на доплату пенсії; визнано протиправним дії відповідача щодо недоплати до пенсії позивачу щомісячної надбавки в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, передбаченого ст.6 Законом України «Про соціальний захист дітей війни»з урахуванням норм ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»починаючи з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі Управління Пенсійного фонду України в Кіровоградському районі Кіровоградської області просить скасувати вищезазначену постанову Кіровоградського районного суду Кіровоградської області, відмовивши позивачу у задоволенні позовних вимог.

Апелянт посилається на те, що Законом України «Про соціальний захист дітей війни»розмір мінімальної пенсії за віком не визначений. Розмір мінімальної пенсії за віком, визначений Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», застосовується для розмірів пенсій, призначених згідно з цим законом. Додаткових коштів для виплати підвищень до пенсії Законом України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»не передбачено. Підвищення пенсії позивачу, як дитині війни, виплачувалось з 01.01.2008 року у відповідності до Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова районного суду зміні з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач, відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" має статус дитини війни, що підтверджується відміткою в пенсійному посвідченні, та перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Кіровоградському районі Кіровоградської області.

Статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", яка набрала чинності з 01.01.2006 року, передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком визначений ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", відповідно до якої мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність. Положення ч. 3 вказаної статті не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) до обрахування інших пенсій чи доплат, повязаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною першою статті, мінімального розміру пенсії за віком.

Заперечення апелянта щодо невизначеності органа виплати підвищення пенсії судом до уваги не приймаються, оскільки іншого державного органу, який здійснює виплату пенсії, крім Пенсійного фонду України, законодавством не визначено. Пенсійний фонд України діє на підставі Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.10.2007 року № 1261, відповідно до п. 15 якого Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку його територіальні управління. Відповідно до Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", рішення щодо призначення, донарахування, перерахунок пенсії приймаються територіальними органами Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів.

Відповідно до п. 3 Положення "Про Пенсійний фонд України", його основними завданнями є, зокрема, участь у формуванні і реалізації державної політики у сфері пенсійного забезпечення та соціального страхування, а також забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством. Таким чином, обовязок по нарахуванню та виплаті доплати до пенсії позивача, передбаченої ст. 6 Закону покладено на відповідні територіальні управління за місцем проживання позивача.

Отже, відповідач є належним органом, на який покладено функції з нарахування, призначення, виплати пенсій, надбавок, підвищень та доплат, тому, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, мав довести правомірність своєї бездіяльності.

У 2009 році механізм реалізації положень ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" врегульовано шляхом внесення змін до цієї статті Законом України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", згідно якого до пенсії виплачується підвищення в розмірі надбавки, встановленої для учасників війни, а саме - 10 відсотків від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008р. були визнані неконституційними положення пункту 41 розділу 2 Закону України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

В наступному це питання було врегульоване постановою Кабінету Міністрів України "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян" № 530 від 28.05.2008р. Проте, судом першої інстанції обґрунтовано не було прийнято до уваги вказану постанову, оскільки вона не може бути застосована виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами.

Суд першої інстанції, правильно вирішивши питання по суті, щодо неправомірності дій відповідача та зобовязання здійснення перерахунку та виплати, помилково не визначив остаточний період перерахунку.

З огляду на заявлені позовні вимоги про перерахунок підвищення до пенсії, підлягають задоволенню вимоги з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року включно.

Отже, суд першої інстанції по суті правильно вирішивши питання, помилково не визначив остаточний перерахунок та виплату підвищення до пенсії.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду зміні з викладенням резолютивної частини наступного змісту: визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Кіровоградському районі Кіровоградської області щодо нездійснення перерахунку та виплати підвищення до пенсії ОСОБА_1, відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та 22.05.2008 року по 31.12.2008 року та зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Кіровоградському районі Кіровоградської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування»та провести відповідні виплати за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та 22.05.2008 року по 31.12.2008 року, з урахуванням раніше проведених підвищень до пенсії «Дітям війни»за відповідні періоди.

В решті постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 198, ст.201, Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Кіровоградському районі Кіровоградської області задовольнити частково.

Постанову Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 03 грудня 2009 року у справі №2а-396/09 в частині задоволених позовних вимог змінити, виклавши резолютивну частину постанови в наступній редакції:

Визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Кіровоградському районі Кіровоградської області щодо нездійснення перерахунку та виплати підвищення до пенсії ОСОБА_1, відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та 22.05.2008 року по 31.12.2008 року.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Кіровоградському районі Кіровоградської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування» та провести відповідні виплати за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та 22.05.2008 року по 31.12.2008 року, з урахуванням раніше проведених підвищень до пенсії «Дітям війни»за відповідні періоди

В решті постанову суду слід залишити без змін.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів в порядку, визначеному ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: О. М. Панченко

Судді: М.О.Католікян

ОСОБА_2

Головуючий: О.М. Панченко

Суддя: А.О. Коршун

Суддя: М.О. Католікян