Справа № 21646/10
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2010-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" листопада 2010 р.справа № 2а-11676/09/0470

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Панченко О.М.

суддів: Католікяна М.О. Проценко О.А.

при секретарі судового засідання: Ганноченку А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області

на постанову: Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.04.2010 р. по справі № 2а-11676/09/0470

за позовом: Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області

до: Комунального підприємства "Дніпропетровське бюро технічної інвентаризації" Дніпропетровської обласної ради

третя особа: Відкрите акціонерне товариство "Золотий Колос"

про: зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив зобов'язати відповідача скасувати запис у Реєстрі прав власності на нерухоме майно про реєстрацію права власності на об'єкт нерухомості, зазначений в технічній документації під літ. Г-2, що розташований за адресою пр. ОСОБА_1. 106 в м. Дніпропетровську за ВАГ «Золотий колос», та зареєструвати право власності на вказане нерухоме майно за державою в особі регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області.

Посилався на те, що під час приватизації державного майна Дніпропетровського хлібокомбінату, який був перетворений у відкрите акціонерне товариство «Золотий колос», із вартості майна, яке підлягало приватизації, було вилучено вартість будівлі, що є пам'ятником архітектури національного значення з охоронним номером 148. - колишній прядильний корпус суконної фабрики, який значився в інвентаризаційному опису під № 1 - 001. Об'єкт, зазначений літ. Г-2, є невід'ємною частиною цієї побудови № 1-001. Вказану будівлю було передано в оренду третій особі.

В ході перевірки в 2009 році було з'ясовано, що право власності об'єкт під літерою Г-2 зареєстровано за третьою особою та не є пам'ятником архітектури. Позивач зазначав, що Перелік майна, наданий ВАТ «Золотий колос»з метою державної реєстрації права власності на нерухоме майно, отримане в процесі приватизації, який є правовстановлюючим документом, не давав змоги встановити відповідність заявлених прав і поданих документів та відповідач неправомірно, без достатніх правових підстав здійснив державну реєстрацію об'єкта під літерою Г-2 за третьою особою.

Суд першої інстанції в позові відмовив, виходячи з того, що згідно переліку майна, переданого до статутного фонду відкритого акціонерного товариства «Золотий колос»з метою державної реєстрації 08.11.2004 року, а також відповідної балансової довідки від 06.10.2006 року, споруда двоповерхова, яка має інвентаризаційний номер 1-011 (літера Г-2), розташована за адресою вул. К. Маркса, 106 в м. Дніпропетровську, до пам'ятників архітектури не належить та суперечності між заявленими та вже зареєстрованими правами на об'єкт нерухомості відсутні, тому право власності на цій об'єкт зареєстровано цілком правомірно.

Не погодившись з таким рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, допущених під час його прийняття.

Зазначає в апеляційній скарзі, що інвентаризація державного підприємства Дніпропетровського хлібокомбінату №1 здійснювалася відповідно до Постанови КМУ від 02.03.1993 року, якою було затверджено Положення про інвентаризацію майна державних підприємств, що приватизуються, а також майна державних підприємств та організацій, яке передається в оренду.

Згідно п.16 вказаного Положення при інвентаризації основних засобів перевіряється наявність технічних паспортів або іншої технічної документації, документів на основні засоби, що здані або прийняті підприємством в оренду, на зберігання та у тимчасове користування.

У п 18. цього Положення зазначено, що основні засоби вносяться до інвентаризаційного опису за найменуванням відповідно до основного призначення об'єкта із зазначенням інвентарного номера, виготовлювача, року випуску та інших відомостей.

Згідно з Інвентаризаційним описом основних засобів від 01.05.1996р.. державного підприємства Дніпропетровський хлібокомбінат №1, будівля, що розташована за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Карла Маркса, 106, інвентаризована як виробничий корпус 1794 року побудови (пам'ятник архітектури), значиться під інвентарним №1 -001.

Об'єкт під літерою Г-2 є невід'ємною частиною виробничого корпусу 1794 року побудови під інвентарним №1-001 і є переднім ризалітом цього корпусу, що з'явився внаслідок реконструктивних змін в радянський час, а отже не був інвентаризований, як окрема будівля.

Згідно з Інвентаризаційним описом основних засобів від 01.05.1996р.. у власність ВАТ «Золотий колос»передавалася двоповерхова будівля під інвентарним № 1-011,1995 року побудови.

Відповідно до пункту 3.3. Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, у реєстрації прав на нерухоме майно може бути відмовлено, якщо подані документи не відповідають вимогам, установленим цим Положенням та іншими актами чинного законодавства України, або не дають змоги установити відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства.

На думку регіонального відділення, Перелік майна, переданого до статутного фонду відкритого акціонерного товариства, який є правовстановлюючим документом та на підставі якого і проведена державна реєстрація права власності ВАТ «Золотий колос», не давав змоги встановити відповідність заявлених прав і поданих документів. Це призвело до того, що під видом двоповерхової будівлі, інвентарний №1- 011, 1995р. побудови, яка передана у власність ВАТ «Золотий колос фактично зареєстровано право власності на пам'ятник архітектури (прибудову до виробничого корпусу), який в процесі приватизації вилучено з статутного фонду ВАТ «Золотий колос».

Таким чином, апелянт зазначає, що державна реєстрація права власності на об'єкт під літерою Г-2 за відкритим акціонерним товариством «Золотий колос»проведена Комунальним підприємством «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації»неправомірно, без достатніх для цього правових підстав.

Просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою задовольнити позовні вимоги.

Відповідач письмових заперечень на апеляційну скаргу суду не надав.

Третя особа надала письмові заперечення проти апеляційної скарги, в яких вказує, що двоповерхова будівля Г-2(прибудована до дворового фасаду) в плані приватизації зазначена під інв. № 1-011 з залишковою вартістю 1354,8 млн. крб., забудови 1995 року, яка увійшла до вартості основних фондів Хлібокомбінату і не має жодних підстав відносити її до памятки архітектури. Рік забудови вказано помилково, оскільки її було збудовано за радянських років, а в 1995 році було проведено реконструкцію.

Крім того, зазначає, що двоповерхова будівля під інв. №1-011, має свою вартість, а памятка архітектури мала нульову вартість, іншого двоповерхового приміщення в плані приватизації немає. По протоколу засідання інвентаризаційної комісії, за підсумками інвентаризації майна, що не ввійшло до статутного фонду ВАТ "Золотий колос", передається будівля, що є памятником архітектури загальною площею 2578м.кв. (94м.х14.х2ет.=2632кв.м.), та в ній не враховується розмір будівлі Г-2, якій дорівнює в плані близько 130кв.м.

Посилається також на історико-архівні і бібліографічні добірки, в яких міститься опис будівлі памятника архітектури XVIII століття, колишньої сукняної фабрики, в м. Дніпропетровськ.

В судовому засіданні представник апелянта підтримав свої доводи, просив апеляційну скаргу задовольнити, постанову суду скасувати та задовольнити позовні вимоги.

Представники відповідача та третьої особи проти апеляційної скарги заперечували, просили залишити без змін постанову суду першої інстанції.

Аналізуючи надані в справі докази, вислухавши пояснення учасників процесу, перевіривши дотримання норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як вбачається з витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с. 100), за третьою особою на праві власності 12.10.2006 року зареєстровані будівлі і споруди, розташовані по пр.. ОСОБА_1, 106 в м. Дніпропетровську на підставі наказу регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровської області № 12/64-ЗВП/ від 14.07.1999 року та Переліку майна РВ ДДМУ по Дніпропетровській області № 12/7-6173/ від 08.11.2004 року, переданого до статутного фонду відкритого акціонерного товариства «Золотий колос», зокрема, літ. Г-2.

Згідно п. 10 вказаного переліку та п. 10 балансової довідки по переліку майна, переданого до статутного фонду відкритого акціонерного товариства «Золотий колос»(а.с. 101, 103) будівля двоповерхова інв.. № 1-011 балансовою вартістю на момент приватизації 14 000 грн, рахується на балансі підприємства під літ. Г-2.

Як вбачається з відповіді Управління охорони культурної спадщини Дніпропетровської міської ради від 17.07.2009 року № 121/3 на адресу третьої особи, памяткою архітектури національного значення «Сукняна фабрика»охоронний № 148є обєм будівлі А-2 без прибудов з боку двору, в тому числі Г-2, яка підлягає демонтуванню за вимогами п.11.10 ДБН 360-92, як така, що наносить фізичну та естетичну шкоду памятці та її середовищу.

Позиція третьої особи підтверджується також додатком до цієї відповіді - витягом з технічної документації БТІ на зазначений обєкт, з якого беззаперечно зрозуміло, що будівля під літерним номером Г-2 не є памятником архітектури, якій позначений літ. А-2, а є прибудовою до нього.

Як слід з плану приватизації підприємства (а.с. 11) будівля, яка є памятником архітектури, мала нульову вартість та не підлягала приватизації, залишалася на балансі підприємства та утримувалася за його рахунок.

На обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на п. 3.3. Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України N 7/5, 07.02.2002 року, яким встановлюється, що у реєстрації прав на нерухоме майно може бути відмовлено, якщо подані документи не відповідають вимогам, установленим цим Положенням та іншими актами чинного законодавства України, або не дають змоги установити відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що під час реєстрації права власності на спірну будівлю у відповідача були відсутні підстави для відмови в реєстрації.

Разом з тим, позивач а ні під час розгляду справи в суді першої інстанції, а ні під час апеляційного перегляду справи не надав належних доказів, які б підтверджували його правову позицію щодо належності спірної будівлі «Г-2»до державної власності. Не надано також належних доказів, а в розумінні Тимчасового положення про порядок державної реєстрації це правовстановлювальні документи, які б підтверджували право власності держави в особі РВ Фонду держмайна України на спірні обєкти, що унеможливлює задоволення позовних вимог про реєстрацію права власності на нерухоме майно під лід Г-2 за позивачем.

Крім того, колегія суддів вважає, що заявлені позивачем вимоги неправомірно переносять спір відносно права власності на будівлю літ. Г-2 з площини цивільно-правових відносин в площину публічно-правових, оскільки це є намаганням вирішити питання, повязане з переходом права власності шляхом предявлення позову до неналежного субєкта. Отже, якщо під час приватизації майна підприємства з вини РВ ФДМУ були неякісно оформлені правовстановлювальні документи, що на думку апелянта, мало наслідком незаконний перехід права власності на памятку архітектури, це є зовсім іншою підставою для вирішення спору.

Відповідно до ст. 70 КАС України, обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними способами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимога, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що апелянтом не доведено свою правову позицію.

Колегія суддів доходить висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, яким обставини в справі встановлені правильно та порушень норм матеріального та процесуального права не допущено.

За таких обставин підстав для скасування судового рішення не вбачається.

Керуючись ст. ст. 196, 198, 200, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.04.2010 р. по справі № 2а-11676/09/0470 - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст.. 254 КАС України та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів, відповідно до ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: О.М. Панченко

Суддя: М.О. Католікян

Суддя: О.А. Проценко