Справа № 9952/09
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2010-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" березня 2010 р. справа № 2а-11/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Уханенка С.А.

суддів: Поплавського В.Ю. Сафронової С.В.

при секретарі судового засідання: Литовченко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 10 лютого 2009 р. по справі № 2а-11/09 за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Гуляйпільської районної державної адміністрації Запорізької області про зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2008 року позивачка звернулась до суду з вимогами, в яких просила визнати дії відповідача неправомірними, зобов`язати відповідача зробити перерахунок допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, стягнути з відповідача борг, в розмірі 2827 грн., зобов`язати відповідача виплачувати допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у відповідності з діючим законодавством України.

Постановою Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 10 лютого 2009 року в задоволені позовних вимог відмовлено в повному обсязі.

Не погодившись з постановою позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову та ухвалити нову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду підлягає скасуванню.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивачка 19 квітня 2007 року народила доньку ОСОБА_2 (а.с.11), у зв'язку з чим знаходиться на обліку у відповідача та отримує від нього виплати допомоги по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку.

Відмовляючи позивачу в задоволені позову суд першої інстанції порушив норми матеріального права.

Так, відповідно до ст. 15 Закону України Про державну допомогу сім'ям з дітьми допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Законом України Про державний бюджет України на 2007 рік було встановлено наступне:

- абзац 3 частини 2 ст. 56 Закону: допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку - у розмірі, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 гривень для незастрахованих осіб та не менше 23 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідач проводив відповідні виплати до вищезазначеного порядку та розмірів.

Проте, рішенням Конституційного суду України від 09 липня 2007 року №6-рп/2007 положення абзацу третього частини другої статті 56, та п. 14 ст. 71 втратили чинність, як такі, що визнані неконституційним. Це рішення має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

Таким чином, при розрахунку розміру допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку слід керуватися ст. 15 Закону України Про державну допомогу сім'ям з дітьми з урахуванням рішення Конституційного суду України № 6-рп/2007 з 09.07.2007 року.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач просив застосувати наслідки пропуску строку звернення до суду, а позивач просив поновити строк позовної давності, зазначивши, що про грубе порушення своїх прав дізнався після висвітлення зазначених подій у засобах масової інформації не зазначивши час отримання таких відомостей.

Так, відповідно до ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна зі сторін.

Клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду за висновками колегії суддів не підлягає задоволенню. Посилання позивача на те, що про порушене право він дізнався з засобів масової інформації є необґрунтованими, тому що про такі виплати позивач мав відомості під час виплати. У зв'язку з відсутністю поважних причин пропуску звернення до суду колегія суддів вважає за необхідне застосувати наслідки пропуску строку звернення до суду. У зв`язку з тим, що позивач звернувся до суду в грудні 2007 року, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги з 01.12.2007 року по 31.12.2007 року.

Вимоги позивачки щодо зобовязання відповідача виплачувати допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у відповідності з діючим законодавством України є безпідставними оскільки завданням адміністративного судочинства є захист порушених прав позивачів, а не тих прав, які виникнуть в майбутньому.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду скасуванню.

У зв`язку з прийняттям Верховною Радою України Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо юрисдикції справ, пов`язаних із соціальними виплатами, який набрав чинності 10 березня 2010 року усі справи які пов`язані з призначенням, перерахунком, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат,соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням та інших соціальних виплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, речового майна, пайків або грошової компенсації розглядаються у порядку цивільного судочинства. Згідно перехідних положень даного Закону адміністративні суди завершують розгляд справ даної категорії, провадження по яких відкрито. Тому судом касаційної інстанції є Верховний суд України, до якого і може бути здійснено оскарження рішення суду апеляційної інстанції.

Керуючись п.3 ч.1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202, 205, 207 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову постанову Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 10 лютого 2009 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії управління праці та соціального захисту населення Гуляйпільської районної державної адміністрації Запорізької області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 державної допомоги по догляду за дитиною за період з 01.12.2007 року по 31.12.2007 року.

Зобов`язати управління праці та соціального захисту населення Гуляйпільської районної державної адміністрації Запорізької області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоотриману допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період 01.12.2007 року по 31.12.2007 року відповідно до ст.15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми»з урахуванням виплачених сум.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання чинності.

Головуючий: С.А. Уханенко

Судді: В.Ю Поплавський

ОСОБА_3