Справа № 21023/09
Суддя: Нагорна Л.М.
Дата ухвалення: 2010-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" липня 2010 р.справа № 2а-429/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Нагорної Л.М.

суддів: Суховарова А.В. Чепурнова Д.В.

при секретарі судового засідання: Овчинніковій Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Нікопольської міської ради Дніпропетровської області

на постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 квітня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Нікопольської міської ради Дніпропетровської області про визнання протиправною бездіяльність та зобовязання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2008 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Нікопольської міської ради Дніпропетровської області, в якому просила суд поновити пропущений строк позовної давності для звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів, визнати протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Нікопольської міської ради Дніпропетровської області щодо не здійснення перерахунку та невиплати їй у повному обсязі допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у 2007-2008 роках, зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Нікопольської міської ради Дніпропетровської області з дня ухвалення постанови суду першої інстанції перерахувати та виплачувати їй щомісячну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірах, які дорівнюють прожитковому мінімуму для дітей віком до 6 років на відповідний рік, зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Нікопольської міської ради Дніпропетровської області нарахувати їй 6823,19 грн. недоотриманої у 2007-2008 роках щомісячної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Також просила суд відповідно до п.1 ч.1 ст.256 КАС України допустити негайне виконання постанови суду щодо присудження виплати передбачених законом періодичних платежів у 2007-2008 роках у вигляді допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у межах суми стягнення за один місяць.

Постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 квітня 2009 року позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Нікопольської міської ради Дніпропетровської області в частині нездійснення перерахунку та виплати ОСОБА_1 допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року в розмірі передбаченому ч. 1 ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми»з урахуванням фактично отриманої допомоги за вказаний період. Зобовязано Управління праці та соціального захисту населення Нікопольської міської ради Дніпропетровської області нарахувати та сплатити ОСОБА_1 допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до шести років у відповідності до ч.1 ст.15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми»за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року з урахуванням фактично отриманої суми допомоги за зазначений період. В задоволенні решти позовних вимог було відмовлено.

Управління праці та соціального захисту населення Нікопольської міської ради Дніпропетровської області, не погодившись із постановою суду, подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог. Посилались на те, що допомога ними виплачувалась відповідно до діючого законодавства та у межах видатків, які надходили на її виплату. Також, зазначили, що позивачем пропущено строк для звернення до суду, встановлений ст.99 КАС України.

Заперечень на апеляційну скаргу позивач до суду не направляв.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду відповідно до ст. 195 КАС України - в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивачка має малолітню дитину ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7), у зв'язку з чим знаходиться на обліку у відповідача та отримує від нього виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Колегія суддів вважає за можливе не застосовувати положення ч.1 ст.100 КАС України, оскільки позивач має малу дитину, яка вимагає догляду, для одужання після пологів необхідний певний час, рішення Конституційного суду не публікувалося в доступних для неї засобах масової інформації, а тому позивачем з поважних причин було пропущено річний строк звернення до суду за захистом свої порушених прав. До того ж, відповідач при розгляді справи у суді першої інстанції не наполягав на відмові в задоволенні позовних вимог з підстав пропуску позивачем строку, встановленого ст.99 КАС України з застосуванням при цьому положень ч.1 ст.100 КАС України.

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Однак, п.14 ст. 71 Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік" було призупинено дію статті 12, частини першої статті 15 та пункту 3 розділу VIII "Прикінцеві положення" Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми".

Абзацом 3 частини 2 ст. 56 цього ж Закону було встановлено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 гривень для незастрахованих осіб та не менше 23 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідач здійснював виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за 2007 рік згідно до вищезазначеного порядку та розмірів (а.с.11).

Проте, рішенням Конституційного суду України від 09 липня 2007 року №6-рп/2007 положення абзацу третього частини другої статті 56, та п. 14 ст. 71 були визнані неконституційним та втратили чинність.

У відповідності до статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приймаючи до уваги той факт, що ст. 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" про зупинення дії ст. 12, частини першої статті 15 та пункту 3 розділу VIII "Прикінцеві положення" Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", втратила чинність з 09.07.2007 року, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про неправомірність дій відповідача в 2007 році щодо несвоєчасного перерахунку та виплати позивачці допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі, передбаченому ст. 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", з урахуванням того, що відповідач повинен був здійснити такий перерахунок саме з 09 липня 2007 року і до кінця поточного року.

З огляду на вказане, посилання апелянта на те, що їх дії протягом 2007 року були правомірними, оскільки позивачу були призначені та виплачувались вказані допомоги у розмірах, передбачених Законом, а саме: ст..56 Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік" та п.3 Прикінцевих положень Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", колегією суддів визнаються безпідставними, так як в судовому засідання достовірно встановлено, що після 09 липня 2007 року відповідач не нараховував та не виплачував позивачці допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі, передбаченому ст. 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", тобто, у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання неправомірними дій відповідача по нарахуванню та виплаті на користь ОСОБА_1 недоотриманої допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 09 липня 2007 року по грудень 2007 року, включно, та вірно зобовязав відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоотриману допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 09 липня 2007 року по грудень 2007 року, включно, виходячи з розміру встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років за відповідний період, а саме: з 01 жовтня 2007 року по грудень 2007 року - з розміру 470 грн. щомісяця, з урахуванням фактично отриманих нею сум допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за зазначений період.

Відносно стягнення з відповідача на користь позивачки нібито недоотриманої допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за 2008 рік, то в даному випадку суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність заборгованості з цього приводу, оскільки вказана допомога в даному разі була нарахована та сплачена в порядку та у розмірі, передбаченому Законом України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», відповідно до якого мінімальний розмір державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, починаючи з січня 2008 року, повинен складати не менше 130 грн., а позивачці було сплачено у січні-жовтні 2008 року саме не менше 130,00 грн. Положення даного Закону в цій частині неконституційними не визнавалися та діяли у часі в січні 2008 року. Тому суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача недоотриманої суми допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за 2008 рік.

Таким чином, доводи апеляційної скарги Управління праці та соціального захисту населення Нікопольської міської ради Дніпропетровської області не спростовують зроблений судом першої інстанції висновок щодо правомірності виплат позивачу допомоги по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку.

Та обставина, що у пункті третьому резолютивної частини оскаржуваної постанови не зазначений розмір прожиткового мінімуму, встановленого Державним бюджетом на 2007 рік, не може бути підставою для скасування правильного по суті рішення у цій частині, оскільки, при необхідності, відповідач не позбавлений права звернутись до суду за розясненням рішення у цій частині.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.200, 205, 206 КАС України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Нікопольської міської ради Дніпропетровської області залишити без задоволення.

Постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 квітня 2009 року залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду України протягом двох місяців з дня виготовлення її повного тексту.

Повний текст ухвали виготовлено 16 липня 2010 року.

Головуючий: Л.М.Нагорна

Судді: Д.В.Чепурнов

ОСОБА_3