Справа № 826/9224/14
Суддя: Старова Н.Е.
Дата ухвалення: 2015-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/9224/14 Головуючий суддя у І інстанції - Катющенко В.П.
Суддя-доповідач - Старова Н.Е.
У Х В А Л А

Іменем України

03 червня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Старової Н.Е.,

суддів: Мєзєнцева Є.І., Чаку Є.В.,

при секретарі: Тищенко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва у справі за адміністративним позовом Державної фінансової інспекції України до Державного підприємства «Інформаційний центр» про зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Державна фінансова інспекція України звернулася до суду з позовом до Державного підприємства «Інформаційний центр» про зобов'язання виконати п.п. 3, 4 вимоги ДФІ України від 19.11.2013 №08-14/1783.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.04.2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, позивачем було подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Апелянт у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, які з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

При дослідженні матеріалів справи встановлено, що Державною фінансовою інспекцією України проведено ревізію фінансово-господарської діяльності ДП «Інформаційний центр» за період з 01.01.2012 року по 30.06.2013, висновки якої викладені в акті від 05.11.2013 №08-21/21, якою встановленою, що в порушення п.12 Положення (Стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати» списання недійсних бланків, вартість яких не відшкодована суб'єктами надання послуг, призвело до нанесення збитків ДП «Інформаційний центр» на загальну суму 3 223,7 тис. грн. Також виявлено порушення Положення про преміювання працівників Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України (додаток до Колективного договору №1), на підставі наказів ДП «Інформаційний центр» нараховано та виплачено премію працівникам підприємства на загальну суму 19 952 540,97 грн., та нараховано до державних цільових фондів 6 903 579,17 грн., чим нанесено матеріальної шкоди підприємству на загальну суму 26 856 120,14 грн., у тому числі без забезпечення дохідної частини плану підприємства від основної діяльності у січні 2013 року на суму 997 041,40 грн., що підтверджено даними бухгалтерського обліку.

В зв'язку з виявленими порушеннями, позивачем було направлено до ДП «Інформаційний центра» письмової вимоги у вигляді листа №08-14/1783 від 19.11.2013 року, пунктами 3 та 4 якої ДП «Інформаційний центр» зобов'язано:

- стягнути з осіб, задокументованих в акті ревізії, які допустили виявлені порушення, кошти в сумі 3 223,7 тис. грн. (абз.6 п.3);

- у порядку, встановленому чинним законодавством, стягнути з посадових осіб, задокументованих в акті ревізії, які допустили порушення, кошти в сумі 19 952,5 тис. грн. та здійснити відповідні перерахунки з державними цільовими фондами на суму 6 903,5 тис. грн. (абз.5 п.4).

Даючи відповідь позивачу, відповідач 27.01.2014 року направив позивачу лист №01-03/297, де вказано, що Головним слідчим управлінням МВС України було порушено кримінальне провадження №0000345, відомості про яке внесено до ЄРДР від 19.09.2013 щодо колишніх посадових осіб ДП «Інформаційний центр», та зазначено, що вжити заходи щодо стягнення коштів з посадових осіб, що допустили виявлені порушення, у повному обсязі підприємство зможе після завершення кримінального провадження №0000345 та надання правової оцінки діям таких осіб.

За результатами розгляду даного листа позивач дійшов висновку про невиконання відповідачем вимоги від 19.11.2013, з огляду на що, звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ч.2 ст.15 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» №2939-ХІІ, лише законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що контролюються.

Приписами Положення про Державну фінансову інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 23.04.2011 № 499/2011 серед іншого передбачено, що Держфінінспекція України забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

ДФІ України відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальність винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (підпункт 4 пункту 4 Положення).

Відповідно до пункту 6 Положення ДФІ України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також Положенням установлено, що у разі, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів Держфінінспекція України має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями п. 7 ст. 10 Закону №2939-ХІІ.

Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

На підставі наведеного суд приходить до висновку про наявність у органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

Дана правова позиція узгоджується з позицією, викладеною в постанові Верховного Суду України від 18.09.2014 року у справі №21-332а14.

В даному випадку, позивачем пред'явлено вимогу про усунення порушень, виявлених під час ревізії, де п.3 та п.4 вимоги вказано на виявлені збитки та їхній розмір.

При цьому, відповідно до правової позиції Верховного Суду України, в органу державного фінансового контролю наявне право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки (постанови Верховного Суду України від 15.04.2014 у справі №21-40а14, від 13.05.2014 у справі №21-89а14 та від 28.10.2014 у справі №21-462а14).

Відтак вказані вимоги повинні виконуватися шляхом добровільного повернення підконтрольними установами надмірно витрачених коштів або шляхом звернення контролюючого органу до суду з відповідним позовом.

Суд першої інстанції вірно вказав, що обов'язковою до виконання може бути вимога, оформлена у вигляді зобов'язання підконтрольної установи вжити заходи щодо повернення бюджетних коштів, використаних не за призначенням, вчинити дії щодо усунення порушень, які спричинили нецільове використання бюджетних коштів.

Натомість, вимога, яка містить припис про стягнення чи відшкодування підконтрольною установою шкоди у встановленому розмірі, може бути виконана останньою добровільно або шляхом звернення органу державного фінансового контролю з позовом про стягнення збитків.

Колегія суддів бере до уваги те, що як видно листа Головного слідчого управління МВС України від 31.03.2015 №13/3/2-2235д, 06.08.2014 до СУ ГУ МВС України надійшов цивільний позов ДП «Інформаційний центр» про відшкодування майнової шкоди в сумі 3 223,7 тис. грн. та 19 952,5 тис. грн. з винних осіб, який було долучено до матеріалів кримінального провадження №0000345.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо вчинення відповідачем всіх необхідних дій з виконання пп. 3, 4 вимоги ДФІ України від 19.11.2013 №08-14/1783, що також є законною підставою для відмови в задоволенні даного позову та апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. Відповідач на виконання вимог ч.1 ст.71 КАС України надав до суду належні докази правомірності своїх дій та рішень, та вмотивовано обґрунтував причини неможливості виконати вказані пункти вимоги ДФІ України.

Судова колегія апеляційної інстанції не вбачає порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, та вважає, що судом першої інстанції повно встановлені обставини справи, яким надана правильна правова оцінка на підставі законодавства, яке врегульовує спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені у постанові від 15.04.2015 року, та не можуть бути підставою для її скасування.

За таких обставин, у відповідності до ст.200 КАС України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 186, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції України залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.04.2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили згідно ст.254 КАС України, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, визначені ст.212 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

.

Головуючий суддя Старова Н.Е.

Судді: Чаку Є.В.

Мєзєнцев Є.І.