Справа № 804/5716/15
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2015-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 травня 2015 р. Справа № 804/5716/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Царікової О.В.,
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Східно-Дніпровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості у сумі 4004, 35грн.,
27.04.2015 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Східно-Дніпровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості у сумі 4004, 35 грн. (з яких 1468, 45 грн. - заборгованість по єдиному податку з фізичних осіб та 2535, 90грн. - заборгованість по єдиному соціальному внеску).
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що відповідач перебуває на податковому обліку в Східно-Дніпровській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області та має заборгованість перед бюджетом по єдиному податку з фізичних осіб в розмірі 1468, 45 грн. та по єдиному соціальному внеску в розмірі 2535, 90 грн., що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.04.2015 відкрито провадження по справі № 804/5716/15 та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 20.05.2015.
У судове засідання 20.05.2015 позивач не з'явився. До суду надійшло клопотання позивача про розгляд справи за відсутності повноважного представника позивача в порядку письмового провадження.
Відповідач у судове засідання 20.05.2015 теж не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення відповідачеві 05.05.2015.
Відповідно до частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України ( далі - КАС України), особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Згідно ч. 6 ст. 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін у порядку письмового провадження.
Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом та підтверджується наявними матеріалами справи, ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) зареєстрований як фізична особа-підприємець 12.02.2014 та перебуває на податковому обліку у Східно-Дніпровській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області та є платником єдиного податку.
На підставі заяви про застосування спрощеної системи оподаткування від 14.02.2014, відповідачем обрана ІІ група платників єдиного податку та ставка такого податку у розмірі 20 відсотків від мінімальної заробітної плати.
Відповідно до п. 293.2 ст. 293 Податкового кодексу України (далі - ПК України) фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними та міськими радами для фізичних осіб - підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць: для першої групи платників єдиного податку - у межах від 1 до 10 відсотків розміру мінімальної заробітної плати; 2) для другої групи платників єдиного податку - у межах від 2 до 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати.
Згідно п. 295.1 ст. 295 ПК України, платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.
У зв'язку з неповною сплатою узгодженого грошового податкового зобов'язання у встановлений законом термін, у відповідача утворився податковий борг із сплати щомісячних сум єдиного податку за період з березня по вересень 2014 року на загальну суму 1468, 45 грн. (7 податкових періодів за ставкою у розмірі 243, 60грн. - 243, 60 грн. самостійна часткова сплата + 6, 85грн. пеня).
Відтак, на момент звернення до суду, заборгованість ФОП ОСОБА_2 по єдиному податку становить 1468, 45 грн.
Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відповідно до п.п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України, платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Відповідно до вимог ст. 36 ПК України, податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені Податковим Кодексом України, законами з питань митної справи.
Згідно до п. 54.1 ст. 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом.
Відповідно до п. 56.11 статті 56 ПК України, не підлягає оскарженню податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.
Згідно із пп.14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.
В контексті наведених норм чинного законодавства, грошове зобов'язання відповідача у сумі 1468, 45 грн. вважається податковим боргом.
У відповідності до п. 59.1 ст. 59 ПК України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Оскільки відповідачем самостійно не сплачено суму податкового зобов'язання з єдиного податку, податковим органом на виконання вищевказаної норми, була сформована та направлена відповідачу податкова вимога від 07.10.2014 № 556-25 на суму 1224, 85 грн., яка направлено засобами поштового зв'язку та отримана відповідачем 14.10.2014.
Як передбачено положенням п. 59.5. ст. 59 ПК України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
З наведеного вбачається, що Східно-Дніпровською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області вжиті усі заходи для забезпечення стягнення з відповідача штрафу за допущене порушення, однак добровільного погашення останнім податкового боргу не відбулося
Відповідно до п 87.1, п.87.2 статті 87 ПК України, джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів. Сплата грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснена також за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника) або за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів. Джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.
Відповідно до п 87.11 статті 87 ПК України, орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.
Крім того, у відповідача наявна заборгованість зі сплати єдиного соціального внеску на суму 2535, 90 грн.
Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI ( далі - Закон).
Згідно ч. 1 ст.67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Згідно пункту 4 частини 1 статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є фізичні особи, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону, відповідач як платник єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
За змістом абз. 3 п. 8 ст. 9 Закону, фізичні особи - підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування, сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.
Відповідно до п. 11 ст. 8 Закону, єдиний внесок для платників, зазначених у п. 4 та п. 5 ч. 1 ст. 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 34,7 відсотка визначеної пунктами 2 та 3 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.
Як вбачається з розрахунку, наданого позивачем, заборгованість відповідача становить 2535, 90грн. (2958,55 грн. нарахування єдиного внеску з термінами сплати 22.04.2014, 21.07.2014, 20.10.2014 - 422, 65 грн. -самостійно сплачені зобов'язання).
Суд відмічає, що відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону, рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов'язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами; положення цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов'язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок. У разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею; суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів (ч. ч. 2, 3 ст. 25 Закону).
Приписами ч. 10 ст. 25 Закону, визначено, що на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу, положеннями ч. 11 ст. 25 Закону визначено, що орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску штрафні санкції, зокрема за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум.
Крім того, згідно з ч. 4 ст. 25 Закону, орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату; вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом; платник єдиного внеску зобов'язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.
На виконання вищенаведених положень норм чинного законодавства, позивачем було сформовано та направлено платнику вимогу про сплату заборгованості від 05.12.2014 № Ф - 650-25 на суму 2535, 90 грн., що підтверджується повідомлення про направлення поштового відправлення та отримання останнього відповідачем, належним чином засвідчена копії якого міститься в матеріалах справи.
Відповідно до ч. 12 ст. 9 Закону України № 2464-VI, єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.
Відповідно до абз. 9 ч. 4 ст. 25 Закону, у разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти робочих днів з дня надходження узгодженої вимоги, орган доходів і зборів надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби вимогу про сплату недоїмки. У випадках, зазначених в абзаці дев'ятому цієї частини, орган доходів і зборів також має право звернутися до суду з позовом про стягнення недоїмки. (абз. 10 ч. 4 ст. 25 Закону).
Враховуючи наведене та беручи до уваги, що відповідач заперечень проти позову та доказів про сплату податкового боргу в розмірі 4004, 35 грн. не надав, суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення коштів, є обґрунтованою, відповідає дійсним обставинам та матеріалам справи, внаслідок чого підлягає задоволенню.
Судові витрати, відповідно до частини 4 статті 94 КАС України, не стягуються.
Керуючись ст. ст. 86, 94, 128, 158-163, 167, 254 КАС України, суд,
Адміністративний позов Східно-Дніпровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості у сумі 4004, 35грн. задовольнити повністю.
Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, АДРЕСА_1) до державного бюджету суму податкового боргу у розмірі 4004 (чотири тисячі чотири) грн. 35 коп., з яких: заборгованість зі сплати єдиного податку з фізичних осіб у розмірі 1468 ( одна тисяча чотириста шістдесят вісім) грн. 45 коп та заборгованість з єдиного соціального внеску у розмірі 2535 ( дві тисячі п'ятсот тридцять п'ять) грн. 90 коп.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна, скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Царікова