Справа № 7600/09
Суддя: Нагорна Л.М.
Дата ухвалення: 2010-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" лютого 2010 р. справа № 2а-24/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Нагорної Л.М.

суддів: Стежко В.А. Суховарова А.В.

при секретарі судового засідання: Фесовець А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Павлоградської міської ради Дніпропетровської області

на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Павлоградської міської ради Дніпропетровської області про перерахунок та стягнення заборгованості з виплат допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2008 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Павлоградської міської ради Дніпропетровської області, в якому просила суд визнати поважною причину пропуску строку звернення до суду за захистом своїх порушених прав, визнати неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Павлоградської міської ради Дніпропетровської області щодо неправильного нарахування на її користь державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у 2007 році, стягнути з відповідача на її користь недоплачену суму заборгованості по допомозі по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за 2007 рік у сумі 3021,90 грн. також просила суд стягнути з відповідача на її користь всі понесені нею судові витрати в розмірі 30,22 грн. Посилалася на те, що відповідач при наданні їй допомоги при народженні дитини та допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, керувався нормативно-правовими актами, які рішенням Конституційного суду України від 09 липня 2007 року №6-рп/2007 визнанні неконституційними. Своїми діями відповідач грубо порушив її право на належний соціальний захист, передбачений Конституцією України.

Відповідач проти задоволення позову заперечував.

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2009 року позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені частково. Поновлено термін на звернення з адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Павлоградської міської ради Дніпропетровської області про перерахунок та стягнення боргу розміру допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Визнано неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Павлоградської міської ради Дніпропетровської області по нарахуванню і виплаті ОСОБА_1 боргу розміру допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Зобовязано Управління праці та соціального захисту населення Павлоградської міської ради Дніпропетровської області донарахувати на користь ОСОБА_1 недоотриману суму допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року у сумі 1900,51 грн. , стягнуто з бюджету м. Павлограда Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 19,00 грн. В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено.

Управління праці та соціального захисту населення Павлоградської міської ради Дніпропетровської області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати постанову суду в частині задоволених позовних вимог, а також справу просили розглядати за відсутності їх представника. В обґрунтування своїх вимог, апелянт посилався на те, що пункт 14 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 року визнаний неконституційним. Отже, положення ст. 15 та п. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми»з 09.07.2007 року є чинними. Зазначали про свою незгоду з сумою судових витрат, стягнутих на користь позивача.

Заперечень на апеляційну скаргу позивачка до суду не направляла, постанову суду не оскаржувала.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду відповідно до ст. 195 КАС України - в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга Управління праці та соціального захисту населення Павлоградської міської ради підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивачка має малолітню дитину ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10), у зв'язку з чим знаходиться на обліку у відповідача та отримує від нього виплати допомоги по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції вірно виходив з того, що відповідно до ст. 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

У відповідності до статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про поновлення ОСОБА_1 пропущеного строку звернення до суду за захистом своїх порушених прав, оскільки строк звернення до суду пропущено з поважних причин, адже позивачка постійно була зайнята доглядом за малолітньою дитино, що потребувало значного часу, крім того, у звязку із матеріальною скрутою вона тривалий час не могла звернутися за правовою допомогою, так як рівень її доходів був значно менший ніж прожитковий мінімум. За таких обставин відсутні підстави застосовувати положення ч.1 ст. 100 КАС України.

Частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки рішенням Конституційного суду України від 09 липня 2007 року №6-рп/2007 положення ст. 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" про зупинення дії ст. 12, частини першої статті 15 та пункту 3 розділу VIII "Прикінцеві положення" Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", визнані неконституційними та втратили чинність з 09.07.2007 року, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про неправомірність дій відповідача щодо несвоєчасного перерахунку та виплати позивачці допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі, передбаченому ст. 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми".

Суд першої інстанції вірно визначив період у 2007 році, за який відповідачу необхідно було провести перерахунок та виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку на користь позивачки, виходячи з розмірів прожитого мінімуму, встановлено для дітей віком до 6 років.

Оскільки рішенням Конституційного суду України від 09 липня 2007 року №6-рп/2007 положення статей 29, 36, абзацу третього частини другої статті 56, частини першої статті 66, пунктів 7, 9, 12, 13, 14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46 статті 71, статей 98, 103, 111 Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік", визнані неконституційними, вони втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним судом України цього Рішення.

Таким чином, відповідач зобовязаний був провести перерахунок та виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку на користь позивачки за період з 09 липня 2007 року по грудень 2007 року, включно.

Згідно ст. 62 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік", прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років встановлюється з 01 квітня 2007 року - у розмірі 463 грн., з 01 жовтня 2007 року - у розмірі 470 грн.

Суд першої інстанції вірно визначив і спосіб захисту порушених прав позивачки, у відповідності до положень ст. 162 КАС України, зобовязавши відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоотриману допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, відповідно до ст. 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", за період з часу призначення у липні 2007 року по 31 грудня 2007 року, включно, виходячи з розміру встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років за відповідний період, а саме: з 01 жовтня 2007 року - з розміру 470 грн. щомісяця, з урахуванням фактично отриманих нею сум допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за зазначений період, оскільки підстав саме для стягнення недоплачених сум з відповідача, які ним позивачці не нараховувались та до відповідача для виплати позивачці не надходили, у суду першої інстанції не було.

До того ж приведені судом першої інстанції в мотивувальній частини оскаржуваної постанови розрахунки недоплаченої допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за 2007 рік є вірними та зроблені з дотриманням норм діючого законодавства України.

Отже Управлінню праці та соціального захисту населення Павлоградської міської ради Дніпропетровської області необхідно нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 саме ту суму, яка розрахована судом першої інстанції.

Але, суд першої інстанції неправильно вирішив питання щодо стягнення на користь позивачки судових витрат, про що зазначав відповідач у апеляційній скарзі.

Відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

З огляду на вказане, колегія суддів вважає за необхідне змінити постанову суду в частині стягнення суми судового збору з місцевого бюджету міста Павлограда Дніпропетровської області на користь позивачки з суми 19 грн. 00 коп., стягнувши з бюджету міста Павлограда Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 03 грн. 40 коп..

Керуючись п.2 ч.1 ст. 198, п.1 ч.1ст. 201, 205,207 КАС України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Павлоградської міської ради Дніпропетровської області задовольнити частково.

Постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2009 року в оскаржуваній частині - змінити, виклавши абзац пятий в наступній редакції:

Стягнути з бюджету міста Павлограда Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 суму судового збору у розмірі 03 гривні 40 копійок

В решті постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2009 року - залишити без змін.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з дня її складення в повному обсязі.

Повний текст постанови складено 23 лютого 2010 року.

Головуючий: Л.М.Нагорна

Судді: В.А.Стежко

ОСОБА_3