Справа № 42924/09
Суддя: Руденко М.А.
Дата ухвалення: 2010-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" березня 2010 р. справа № 2а-43/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Руденко М.А.

суддів: Сафронової С.В. Уханенка С.А.

розглянувши у письмовому провадженні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 та Управління праці та соціального захисту населення Комунарської райдержадміністрації м. Запоріжжя на постанову Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 жовтня 2009 року по справі №2а-43/09 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Комунарської райдержадміністрації м. Запоріжжя про визнання дій неправомірними та стягнення недоплаченої державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, -

в с т а н о в и л а:

У грудні 2008 року позивач звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Комунарської райдержадміністрації м. Запоріжжя та уточнивши позовні вимоги просив: визнати дії відповідача неправомірними відносно припинення виплати допомоги по догляду за дитиною в розмірі 144,1 грн. з квітня 2008 року, визнати, що через неправомірні дії та незаконну бездіяльність відповідача, було завдано шкоду в розмірі суми недоплати допомоги при народженні дитини в розмірі 1963,8 грн. та суми недоплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі 9505,82 грн., зобовязати відповідача виплачувати щомісячно допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі не менш прожиткового мінімуму до закінчення періоду її отримання(до 06.08.2010 р. включно), стягнути з відповідача не отриману, внаслідок невиконання останнім вимог законодавства України, суму допомоги при народженні дитини що складає 1963,8 грн. та допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, що складає 9505, 82 грн., що у сумі складає 11469,62 грн., стягнути з відповідача збитки на моральну шкоду у сумі 8917,21 грн.

Постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 жовтня 2009 року адміністративний позов задоволено частково: визнано бездіяльність відповідача в частині не нарахування позивачу допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, передбачену ст..43 ЗУ «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку із тимчасовою втратою працездатності та витратами зумовленими похованням»в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом за період з 04.12.2007 року по 31.12.2007 року протиправною, зобовязано відповідача здійснити перерахунок та нарахувати позивачу допомогу дитиною до досягнення нею трирічного віку, передбачену ст..43 ЗУ «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку із тимчасовою втратою працездатності та витратами зумовленими похованням»в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого ЗУ «Про державний бюджет України на 2007 рік»за період з 04.12.2007 року по 31.12.2007 року, в решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить змінити постанову суду першої інстанції та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції є неправомірним та таким, що згідно зі ст.. 202 КАС України підлягає скасуванню у звязку з неповним зясуванням обставин справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи та невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Не погодившись з постановою суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог за період з 04.12.2007 по 31.12.2007р.

Апелянт вважає, що постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Заперечень на апеляційну скаргу не надійшло.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, а також правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що апеляційні скарги а залишити без задоволення.

Судом встановлено, що позивач має дитину ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження а.с. 8) та є особою, на яку поширюється дія статті 13 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми»від 21 листопада 1992 року № 2811-ХІІ (надалі Закон № 2811-ХІІ).

Згідно із ст.12 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми», в редакції, що діяла до набрання законної сили Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік»допомога при народженні дитини надається у сумі, кратній 22,6 розміру прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, встановленого на день народження дитини. Виплата допомоги здійснюється одноразово у дев'ятикратному розмірі прожиткового мінімуму при народженні дитини, решта - протягом наступних 12 місяців у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік» було встановлено наступне: - ч. 2 ст. 56 вищевказаного Закону: допомога при народженні дитини у розмірі 8 500 грн. Виплата допомоги здійснюється одноразово при народженні дитини в сумі 3 400 грн., решта протягом наступних 12 місяців рівними частинами у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Як вбачається з матеріалів справи Управлінням праці та соціального захисту населення Комунарської райдержадміністрації м. Запоріжжя здійснювалась виплата державної допомоги одноразово при народженні дитини згідно до вищезазначеного порядку та розмірів, а саме 3 825,00 грн. одноразово та 425,00 грн. щомісячно протягом 12 місяців з вересня 2007 року по серпень 2008 року (а.с. 35).

Згідно частини 1 статті 15 вищезазначеного Закону допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

У відповідності до Прикінцевих та перехідних положень Закону України №2811-ХІІ розмір державної допомоги сім'ям з дітьми, передбаченої статтею 15 цього Закону, визначається Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік у відсотковому відношенні до прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з поступовим наближенням до прожиткового мінімуму, але при цьому не може бути нижчим за величину, що дорівнює 25 відсоткам зазначеного прожиткового мінімуму, а з 1 січня 2006 року - 50 відсоткам цього прожиткового мінімуму.

Дію частини 1 статті 15 Закону України № 2811-ХІІ та пункту 3 розділу VIII "Прикінцеві положення" Закону України №2811-ХІІ зупинено пунктом 14 статті 71 Закону України від 19 грудня 2006 року №489-V "Про державний бюджет України на 2007" (надалі Закон №489-V).

Статтею 56 Закону №489-V встановлено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону України №2811-ХІІ здійснюється у розмірі, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 гривень для незастрахованих осіб та не менше 23 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, за рахунок коштів відповідної субвенції з державного бюджету місцевим бюджетом.

Рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року N 6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) визнано неконституційним положення пункту 14 статті 71 в частині зупинення на 2007 рік дії частини першої статті 15 та пункту 3 розділу VIII "Прикінцеві положення" Закону України №2811-ХІІ щодо встановлення розміру допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Статтею 152 Конституції України встановлено, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

З 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року включно відповідач повинен був провести нарахування сум допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, відповідно до ст.15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми».

Згідно ст. 62 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік", прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років встановлюється у розмірі: з 01 квітня 2007 року - 463 грн., з 01 жовтня 2007 року - 470 грн. Відповідно до довідки про виплати сум допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (а.с. 59) позивачка отримала у 2007 році за: жовтень 2007 р. 131,74 грн., листопад 2007 р. 140,05 грн., грудень 144,10 грн., відповідно сума заборгованості складає за 2007 рік:

жовтень: 470 131,74 = 338,74 грн.

листопад: 470 140,05 = 329,9грн.

грудень: 470 - 144,10 = 325,9 грн.

а всього: 994,54 грн.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що кошти для виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, у відповідності до Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік»не передбачалися, а також виплати їй не має можливості. В цій частині доводи апелянта про відсутність бюджетного фінансування суд не приймає до уваги, оскільки судові рішення приймаються в межах норм діючого законодавства в незалежності від причин ненадходження коштів з Державного бюджету України на виплату допомоги та згідно частини 2 статті 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст та спрямованість діяльності держави, держава відповідає перед людиною за свою діяльність, забезпечення прав і свобод людини є головним обовязком держави.

Щодо вимог позивачки про стягнення на її користь сум недоотриманої допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за 2008 рік колегія суддів зазначає про те, що Законом України "Про Державний бюджет України на 2008 рік" стаття 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми»була викладена в наступній редакції «допомога по догляду за дитиною до досягненню нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб та середньомісячним сукупним доходом сімї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 грн.»Відповідно до довідки (а.с. 59) позивачка отримувала у 2008 році 144,10 грн. щомісяця впродовж року, а тому підстав для задоволення позовних вимог за цей період не має.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року за № 28/2008 положення наведених законів, якими визначено розмір державної допомоги по догляду за дитиною, не визнавались неконституційними, що свідчить про їх чинність та про правомірність дій відповідача щодо нарахування і виплати позивачці допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сімї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців.

Що стосується стягнення з Управління праці та соціального захисту населення Комунарської райдержадміністрації м. Запоріжжя моральної шкоди в розмірі 1800 грн., колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції щодо відмови в задоволені вищевказаної позовної вимоги вірним. Оскільки, позивачкою не були надані докази нанесення втрат немайнового характеру, та вини відповідача в заподіянні моральної (немайнової) шкоди.

Щодо вимог позивача про зобовязання відповідача проводити щомісячні виплати зазначеної допомоги у майбутньому судова колегія зазначає, що оскільки правовою підставою для звернення до адміністративного суду є захист порушених прав, свобод чи інтересів, то право на позов у особи виникає лише після порушення відповідачем її права, тобто захисту підлягає вже порушене право, а не те, яке може бути порушено у майбутньому і щодо якого невідомо, буде воно порушено чи ні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 198 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції має можливість залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, дослідив докази, дав їм належну оцінку та прийняв рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 195, п.1 ч.1 ст.198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 206 КАС України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Управління праці та соціального захисту населення Комунарської райдержадміністрації м. Запоріжжя на постанову Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 жовтня 2009 року по справі №2а-43/09 залишити без задоволення.

Постанову Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 жовтня 2009 року по справі №2а-43/09 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду України протягом двох місяців.

Судді: М.А. Руденко

ОСОБА_3

ОСОБА_4