Справа № 810/1815/15
Суддя: Скрипка І.М.
Дата ухвалення: 2015-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2015 року 810/1815/15

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скрипки І.М., секретар судового засідання Мкртчян Н.Ц., за участю:

представника позивача - Мартюшенка С.В.,

представника третьої особи - Мартиновського О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Маруна Агро» до Реєстраційної служби Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області, державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області Дєєвої Ірини Миколаївни, третя особа: Приватне сільськогосподарське підприємство «Агрофірма «Світанок», про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

28 квітня 2015 року до Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Маруна Агро» із позовом до Реєстраційної служби Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов'язання вчинити дії.

Зазначали, що державним реєстратором неправомірно відмовлено товариству «Маруна Агро» у державній реєстрації права оренди земельної ділянки з кадастровим НОМЕР_1 Стверджували, що ними були подані усі необхідні для проведення державної реєстрації документи, які дають можливість встановити відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Посилаючись на порушення відповідачем положень Конституції України, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року №868, просили:

- визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 31 березня 2015 року №20417821, прийняте державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області Дєєвою Іриною Миколаївною;

- зобов'язати Реєстраційну службу Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області здійснити державну реєстрацію іншого речового права (права оренди земельної ділянки - договору оренди землі №53 від 28 січня 2015 року) за ТОВ «Маруна Агро» на земельну ділянку за кадастровим НОМЕР_1, розташованої у Васильківському районі на території Лосятинської сільської ради.

Ухвалою суду про відкриття провадження від 5 травня 2015 року співвідповідачем у справі залучено державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Васильківського міськрайонного управління юстиції Дєєву Ірину Миколаївну.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідачів у судове засідання не з'явився, про дату, місце і час розгляду справи повідомлений належним чином; направив клопотання про розгляд справи за його відсутності; заперечень на позов не надав.

Протокольною ухвалою суду від 21 травня 2015 року залучено до участі у справі у якості третьої особи Приватне сільськогосподарське підприємство «Агрофірма «Світанок».

Представник третьої особи проти задоволення позову заперечував, у тому числі і у письмових запереченнях. Вказав, що земельна ділянка з кадастровим НОМЕР_1 була передана ПСП «Лосятинське» (правонаступником якого є ПСП «Агрофірма «Світанок») на підставі договору оренди землі від 24 лютого 2010 року №193 та по теперішній час перебуває у користуванні такого підприємства (його правонаступника). Стверджував, що акт приймання-передачі земельної ділянки наданий позивачем є недостовірним, оскільки спірна земельна ділянка перебуває у користуванні ПСП «Агрофірма «Світанок» на підставі договору, дія якого не припинена, і нікому не передавалась. Наголошував, що чинним законодавством не передбачено право орендодавця в односторонньому порядку, без згоди орендаря, передати орендоване майно іншій особі. Зазначив, що орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

Заслухавши пояснення представників позивача та третьої особи, дослідивши докази, зокрема, письмові, що містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи із такого.

28 січня 2015 року між ТОВ «Маруна Агро» (орендар) та ОСОБА_4 (орендодавець) було укладено договір оренди землі №53 (а.с.12-16).

25 березня 2015 року Огієць Ігор Миколайович, діючи на підставі довіреності в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Маруна Агро», подав до Реєстраційної служби Васильківського міськрайонного управління юстиції заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень для проведення державної реєстрації названого договору оренди земельної ділянки із кадастровим номером НОМЕР_1, розташованої у Васильківському районі Київської області на території Лосятинської сільської ради.

Як стверджено позивачем і не спростовано відповідачами, разом із названою заявою подано: оригінал договору оренди землі №53 від 28 січня 2015 року з додатками: актом приймання-передачі земельної ділянки, яка надана в оренду, від 28 січня 2015 року, актом про визначення меж земельної ділянки та передачу орендарю на зберігання межових знаків від 28 січня 2015 pоку, схемою місця розташування земельної ділянки, кадастровим планом земельної ділянки, а також копією паспорта та ідентифікаційного номера ОСОБА_4, копією державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-КВ № ОСОБА_4, витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за №НВ-014 від 24 листопада 2014 року.

31 березня 2015 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області Дєєвою Іриною Миколаївною прийнято рішення №20417821 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень у зв'язку із тим, що подані документи не дають змоги встановити відповідність заявлених прав, а саме: під час здійснення реєстраційних дій було встановлено факт реєстрації права оренди на земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_1, а відомості щодо державної реєстрації припинення договору оренди землі відсутні, чим порушено вимоги частини першої статті 182 Цивільного кодексу України, згідно якої право власності та інші речові права, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації (а.с.11).

Як з'ясовано судом, 24 лютого 2010 року між ОСОБА_4 (орендодавець) та Приватним сільськогосподарським підприємством «Лосятинське» (орендар) укладено договір оренди землі №193, строком на 5 (п'ять) років (а.с.58-59). У відповідності до такого договору, в оренду передається земельна ділянка для ведення сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Лосятинської сільської ради Васильківського району Київської області, кадастровий номер НОМЕР_1.

Згідно пункту 41 договору №193 від 24 лютого 2010 року такий договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Як вбачається із примірника зазначеного договору, він зареєстрований Управлінням Держкомзему у Васильківському районі 29 серпня 2012 року за № 02973.

Крім того, за умовами вказаного договору (пункт 8) у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди, то за відсутності письмових заперечень орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору він підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Письмове заперечення здійснюється листом-повідомленням.

Разом із примірником вказаного договору третьою особою надано до суду копії акта прийомки-передачі землі в оренду від 24 лютого 2010 року; державного акта на право приватної власності на землю; довідки про кадастровий номер земельної ділянки; схеми земельної ділянки, яка передається в оренду; кадастрового плану; акта встановлення меж земельної ділянки в натурі (а.с.60-65).

Також судом встановлено, що ПСП «Лосятинське» було припинене шляхом приєднання до Приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Світанок». На підтвердження правонаступництва надано копії наступних документів: витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців; протоколи загальних зборів учасників ПСП «Лосятинське» №04/0213 від 4 лютого 2013 року та №24/05/13 від 24 травня 213 року; передавальний акт разом із додатком №10 (а.с.66-83).

Судом встановлено, що будь-яких доказів припинення названого вище договору оренди від 24 лютого 2010 року, укладеного ОСОБА_4 із Приватним сільськогосподарським підприємством «Лосятинське» - немає.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Згідно з преамбулою Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (Закон №1952-IV) цей Закон визначає правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна.

За визначенням у частині першій статті 2 Закону №1952-ІV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Частиною першою статі 4 Закону України №1952 закріплено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, зокрема, право постійного користування та право оренди земельної ділянки.

Повноваження державного реєстратора у сфері державної реєстрації прав та їх обтяжень визначено статтею 9 зазначеного закону. Так, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав. На виконання покладених цим Законом повноважень державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

Крім того, як-то закріплено у пункті 8-1 статті 9 Закону №1952-ІV, державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та оформлені в установленому порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент оформлення права законодавства проводили таке оформлення, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно. Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, до яких надійшов запит, зобов'язані безоплатно в установленому законодавством порядку протягом трьох робочих днів надати державному реєстратору відповідну інформацію, зокрема щодо оформлених речових прав на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки.

Згідно положень частини п'ятої статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» органи державної реєстрації прав, державні реєстратори забезпечують достовірність інформації, її захист від несанкціонованого доступу, оновлення, архівування та відновлення даних, їх оперативний пошук і документальне відтворення процедури державної реєстрації прав, оперативне надання витягів про зареєстровані права та/або їх обтяження з Державного реєстру прав.

Державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам (частина четверта статті 15 Закону №1952-ІV).

За нормами пункту 4частини першої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

У відповідності до вимог частини першої статті 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

За приписами статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

За змістом статті 32 Закону України «Про оренду землі» перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

Орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону (стаття 27 Закону України «Про оренду землі»).

Крім того, Державна реєстраційна служба України у своєму Листі від 6 серпня 2013 року N2951/05-15-13 «Щодо запобігання випадкам подвійної реєстрації прав оренди на земельну ділянку за різними право набувачами» звертала увагу на те, що з метою недопущення одночасного існування державної реєстрації декількох прав оренди на одну земельну ділянку, у випадку проведення державної реєстрації права оренди на земельну ділянку, сформовану у результаті виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв), державному реєстратору слід запитувати інформацію про наявність або відсутність зареєстрованих договорів у органів, що здійснювали таку реєстрацію до 01.01.2013, зокрема виконавчих комітетів сільської, селищної, міської ради за місцем розташування земельної частки (паю).

За наслідками аналізу викладених законодавчих приписів та з'ясованих у справі обставин, враховуючи наявність договору оренди земельної ділянки із кадастровим номером НОМЕР_1 від 24 лютого 2010 року між ОСОБА_4 та ПСП «Лосятинське», відсутність доказів припинення дії такого договору, відсутність державної реєстрації припинення цього договору, факт правонаступництва ПСП «Агрофірма «Світанок», зважаючи на обов'язковість державної реєстрації припинення договору оренди землі, недопущення одночасного існування державної реєстрації декількох прав оренди на одну земельну ділянку, суд констатує неможливість повторної реєстрації права оренди земельної ділянки, право оренди якої уже зареєстровано.

Тому доводи державного реєстратора, викладені у оскаржуваному рішенні про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, про те, що подані заявником у досліджуваному випадку документи не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, є обґрунтованими, а саме таке рішення - правомірним.

Відповідно до статей 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. За правилами частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За наведеного вище, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Згідно із частиною другою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. Відповідачі не надали суду доказів понесення ними судових витрат, тому підстави для присудження на їх користь судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 159 - 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Скрипка І.М.

Дата виготовлення і підписання повного тексту постанови - 09 червня 2015 р.