Справа № 817/2866/14
Суддя: Сало А.Б.
Дата ухвалення: 2015-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/2866/14

26 травня 2015 року м. Рівне
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Сало А.Б., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "АК ІНТЕРТРЕЙД ГРУП"
до Рівненської митниці Міндоходів
про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №204000003/2014/000031/1 від 18.09.2014
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АК ІНТЕРТРЕЙД ГРУП" звернулося до суду з адміністративним позовом до Рівненської митниці Міндоходів, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №204000003/2014/000031/1 від 18.09.2014 року.

Представник позивача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. 26.05.2015 року подав клопотання про розгляд справи без його участі (а.с.123). Позов мотивований тим, що на виконання умов зовнішньоекономічного контракту, укладеного з "Арбелло Пропертіз" ЛЛЦ, позивачем імпортовано партію товару, яку заявлено до митного оформлення за митною вартістю, визначеною за ціною договору. Повідомлено, що за результатами консультацій між органом доходів і зборів та декларантом відповідачем було прийнято оспорюване рішення, яким відкориговано митну вартість на основі резервного методу - на підставі раніше визначеної митної вартості товарів, імпортованих по митних деклараціях від 26.04.2014 року №204050001/2014/006198, від 15.07.2014 року №204050001/2014/010606, від 18.07.2014 року №204050001/2014/010815. Вказано, що для митного оформлення імпортованих товарів товариством було подано усі необхідні документи, з яких можливо було прослідкувати правильність визначення числового значення заявленої митної вартості, при цьому, неможливість подання додаткових документів була обґрунтована об'єктивними причинами, викладеними позивачем в листі до органу доходів і зборів. З таких підстав просив позов задовольнити повністю.

Відповідач участі уповноваженого представника в судовому засіданні не забезпечив, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. 26.05.2015 року на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі його представника (а.с.125). В матеріалах справи наявні письмові заперечення на позовну заяву (а.с.85-88), в яких відповідач зазначив, що в основу прийняття оспорюваного рішення про коригування митної вартості товарів №204000003/2014/000031/1 від 18.09.2014 року покладено висновки про невизнання відповідачем заявленої позивачем митної вартості товарів у зв'язку із наявністю розбіжностей в поданих документах та неподанням додаткових документів, які витребовувались органом доходів і зборів, відсутністю у додаткового поданих документах достатніх підтверджень числових значень заявленої митної вартості. Вказав, що на момент прийняття оспорюваного рішення в органу доходів і зборів була наявна інформація, яка призвела до виникнення у нього сумнівів щодо правильності визначення позивачем митної вартості товарів імпортованих на підставі митної декларації №204000003/2014/000031/1 від 18.09.2014 року та до прийняття рішення про коригування митної вартості. Вважає оспорюване рішення правомірним, обґрунтованим та таким, що не підлягає скасуванню. За таких обставин, просив в задоволенні позову відмовити повністю.

Оскільки в матеріалах адміністративної справи наявні клопотання всіх осіб, які беруть участь у справі про розгляд справи за їх відсутності, у відповідності до вимог ч. 4 ст.122 КАС України судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

01.03.2013 року між "Арбелло Пропертіз" ЛЛЦ (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "АК Інтертрейд Груп" (Покупець) укладено зовнішньоекономічний контракт №ARB-01/03/13, предметом якого є поставка товарів, зокрема, але не виключно, чаю чорного та зеленого вагового (а.с.39-48).

На виконання умов даного контракту позивачем імпортовано партію товарів, а саме:

- чорний ферметований неароматизований та ароматизований чай торгової марки "EDEMS" у подвійних фільтропакетах по 2 г нетто кожен, пачки по 28 штук, по 15 пачок у ящику, загальною вагою нетто 1256,64 кг; чорний ферментований ароматизований чай у подвійних фільтропакетах, а сапетах з фольги, по 2 г нетто кожен, пачки по 28 штук, по 15 пачок у ящику, загальна вага нетто товару - 2419,20 кг, митну вартість якого визначено на рівні 16410 дол. США або 4,4642 дол.США/кг (далі - товар №1);

- зелений неферметований неароматизований та ароматизований чай у подвійних фільтропакетах в сапетах с фольги, по 2 г нетто кожен, пачки по 28 штук, по 15 пачок у ящику, загальною вагою нетто 327,60 кг та 462 кг відповідно, митну вартість якого визначено на рівні 2876,40 дол. США або 3,6428 дол.США/кг (далі - товар №2),

який заявлено до митного оформлення на підставі митної декларації від 16.09.2014 року №204050001/2014/014454 (а.с.89-90).

За результатами проведення консультацій між органом доходів і зборів та декларантом Рівненською митницею Міндоходів прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 18.09.2014 року №204050001/2014/000031/1, яким митну вартість імпортованого позивачем товару №1 визначено на рівні 4,97 дол.США/кг, товару №2 - на рівні 3,8100 дол.США/кг, (а.с.25-27).

Надаючи правову оцінку рішенню про коригування митної вартості товарів №204050001/2014/000031/1 від 18.09.2014 року, суд виходить з наступного.

Як свідчить зміст даного рішення, в основу його прийняття покладено висновки про невизнання відповідачем заявленої позивачем митної вартості товарів у зв'язку із наявністю розбіжностей в поданих документах та неподанням додаткових документів, які витребовувались органом доходів і зборів, відсутністю у додаткового поданих документах достатніх підтверджень числових значень заявленої митної вартості.

З такими висновками відповідача суд не погоджується, вважає їх безпідставними та такими, що суперечать фактичним обставинам справи, з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

В силу вимог ст.51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 52 Митного кодексу України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Частинами 1-2 статті 53 Митного кодексу України визначено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Зокрема, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 статті 53 Митного кодексу України встановлено, що в разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7)копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

В силу вимог ч.5 ст.53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

В свою чергу, відповідно до ч.1 ст.54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно з 2 ст. 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.54 Митного кодексу України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною 6 статті 54 Митного кодексу України визначено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Частиною 1 статті 55 Митного кодексу України встановлено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

При цьому, частиною 1 статті 57 Митного кодексу України закріплено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

В силу вимог частини 2-3 статті 57 Митного кодексу України, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією (частина 4 статті 57).

Таким чином, до виключних повноважень органу доходів і зборів належить здійснення контролю за правильністю визначення декларантом митної вартості імпортованих товарів, яке полягає у перевірці числового значення та методу визначення заявленої митної вартості.

Разом з тим, з урахуванням положень ч.3 ст.318 Митного кодексу України, яка встановлює, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, реалізація зазначених повноважень повинна відбуватись із обмеженим втручанням у процедуру самостійного визначення декларантом митної вартості імпортованих товарів, котрому повинна передувати наявність в органу доходів і зборів обґрунтованих сумнiвiв у правильності визначення заявленої митної вартості товарів.

Відповідно до ч.4 ст.58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Згідно з ч.5 ст.58 Митного кодексу України, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Частиною 10 статті 58 Митного кодексу України передбачено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

1)витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов'язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов'язаних із пакуванням;

2)належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв'язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів;

3)роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

4)відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця;

5)витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

6)витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов'язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

7)витрати на страхування цих товарів.

Частиною 11 статті 58 Митного кодексу України встановлено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені у цій статті.

Частиною 9 статті 58 Митного кодексу України визначено, що розрахунки згідно із цією статтею робляться лише на основі об'єктивних даних, які підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

В силу вимог частини 2 статті 58 Митного кодексу України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Як вбачається з оспорюваного рішення, однією з причин, через які відповідач не визнав заявлену позивачем митну вартість імпортованих товарів, стало те, що у проформі-інвойсі від 07.03.2014 року №0118/2014 наявні відомості щодо числових значень фрахту і страховки товарів, проте, відсутні відомості щодо числових значень вартості перевантаження товарів у порту Пірей, відомості щодо числових значень вказаних витрат відсутні у наданій декларантом копії митної декларації країни відправлення №Е46259 від 21.08.2014 року (а.с.27).

За умовами контракту від 01.03.2013 року №ARB-01/03/13, ціни на товар визначаються із урахуванням його поставки на умовах CIF (Іллічівськ/Одеса), Інкотермс 2010 (пункт 2.1), ціни на товар включають в себе оплату вартості перевантаження товару на основний транспорт та оплату за фрахт і страхування вантажу до порту Іллічівськ/Одеса (пункт 2.4), усі витрати, понесені на доставку товару до місця призначення, оплачуються продавцем (пункт 2.5), доставкою товару вважається його прибуття в порт Іллічівськ/Одеса (пункт 3.1).

Наявними у матеріалах справи доказами підтверджується, що при митному оформленні товарів ТОВ «АК Інтертрейд Груп» було надано Рівненській митниці Міндоходів: проформу-інвойс від 07.03.2014 року №0118/2014 (а.с.38); коносамент №MSCUAM від 26.05.2014 року (а.с.31-34); сертифікат якості та кількості від 10.08.2014 року №F535001/AGR/2014/02823 (а.с.49) митну декларацію країни відправлення від 21.08.2014 року №Е46259 (а.с.53-56).

Відповідно до правил Інкотермс 2010, термін "Cost Insurance and Freight" (CIF) "Вартість, страхування, фрахт" означає, що продавець зобов'язаний сплатити витрати і фрахт, необхідні для доставки товару в зазначений порт призначення, а також повинен забезпечити морське страхування від ризику загибелі або пошкодження товару під час перевезення, продавець укладає договір страхування і виплачує страховику страхову премію. Ризик втрати чи ушкодження товару, як і будь-які додаткові витрати, що виникають після відвантаження товару, переходять із продавця на покупця. При цьому, хоча фрахт оплачується продавцем, по суті, він оплачується покупцем, оскільки витрати на фрахт, зазвичай, включаються продавцем в загальну ціну товару

Судом досліджено, що до проформи-інвойсу від 07.03.2014 року №0116/2014 включено вартість фрахту у сумі 2010,00 дол. США і страховки товарів у сумі 50,60 дол. США.(а.с.38).

У коносаменті №MSCUAM від 26.05.2014 року містяться відомості про те, що фрахт товару попередньо оплачений продавцем.

Крім того, у коносаменті №MSCUAM від 26.05.2014 року, сертифікаті якості та кількості від 10.08.2014 року №F535001/AGR/2014/02823 та митній декларації країни відправлення від 21.08.2014 року №Е46259 вказано, що опломбований контейнер з товаром слідував зі Шрі-Ланки до України на судні MSC JUDITH, заходячи в порт Греції, проте, без перевантаження на інше судно у цьому порту.

Отже, надані позивачем органу доходів і зборів документи свідчать, що перевезення (фрахт) товару, заявленого до митного оформлення на підставі митної декларації від 16.09.2014 року №204050001/2014/014454, здійснювалося із дотриманням умов контракту від 01.03.2013 року №ARB-01/03/13, твердження про перевантаження цього товару у порту Греції є передчасними та необґрунтованими.

Суд також встановив, що декларантом до митного оформлення надано платіжне доручення №16 від 01.09.2014 на загальну суму 19286,40 дол.США, з призначенням платежу: оплата за товари згідно з контрактом №ARB-01/03/13 від 01.03.2013 року (а.с.35).

В наданій до митного оформлення заяві про купівлю іноземної валюти №37 від 01.09.2014 року зазначено, сума валюти, яку доручено купити, становить 19286,40 дол.США, підстава для купівлі валюти: попередня оплата за товар згідно контракту № ARB-01/03/13 від 01.03.2013, інвойс EMP/422/2014 від 10.08.2014 року (а.с.36).

Суд вважає, що даний платіжний документ, наданий до митного оформлення, в повній мірі давав змогу митному органу провести перевірку числового значення заявленої митної вартості товару.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що надані позивачем для органу доходів і зборів під час митного оформлення товарів документи не містили жодних розбіжностей, а також містили усі необхідні відомості, які підтверджують числові значення складових заявленої митної вартості товарів, визначеної декларантом за основним методом - за ціною договору, із дотриманням вимог Митного кодексу України.

Як зазначено у постанові Верховного Суду України від 01.10.2013 року по справі №21-354а13, наявність обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості митниця зобов'язана доводити в суді, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів

Під час розгляду даної адміністративної справи відповідачем не доведено, а судом не встановлено обставин, які б свідчили про існування в органу доходів і зборів достатніх підстав для виникнення обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначення позивачем числового значення митної вартості імпортованого товару.

За таких обставин, на переконання суду, вимога Рівненської митниці Міндоходів від 16.09.2014 року про надання додаткових документів: договору (угоди, контракту) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; каталогів, специфікацій, прейскурантів (прайс-листів) виробника товару; виписки з бухгалтерської документації, а саме: банківських платіжних документів щодо здійснення оплати іноземним контрагентом за придбані у третьої сторони оцінювані товари; договору про надання транспортних послуг по перевезенню товарів у міжнародному сполученні та виписки з бухгалтерської документації стосовно підтвердження числових значень всіх складових цін товару на умовах поставки CIF Одеса, включаючи витрати, пов'язані із перевантаженням товару у порту Греції; висновків про якісні (у тому числі щодо сортності) та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, а саме цінової експертизи ДП «Укрпромзовнішекспертиза» та/або цінову експертизу ДП «Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків», та інформації біржових організацій про вартість товарів або сировини є безпідставною (а.с.11-12).

Згідно оспорюваного рішення, на момент його прийняття, у відповідача була наявна інформація, яка призвела до виникнення у нього сумнівів щодо правильності визначення позивачем митної вартості товарів імпортованих на підставі митної декларації 16.09.2014 року №204050001/2014/014454 та до прийняття рішення про коригування митної вартості, зокрема: відомості щодо світових цін на чай, що має походження з Шрі-Ланки, на чайному аукціоні в Коломбо (Шрі-Ланка), опубліковані у періодичному виданні ДП "Держзовнішінформ" "Огляд цін українського та світового товарних ринків"; інформація щодо обсягів експорту та цін на чай, розміщена на офіційному сайті Shri Lanka Tea Board (www.pureceylontea.com); відомості щодо рівнів цін, заявлених декларантами та визнаних органами доходів і зборів при митному оформленні подібних товарів та товарів схожих за комерційною назвою, виробником та країною походження, в тому числі, імпортованих по митних деклараціях №204050001/2014/006891 від 26.04.2014 року; №201050001/2014/010606 від 15.07.2014 року та №100260003/2014/180642 від 03.09.2014 року (а.с.27).

Суд зазначає, що наявність такої інформації не може слугувати самостійною підставою для висновків органу доходів і зборів щодо заявлення позивачем неповних та/або недостовірних відомостей про митну вартість імпортованих товарів, у тому числі щодо її невірного визначення, оскільки це не передбачено статтями 54, 55 Митного кодексу України.

Так як судом встановлено, що відповідач в межах спірних правовідносин не повинен був застосовувати другорядні методи визначення митної вартості, то її визначення повинно було здійснюватися за основним методом - за ціною договору.

Водночас, в оспорюваному рішенні відповідачем вказано про те, що митна вартість імпортованих позивачем на підставі митної декларації від 16.09.2014 року №204050001/2014/014454 товарів визначена із застосуванням резервного методу - на основі раніше визначеної митної вартості товарів, імпортованих тим самим суб'єктом зовнішньоекономічної діяльності на виконання умов того ж контракту, який було заявлено до митного оформлення на підставі митних декларацій від 26.04.2014 року №204050001/2014/006198, від 15.07.2014 року №/2014/010606 та від 18.07.2014 року №/2014/010815.

Судом досліджено, що митну декларацію від 26.04.2014 року №204050001/2014/006198 Товариством з обмеженою відповідальністю "АК Інтертрейд Груп" подано після того як Рівненською митницею Міндоходів прийнято рішення про коригування митної вартості від 25.04.2014 року №20400003/2014/000019/1, яким відкориговано митну вартість товарів, заявлену Товариством з обмеженою відповідальністю "АК Інтертрейд Груп" у митній декларації від 25.04.2014 року №20400003/2014/000019/1.

Проте, матеріали справи свідчать, що постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 24.07.2014 року по справі №817/1876/14, яка залишена без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 10.09.2014 року, рішення Рівненської митниці Міндоходів про коригування митної вартості від 26.04.2014 року №204050001/2014/006198 визнано протиправним та скасовано (а.с.57-64).

В свою чергу, постановою Рівненького окружного адміністративного суду від 05.02.2015 року (а.с.114-118), яка набрала законної сили 15.04.2015 року, визнано протиправним та скасовано рішення Рівненської митниці Міндоходів про коригування митної вартості товарів №204050001/2014/000026/1 від 18.07.2014 року (щодо МД від 15.07.2014 року №/2014/010606) та постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 24.10.2014 року, що набрала законної сили 18.12.2014 року, рішення Рівненської митниці Міндоходів про коригування митної вартості товарів №204050001/2014/000025/1 від 15.07.2014 року (щодо МД від 15.07.2014 року №/2014/010606).

При цьому, суд звертає увагу, що скасування рішення означає втрату ним чинності з моменту прийняття.

Частиною 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, визначення відповідачем митної вартості товару, імпортованого позивачем на підставі митних декларацій від 26.04.2014 року №204050001/2014/006198, від 15.07.2014 року №/2014/010606 та від 18.07.2014 року №/2014/010815, є незаконним.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, суд вважає, що рішення про коригування митної вартості товарів №204050001/2014/000036/2 від 12.09.2014 року та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №204050001/2014/00037 не відповідають вказаним критеріям правомірності.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи встановлені в ході судового розгляду обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач при прийнятті рішення про коригування митної вартості товарів №204000003/2014/000031/1 від 18.09.2014 року діяв не на підставі, не в межах повноважень та не в спосіб, визначений чинним законодавством, а тому рішення №204000003/2014/000031/1 від 18.09.2014 року є протиправним, таким, що прийняте без урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішень, а тому підлягає скасуванню.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст. 72 цього Кодексу. У відповідності до п. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач як суб'єкт владних повноважень не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності прийнятого ним рішення про коригування митної вартості товарів №204000003/2014/000031/1 від 18.09.2014 року.

При зазначених обставинах, вимоги позивача правомірні, обґрунтовані і підлягають до задоволення в повному обсязі, а заперечення відповідача суд відхиляє як безпідставні і такі, що суперечать чинному законодавству та фактичним обставинам справи.

Згідно з ч. 3 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати пішення Рівненської митниці Міндоходів про коригування митної вартості товарів №204000003/2014/000031/1 від 18.09.2014 року.

Присудити на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "АК ІНТЕРТРЕЙД ГРУП" із Державного бюджету України судовий збір у розмірі 182,70 грн

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Сало А.Б.