Справа № П/811/87/15.
Суддя: Г.М. Момонт
Дата ухвалення: 2015-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2015 року Справа №П/811/87/15.

провадження № 2-ап/811/29/15

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Момонт Г.М., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до відповідача: Петрівської районної державної адміністрації Кіровоградської області

про визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди,

за участю:

секретаря судового засідання - Дмитрієвої А.В.,

представників:

позивача - ОСОБА_2,

відповідача - не з'явився.

ОСОБА_1 звернувся з позовом, у подальшому зміненим, до Петрівської районної державної адміністрації Кіровоградської області про:

- визнання протиправним та скасування розпорядження голови Петрівської районної державної адміністрації Кіровоградської області від 03.03.2011 р. №155 «Про звільнення ОСОБА_1.»;

- поновлення на посаді першого заступника голови Петрівської районної державної адміністрації Кіровоградської області з моменту звільнення;

- стягнення з Петрівської районної державної адміністрації Кіровоградської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, з 04.03.2011 р. по день винесення судом рішення про його поновлення на посаді першого заступника голови Петрівської районної державної адміністрації Кіровоградської області, з урахуванням індексації за період з 04.03.2011 р. по 13.02.2014 р. та коригування на коефіцієнт підвищення;

- стягнення моральної шкоди в розмірі 10 000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що фактичною підставою для його звільнення стало подання про усунення порушень вимог законодавства про державну службу прокуратури Кіровоградської області від 04 лютого 2011 року №07/1-391вих-1, проте відповідно до ст.ст.8, 23 Закону України «Про прокуратуру» подання прокурора є обов'язковим для виконання лише в разі законних вимог прокурора, а тому інформація, яка наведена в поданні мала бути перевірена відповідачем на предмет законності вимог прокурора.

Позивач зазначає, що у поданні прокурора наведено три підстави для звільнення ОСОБА_1: порушення спеціальних обмежень встановлених п.б ст.5 Закону України «Про боротьбу з корупцією», оскільки у період перебування на посаді першого заступника голови Петрівської райдержадміністрації він був засновником ТОВ «Пік-2000»; засудження у 1997 році Жовтоводським міським судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.1482 КК України та порушення у 2008 році кримінальної справи за ч.2 ст.367 КК України; наявність кримінальної справи порушеної 03.02.2011 р. за ознаками злочинів передбачених ч.3 ст.365, ч.2 ст.366, ч.2 ст.222 КК України за фактом незаконного заволодіння майном ДП «Державний резервний насіннєвий фонд».

Позивач зауважує, що статус засновника підприємства не підпадає під заборони встановлені Законом України «Про боротьбу з корупцією» та вказує, що на час призначення на посаду судимості не мав.

Також позивач наголошує на тому, що для припинення державної служби за порушення присяги позивач мав вчинити проступок в період такої служби після прийняття Присяги, натомість в основу для його звільнення покладено проступки, які мали місце до прийняття на державну службу.

Понесену моральну шкоду позивач мотивує тим, що незаконним та безпідставним звільненням без наявності підстав і доказів стосовно порушення ним присяги державного службовця він був дискредитований перед керівництвом та іншими службами Петрівського району та Кіровоградської області, була принижена його ділова репутація, а сам факт звернення до суду з даним позовом уже завдає позивачу морального дискомфорту.

Відповідачем до суду подано заперечення на позовну заяву у відповідності до якого позовні вимоги ним не визнаються у повному обсязі, оскільки на час призначення на посаду першого заступника голови Петрівської районної державної адміністрації 07.07.2010 р. і по час звільнення ОСОБА_1 був одним із засновників ТОВ «Пік-2000», у зв'язку з чим ним порушено спеціальні обмеження встановлені п.б ст.5 Закону України «Про боротьбу з корупцією».

Також відповідач вказує, що 04.02.2011 р. прокуратурою Кіровоградської області внесено подання №07/1-391 вих-11 до Петрівської районної державної адміністрації про усунення порушень вимог законодавства про державну службу шляхом припинення державної служби та звільнення з посади першого заступника голови Петрівської районної державної адміністрації ОСОБА_1, при цьому згідно зі ст.8 Закону України «Про прокуратуру» законні вимоги прокурора, є обов'язковими для всіх органів, підприємств, установ, організацій, посадових осіб та громадян і виконуються невідкладно або у передбачені законом чи встановлені прокурором строки.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, до суду подано клопотання про розгляд справи без участі представника Петрівської районної державної адміністрації (а.с.118).

На підставі ч.3 ст.160 КАС України в судовому засіданні 02.06.2015 р. проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному обсязі відкладено у строк до 08.06.2015 р., про що повідомлено під час проголошення вступної та резолютивної частини постанови в судовому засіданні.

Дослідивши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, адміністративний суд,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 розпорядженням голови Петрівської районної державної адміністрації Кіровоградської області №485-р від 07.07.2010 р. призначений на посаду першого заступника голови Петрівської районної державної адміністрації, про що до трудової книжки серії НОМЕР_2 внесено запис №26 (а.с.74).

Розпорядженням голови Петрівської районної державної адміністрації Кіровоградської області від 03 березня 2011 року №155-р «Про звільнення ОСОБА_1.» з 03 березня 2011 року у зв'язку з порушенням ст.120 Конституції України, ст.12 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», п.«б» ч.1 ст.5 Закону України «Про боротьбу з корупцією» припинено державну службу ОСОБА_1 на посаді першого заступника голови Петрівської районної державної адміністрації за порушення Присяги державного службовця згідно з пунктом 6 частини 1 статті 30 Закону України «Про державну службу» (а.с.77).

Підставою для винесення зазначеного розпорядження стало подання прокуратури Кіровоградської області від 04.02.2011 р. №07/1-391 вих-11 (а.с.78-79) та лист Кіровоградської обласної державної адміністрації від 28.02.2011 р. №16-146/1 «Про погодження звільнення ОСОБА_1.».

Згідно з ч.1 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 р. №1789-ХІІ, у редакції чинній на час винесення подання, подання з вимогами усунення порушень закону, причин цих порушень і умов, що їм сприяють, вноситься прокурором, його заступником у державний орган, громадську організацію або посадовій особі, які наділені повноваженням усунути порушення закону, і підлягає невідкладному розгляду. Не пізніш як у місячний строк має бути вжито відповідних заходів до усунення порушень закону, причин та умов, що їм сприяють, і про наслідки повідомлено прокурору.

При цьому відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про прокуратуру» І, у редакції чинній на час винесення подання, вимоги прокурора, які відповідають чинному законодавству, є обов'язковими для всіх органів, підприємств, установ, організацій, посадових осіб та громадян і виконуються невідкладно або у передбачені законом чи визначені прокурором строки.

Тобто подання прокурора є актом реагування, обов'язковим для розгляду органом, якому його внесено. Разом з тим, подання підлягає виконанню за умови, якщо його вимоги відповідають чинному законодавству.

Так, у поданні прокуратури Кіровоградської області від 04.02.2011 р. №07/1-391 вих-11 запропоновано вирішити питання про припинення державної служби та звільнення з посади першого заступника голови Петрівської районної державної адміністрації ОСОБА_1 (а.с.78-79), у зв'язку з порушенням Присяги державного службовця, оскільки ним не дотримано спеціальних обмежень встановлених п.«б» ч.1 ст.5 Закону України «Про боротьбу з корупцією», з огляду на те, що на час призначення та зайняття посади ОСОБА_1 є одним із засновників ТОВ «Пік-2000». Крім того, ОСОБА_1 у 1997 році Жовтоводським міським судом Дніпропетровської області засуджено за ч.2 ст.1482 КК України; у 2008 році прокурором Петрівського району порушено кримінальну справу за ч.2 ст.367 КК України провадження у якій закрито на підставі ст.71 КПК України у зв'язку із зміною обстановки, що не є реабілітуючою обставиною; у 2011 році прокуратурою Кіровоградської області за ознаками злочинів передбачених ч.3 ст.365, ч.2 ст.366 КК України порушено кримінальну справу за фактом незаконного заволодіння майном ДП «Державний резервний насіннєвий фонд», поєднаного із зловживанням службовим становищем, підробленням, шахрайством з фінансовими ресурсами, перевищенням службових повноважень службовими особами ТОВ «Петрівське-плюс», фактичним керівником якого був ОСОБА_1 (а.с.78-79).

У відповідності до п.6 ч.1 ст.30 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 р. №3723-ХІІ, крім загальних підстав, передбачених Кодексом законів про працю України, державна служба припиняється у разі відмови державного службовця від прийняття або порушення Присяги, передбаченої статтею 17 цього Закону.

З аналізу ч.2 ст.17 Закону України «Про державну службу», якою затверджено текст Присяги державного службовця встановлено, що порушення присяги виникає у випадку недодержання державним службовцем етичних, правових та службово-дисциплінарних норм.

Суд зауважує, що під порушенням присяги розуміється скоєння державним службовцем проступку проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов'язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов'язків.

Таким чином, порушення присяги можливе за умови вчинення особою проступку у період проходження державної служби після складання Присяги державного службовця.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 прийнято Присягу державного службовця 07.07.2010 року (а.с.76).

Тобто засудження позивача у 1997 році за вчинення злочину передбаченого ч.2 ст.1482 КК України та порушення відносно нього у 2008 та 2011 роках кримінальних справ за діяння вчинені у період зайняття посад керівника ТОВ «Петрівський агро торговий дім» і ПСП «Лан», не може розцінюватися як порушення ОСОБА_1 Присяги державного службовця.

Водночас суд зазначає, що встановлення факту наявності у державного службовця судимості є підставою для припинення державної служби відповідно до п.5 ч.1 ст.30 Закону України «Про державну службу» (виявлення або виникнення обставин, що перешкоджають перебуванню державного службовця на державній службі).

Разом з тим, відповідачем не надано суду доказів наявності у ОСОБА_1 судимості станом на час винесення оскаржуваного розпорядження.

У відповідності до ч.1 ст.120 Конституції України члени Кабінету Міністрів України, керівники центральних та місцевих органів виконавчої влади не мають права суміщати свою службову діяльність з іншою роботою, крім викладацької, наукової та творчої у позаробочий час, входити до складу керівного органу чи наглядової ради підприємства, що має на меті одержання прибутку.

З огляду на зміст ч.1 ст.12 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» від 09.04.1999 р. №586-ХІV, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, голови місцевих державних адміністрацій, їх заступники, керівники управлінь, відділів, інших структурних підрозділів місцевих державних адміністрацій не можуть входити до складу керівного органу чи наглядової ради підприємства чи іншої організації, що має на меті одержання прибутку.

Відповідно до п.«б» ч.1 ст.5 Закону України «Про боротьбу з корупцією» від 05.10.1995 р. №356/96-ВР, чинного на час виникнення спірних правовідносин, Державний службовець або інша особа, уповноважена на виконання функцій держави, не має права займатися підприємницькою діяльністю безпосередньо чи через посередників або підставних осіб, бути повіреним третіх осіб у справах державного органу, в якому вона працює, а також виконувати роботу на умовах сумісництва (крім наукової, викладацької, творчої діяльності, а також медичної практики).

Згідно з ч.1, 2 ст.3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

Отже, створення або заснування суб'єктів господарювання, у тому числі товариств з обмеженою відповідальністю, не є підприємницькою діяльністю.

Також суд зауважує, що законодавством, чинним на час виникнення спірних правовідносин, для державних службовців не встановлено заборони щодо наявності у власності цінних паперів, одержання дивідендів та використання своїх прав як учасника та засновника господарського товариства (корпоративних прав), крім права входити до складу органу управління чи наглядової ради підприємства, що має на меті одержання прибутку.

Відповідачем не надано суду доказів того, що ОСОБА_1 як засновник ТОВ «Пік-2000» входив до складу його керівного органу, а тому не доведено факту допущення позивачем порушення вимог п.«б» ч.1 ст.5 Закону України «Про боротьбу з корупцією».

Більш того, у відповідності до ч.1 ст.16 Закону України «Про державну службу» державний службовець не має права вчиняти дії, передбачені статтями 1 і 5 Закону України «Про боротьбу з корупцією». При цьому відповідно до п.2 ч.1 ст.30 Закону України «Про державну службу» недотримання пов'язаних із проходженням державної служби вимог, передбачених статтею 16 цього Закону є окремою підставою для припинення державної служби, а отже, вчинення відповідного проступку не є Порушенням присяги державного службовця.

З огляду на викладене у судовому засіданні не підтверджено факт допущення ОСОБА_1 порушення Присяги державного службовця, а тому позовні вимоги про визнання протиправним та скасування розпорядження голови Петрівської районної державної адміністрації Кіровоградської області від 03.03.2011 р. №155 «Про звільнення ОСОБА_1.» та про поновлення на посаді першого заступника голови Петрівської районної державної адміністрації Кіровоградської області з моменту звільнення, підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст.235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

У судовому засіданні представник позивача вказував на необхідність стягнення середнього заробітку за увесь час вимушеного прогулу позивача, тобто з 04.03.2011 р. по час винесення судового рішення, оскільки ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.03.2015 р. у даній справі встановлено, що лише після 20.11.2014 р., тобто після винесення постанови Новгородківським районним судом Кіровоградської області у справі №393/849/13-к, у позивача з'явились підстави для захисту порушеного права у суді, а тому відповідно до ч.1 ст.72 КАС України такі обставини не підлягають доказуванню.

З огляду на зміст ч.2 ст.235 КЗпП України судом встановлено, що виплата середнього заробітку за увесь час вимушеного прогулу здійснюється за умови, якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника.

Із позовною заявою про поновлення на посаді першого заступника голови Петрівської районної державної адміністрації позивач звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду 15.01.2015 р. (а.с.68), а тому розгляд даної справи здійснюється не більше одного року, тож стягненню на користь ОСОБА_1 підлягає середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 04.03.2011 року по 03.03.2012 року.

Отже, позовна вимога в частині стягнення з відповідача середнього заробітку за період з 04.03.2012 року по 02.06.2015 р. задоволенню не підлягає.

Пунктом 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 р. №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» передбачено, що у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менше двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично відпрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. №100 (далі за текстом також - Порядок).

Згідно з п.2 Порядку середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.

У відповідності до п.3 Порядку при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками-почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо.

Відповідно до п.5 Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно з п.8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

У відповідності до довідки Петрівської районної державної адміністрації Кіровоградської області від 06.05.2015 р. №49 розмір заробітної плати ОСОБА_1 за січень та лютий 2011 року становить 2 585,29 грн. (2 061,23 грн. + 524,06 грн.) при загальній кількості відпрацьованих робочих днів - 14 (а.с.122).

Таким чином, середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 за останні два місяці до звільнення становить 184,67 грн. (2 585,29 грн. : 14 днів).

Відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 25.08.2010 р. №911/0/14-10/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2011 рік» кількість робочих днів з 04 по 31 березня 2011 року становить 19 робочих днів, у квітні 2011 року - 20, у травні - 19, у червні - 20, у липні - 21, у серпні - 22, у вересні - 22, у жовтні - 21, у листопаді - 22, у грудні - 22.

Згідно з листом Міністерства соціальної політики України від 23.08.2011 р. №8515/0/14-11/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2012 рік» кількість робочих днів у січні 2012 року становить 20 робочих днів, у лютому 2012 року - 21 робочий день, за період з 01 по 03 березня 2011 року - 2 робочих дні.

Судом встановлено, що загальна кількість робочих днів за період з 04.03.2011 р. по 03.03.2012 р., за який позивачу підлягає нарахуванню середній заробіток за час вимушеного прогулу, становить 251 день.

Отже, зважаючи на середньоденну заробітну плату, визначену за два місяця до звільнення, в розмірі 184,67 грн. та загальну кількість робочих днів вимушеного прогулу у кількості 251 робочий день, середній заробіток позивача за час вимушеного прогулу становить 46 352,17 грн. (184,67 грн. х 251), який підлягає стягненню з відповідача на користь ОСОБА_1

Окрім того, у відповідності до п.10 Порядку у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах), як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригуються на коефіцієнт їх підвищення.

Зі змісту листа Петрівської районної державної адміністрації Кіровоградської області від 25.05.2015 р. №01-44/257/1 встановлено, що розмір посадового окладу першого заступника голови районної державної адміністрації згідно штатного розпису з 04 березня 2011 року по 25 травня 2015 року складає 2 948 гривень (а.с.136).

Зважаючи на те, що за період вимушеного прогулу позивача розмір посадового окладу першого заступника голови районної державної адміністрації не змінився, то розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу коригуванню відповідно до п.10 Порядку не підлягає, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.1, 2 ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 р. №1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення); суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування; суми відшкодування шкоди, заподіяної працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди в разі втрати годувальника.

Кабінет Міністрів України може встановлювати інші об'єкти індексації, що не передбачені частиною першою цієї статті.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. №1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення, відповідно до п.2 якого визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, державної допомоги та компенсаційних виплат, крім тих, які зазначені у пункті 3 цього Порядку), щомісячне довічне грошове утримання, що виплачується замість пенсії; стипендії; оплата праці найманих працівників підприємств, установ, організацій у грошовому виразі, яка включає оплату праці за виконану роботу згідно з тарифними ставками (окладами) і відрядними розцінками, доплати, надбавки, премії, гарантійні та компенсаційні виплати, передбачені законодавством, а також інші компенсаційні виплати, що мають постійний характер; грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби; суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування (допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, щомісячна грошова сума, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим), щомісячна страхова виплата особам, які перебували на утриманні потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, страхова виплата дитині, яка народилась інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності); суми відшкодування шкоди, заподіяної працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.

Таким чином, ні Законом України «Про індексацію грошових доходів населення», ні Порядком проведення індексації грошових доходів населення не передбачена індексація середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу. Також індексація середньої заробітної плати не передбачена і Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. №100.

Більш того, згідно з п.3 зазначеного Порядку, у редакції чинній на час розгляду справи, до об'єктів індексації, визначених у пункті 2, не відносяться, зокрема: виплати, які обчислюються із середньої заробітної плати.

Таким чином, середній заробіток за час вимушеного прогулу не підлягає індексації, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в ухвалі від 09.11.2011 р. у справі №6-35196св10.

Отже, позовна вимога в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з урахуванням індексації задоволенню не підлягає.

Також позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.

З огляду на зміст ч.2 ст.21 КАС України, вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншими порушеннями прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір.

Відповідно до ч.1 ст.237№ КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У відповідності до ч.2 ст.23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

На підставі п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. З'ясуванню в даному випадку підлягає те, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Представником позивача у судовому засіданні не доведено факту понесення позивачем моральної шкоди через неправомірні дії відповідачів та необґрунтовано її розмір.

За вказаних умов суд вважає, що скасування судом розпорядження голови Петрівської районної державної адміністрації Кіровоградської області від 03 березня 2011 року №155-р, яким ОСОБА_1 звільнено з посади першого заступника голови Петрівської районної державної адміністрації є достатньою справедливою сатисфакцією будь-якої моральної шкоди, якої міг зазнати позивач, що узгоджується з правовою позицією Європейського суду з прав людини викладеною в рішенні від 08.04.2010 р. у справі «Войт проти України».

Таким чином, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст.86, 94, 159 - 163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати розпорядження голови Петрівської районної державної адміністрації Кіровоградської області від 03 березня 2011 року №155-р «Про звільнення ОСОБА_1.», яким з 03 березня 2011 року припинено державну службу ОСОБА_1 на посаді першого заступника голови Петрівської районної державної адміністрації за порушення Присяги державного службовця згідно з пунктом 6 частини 1 статті 30 Закону України «Про державну службу».

3. Поновити ОСОБА_1 на посаді першого заступника голови Петрівської районної державної адміністрації з 03 березня 2011 року.

4. Стягнути з Петрівської районної державної адміністрації Кіровоградської області на користь ОСОБА_1, ід. номер НОМЕР_1 (АДРЕСА_1) середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 46 352,17 грн. (сорок шість тисяч триста п'ятдесят дві грн. 17 коп.).

5. У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Постанова в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді, а також в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць підлягає негайному виконанню.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії постанови у повному обсязі.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Г.М. Момонт

< Суддя >