Справа № 39066/09
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2010-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" січня 2010 р. справа № 2а-1419/09 Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді: Уханенка С.А.
суддів: Поплавського В.Ю. Сафронової С.В.
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпропетровську апеляційну управління управління Пенсійного фонду України в Василівському районі Запорізької області на постанову Василівського районного суду Запорізької області від 06 листопада 2009 р. по справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Василівському районі Запорізької області про зобо`язання вчинити певні дії , -
В С Т А Н О В И Л А:
В жовтні 2009 року позивач звернувся до суду з вимогами, в яких просив визнати незаконною бездіяльність відповідача, що призвела до порушення права на 30% підвищення пенсії, з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року по теперішній час, передбаченого ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" такі дії визнані як незаконні згідно Рішення Конституційного суду України від 09.07.2007 року №6-рп/2007, та рішення Конституційного суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008 у 2008 році, зобов`язати відповідача провести перерахунок пенсії, з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року до чинного часу з урахуванням індексу інфляції щомісячних сум боргу за весь час прострочення, а також з нарахуванням 3% річних від простроченої суми , зобов`язати відповідача виплачувати пенсію у подальшому, з дати винесення рішення суду, з урахуванням підвищення на 30% від мінімальної пенсії за віком як дитині війни, зобов`язати відповідача визнати конкретну суму заборгованості, яка утворилася внаслідок недоплати мені щомісячної надбавки до пенсії 30% згідно Закону України "Про соціальний захист дітей війни" від 18.11.2004 року №2195-ІV, та проіндексувати щомісячні суми боргу за весь час прострочення, а також з нарахування 3% річних від простроченої суми, з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по теперішній час.
Постановою Василівського районного суду Запорізької області від 06 листопада 2009 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано дії відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу надбавки до пенсії як дитині війни за період з 22.05.2008 року по 06.11.2009 рік - протиправними, зобов`язано відповідача здійснити перерахунок та виплатити позивачу надбавку до пенсії згідно ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" за період з 22.05.2008 року по 06.11.2009 рік у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з постановою відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову в частині задоволених позовних вимог та прийняти постанову про відмову в задоволені позовних вимог.
Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України Про соціальний захист дітей війни має статус дитини війни, що підтверджується відміткою в пенсійному посвідченні.
Відповідно до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни дітям війни, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.
Дія ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни на 2007 рік була призупинена п. 12 статті 71 і ст. 111 Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік .
Проте, рішенням Конституційного Суду України № 6-рп від 9 липня 2007 року положення Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік щодо призупинення дії положення ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни визнані неконституційними.
Отже, управління Пенсійного фонду України повинно було зробити перерахунок пенсії позивачу починаючи з липня 2007 року. Підстави для перерахунку за період з січня по 9 липня 2007 року були відсутні, оскільки дії відповідача щодо невиплати у цей період підвищення до пенсії ґрунтувалися на Законі України Про Державний бюджет України на 2007 рік, який діяв на той час.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач будь-яких дій, повязаних з перерахунком пенсії позивачу в частині її підвищення відповідно до положень ст. 6 Закону Про соціальний захист дітей війни у 2007 році не здійснював, а також не проводив виплату.
За таких обставин колегія суддів вважає, що відповідач припустився бездіяльності щодо своєчасного перерахунку та виплати пенсії в розмірі, передбаченому ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни.
В позовній заяві позивач зазначає, що про факт порушення прав він дізнався після отримання відповіді від відповідача 29.12.2008 року , до суду з позовною заявою звернувся 05.10.2009 року.
В запереченнях на позовну заяву відповідач вказує на те, що позивач звернувся до суду з пропуском більш ніж річного строку звернення до суду, що підтверджується матеріалами справи.
У відповідності до ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна зі сторін.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо відсутності поважності причин пропуску строку звернення до суду. Проте, дійшовши до даного висновку, суд першої інстанції помилково в резолютивній частині рішення зазначив на порушення прав позивача з 22.05.2008 року і на необхідність їх відновлення з 22.05.2008 року, оскільки звернення позивача до суду було 05.10.2009 року, а тому річний строк, в межах якого можуть бути задоволені позовні вимоги слід обчислювати з 01.10.2008 року. У зв`язку з тим, що відповідач не надав відомостей про час виплати позивачу за жовтень 2008 року, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги з 01.10.2008 року.
Задовольняючи вимоги за 2008 2009 роки з 22 травня 2008 року суд першої інстанції правильно виходив з положень статті 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, оскільки рішенням Конституційного суду України № 10-рп від 22 травня 2008 року визнано неконституційним положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік»щодо викладення положень ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»в новій редакції.
Таким чином, дію ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни відновлено.
У 2009 році дія ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни не призупинялася, а застосування відповідачем положень постанови КМ України № 530 від 28.05.2008 року щодо визначення розміру підвищення пенсії є безпідставним, оскільки розмір підвищення пенсії визначений Законом України Про соціальний захист дітей війни, який має вищу юридичну силу, ніж постанова КМ України.
Доводи відповідача про відсутність виплат у зв`язку з відсутністю фінансування з Державного бюджету України не може бути підставою для відмови в задоволені позовних вимог так як саме на органи Пенсійного фонду України покладено обовязок перерахування та виплати пенсії з відповідними підвищеннями, в тому числі при відсутності достатніх коштів за рахунок власних з наступних їх погашенням з Державного бюджету України.
Згідно частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.
Колегія суддів вважає за необхідне прийняти у своїх висновках поняття мінімальна пенсія за віком, про яке йдеться в ст. 28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, оскільки саме це правове визначення застосовується виключно в діях відповідача під час визначення пенсій громадянам та їх призначення.
Положення ст. 28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) до обрахування підвищення до пенсії згідно ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого даною статтею, мінімального розміру пенсії за віком.
Вимоги позивача щодо зобовязання відповідача виплачувати пенсію у подальшому, з дати винесення рішення суду, з урахуванням підвищення на 30% від мінімальної пенсії за віком як дитині війни є безпідставними оскільки завданням адміністративного судочинства є захист порушених прав позивачів, а не тих прав, які виникнуть в майбутньому.
За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанову суду підлягає зміні, в частині, часу з якого необхідно визнати дії управління Пенсійного фонду України в Василівському районі Запорізької області протиправними та дату з якої необхідно провести перерахунок та виплатити підвищення пенсії, а саме змінити з 22.05.2008 року на 01.10.2008 року.
Керуючись ст. ст. 198, 201, 205, 207 КАС України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В и л а :
Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Василівському районі Запорізької області задовольнити частково.
Постанову Василівського районного суду Запорізької області від 06 листопада 2009 року змінити, в абзаці 2 та 3 резолютивної частини, дату з 22.05.2008 року змінити на 01.10.2008 року.
В іншій частині постанову залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з моменту її постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця.

Головуючий: С.А. Уханенко

Судді: С.В.Сафронова

ОСОБА_2