Справа № 19524/09
Суддя: Нагорна Л.М.
Дата ухвалення: 2010-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" травня 2010 р. справа № 2а-141/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Нагорної Л.М.

суддів: Суховарова А.В. Чепурнова Д.В.

при секретарі судового засідання: Резнікові Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 червня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ОСОБА_2 ради, третьої особи: Міністерства праці та соціальної політики України, про визнання неправомірними дій, перерахунок допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, -

в с т а н о в и л а :

Постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 червня 2009 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено.

ОСОБА_1, не погодившись із постановою суду, подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою визнати дії Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ОСОБА_2 ради щодо неправильного нарахування позивачці державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з січня 2007 року по грудень 2007 року; зобовязати Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ОСОБА_2 ради здійснити на її користь перерахунок допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з січня 2007 року по грудень 2007 року; стягнути з Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ОСОБА_2 ради на її користь недоотриману нею допомогу за вказаний період в сумі 2061,11 грн., а також зобовязати відповідача виплачувати їй щомісячну матеріальну допомогу на сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для розміру відповідно до законодавства України. Посилалася на те, що суд безпідставно застосував строки позовної давності, оскільки вона дізналась про порушення своїх прав наприкінці жовтня 2008 року із засобів масової інформації, а не від УПСЗН, як повинно бути.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду відповідно до ст. 195 КАС України - в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивачка має малолітню дитину ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.11) у зв'язку з чим знаходиться на обліку у відповідача та отримує від нього виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка була працюючою особою, а тому їй у 2007 році була призначена та виплачувалась вказана допомога на підставі Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та втратами, зумовленими народженням та похованням»(а.с.8).

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", всі види державної допомоги сім'ям з дітьми, крім допомоги у зв'язку з вагітністю та пологами жінкам, зазначеним у частині другій статті 4 цього Закону, призначають і виплачують органи соціального захисту населення за місцем проживання батьків (усиновителів, опікуна, піклувальника).

Як слідує із Постанови Кабінету Міністрів України від 16 січня 2007 р. № 32 "Питання виплати застрахованим особам допомоги при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку" Управління праці та соціального захисту населення з 01 січня 2007 року повинні призначати, а з 2 кварталу 2007 р. зобов'язані виплачувати допомогу застрахованим особам за рахунок коштів субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на виплату допомоги сім'ям з дітьми, малозабезпеченим сім'ям, інвалідам з дитинства, дітям-інвалідам та тимчасової державної допомоги дітям.

Згідно ст. 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" встановлено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, а відповідно до ст. 43 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Приймаючи до уваги той факт, що з 09 липня 2007 року відновлена дія статті 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" від 21 листопада 1992 року № 2811-ХІІ, за якою допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років та дія ст. 43 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням", за якою розмір допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку не повинен бути меншим за розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, встановленого законом, то відповідач повинен був здійснити перерахунок та виплати позивачці допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, включно. Однак Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ОСОБА_2 ради вказаних вимог Закону не виконало, що свідчить про протиправність їх дій при нарахуванні позивачці допомоги по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку.

В той же час, суд першої інстанції , відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, дійшов вірного висновку про те, що позивачкою без поважних причин пропущено річний строк звернення до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи із наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка звернулась із заявою до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ОСОБА_2 ради про перерахунок та виплату недоотриманих нею сум допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку лише 24.10.2008 року.

Частиною другою статті 99 КАС України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлене інше, обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна дізнатись про порушення своїх прав.

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст..17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав ( наприклад, справа "Стаббігс та інш. Проти Великобританії" рішення від 22.10.1996р., "Девеер проти Бельгії" рішення від 27.02.1980р.).

Згідно ч.1 ст.100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову лише за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Відповідач при розгляді справи у суді першої інстанції просив відмовити позивачу у задоволенні вимог у звязку з пропуском ним строку звернення до суду ( а.с.21-22).

Позивач ні у адміністративному позові, ні у судовому засіданні не зазначала, коли вона дізналась про порушення своїх прав, не надавала ніяких доказів щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду, не заявляла про це у судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що будь-які об'єктивні чи суб'єктивні обставини не позбавляли позивачки можливості звернутися до суду, у визначені законом строки, з відповідним позовом до відповідача, якщо позивачка вважала, що діями чи бездіяльністю відповідача порушуються його права та законні інтереси.

Посилання ОСОБА_1 лише в апеляційній скарзі на те, що про порушене право вона дізналась наприкінці жовтня 2008 року, колегією суддів оцінюється критично, оскільки будь-яких доказів на підтвердження таких обставин позивачкою не надано, більш того, про такі обставини нею раніше не зазначалось.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують зроблений судом першої інстанції висновок.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивачкою без поважних причин пропущено річний строк звернення до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів, а тому у задоволенні її вимог слід відмовити саме з підстав пропуску строку звернення до суду.

Відповідно до ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст. 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 червня 2009 року залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня її складення в повному обсязі.

Повний текст ухвали виготовлено 25 травня 2010 року.

Головуючий: Л.М.Нагорна

Судді: А.В.Суховаров

ОСОБА_4