Справа № 22-а-24599/11
Суддя: Яворський М. А.
Дата ухвалення: 2011-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Категорія100Доповідач у 2 інстанціїЯворський
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 жовтня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Коцюрби О.П.,

розглянула у м. Києві адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення Фастівського міськвиконкому на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 25 травня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Фастівського міськвиконкому про стягнення недоотриманих сум щомісячної доплати за роботу в зоні посиленого радіологічного контролю, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2010 року позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати дії Управління праці та соціального захисту населення Фастівського міськвиконкому неправомірними та такими, що не відповідають засадам пріоритетності Законів України над нормативно-правовими та стягнути з відповідача суми недоотриманих доплат за роботу в зоні посиленого радіологічного контролю в період з травня 2007 року по 2009 рік.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 25 травня 2010 року позов задоволено.

Зобовязано Управління праці та соціального захисту населення Фастівського міськвиконкому перерахувати на користь позивачки недоотриману доплату працюючому в зоні посиленого радіологічного контролю за період з травня 2007 року по квітень 2010 року включно.

В апеляційній скарзі Управління праці та соціального захисту населення Фастівського міськвиконкому просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Переглянувши рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

По справі встановлено, що позивачка являється працюючою в зоні посиленого радіологічного контролю, тому відповідно до ст. 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, якою передбачено виплата на отримання щомісячної грошової доплати в сумі однієї мінімальної заробітної плати, щомісячна доплата працюючому в зоні посиленого радіологічного контролю виплачується громадянам за місцем їх проживанням органами соціального захисту населення. Однак відповідачем така доплата здійснювалась позивачці у розмірах, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року №836 Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд обґрунтовано виходив з положень ст. 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофита засад пріоритетності законів над підзаконними актами та прийшов до правильного висновку про те, що при розрахунку доплати до пенсії, передбаченої ст. 39 Закону, наведеного вище, застосуванню підлягають саме положення вказаного закону, а не постанова Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року №836 Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

В п. 20 Постанови КМУ № 987 від 20 червня 2000 року Про затвердження Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, повязаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофита п. 5 Постанови КМУ № 936 від 20 вересня 2005 року Про затвердження Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, повязаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофивизначено, що соціальні виплати, доплати (види допомоги), передбачені підпунктами 5-13 пункту 4 цього Порядку, проводяться за місцем основної роботи (служби) громадян підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами субєктами підприємницької діяльності без утворення юридичної особи, установами, організаціями, та військовими частинами відповідно до розрахункових даних, поданих до уповноваженого органу за формою, затвердженою Мінпраці.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 працює у Фастівському відділенні № 2877 Ощадного банку на посаді старшого бухгалтера контролера, тому відповідно до п. 6 Постанови КМУ № 936 від 20 вересня 2005 року Про затвердження Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, повязаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи- керівники підприємств несуть персональну відповідальність за правильність призначення та нарахування компенсаційних виплат та допомоги певних видів.

Суд не врахував зазначені вимоги закону, що призвело до ухвалення помилкового рішення.

На думку колегії виплати, відповідно до вказаних постанов повинні проводити установи, за місцем основної роботи громадян, а контроль за правильністю нарахувань та виплат компенсаційних виплат повинні здійснювати керівники установ.

За таких обставин позов предявлено до неналежного відповідача.

Відповідно до ст. 202 КАС України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального права.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування рішення суду від 25 травня 2010 року та про прийняття нової постанови про відмову у задоволені заявлених вимог.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 197, 198, 202, 205, 207 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Фастівського міськвиконкому задовольнити.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 25 травня 2010 року скасувати та постановити нову.

В задоволені позовних вимог ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Фастівського міськвиконкому про стягнення недоотриманих сум щомісячної доплати за роботу в зоні посиленого радіологічного контролю відмовити.

Постанова може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий:

Судді: