Справа № 453/371/15-а
Суддя: Брона А. Л.
Дата ухвалення: 2015-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Сколівський районний суд Львівської області
ПОСТАНОВА

Іменем України

Справа № 453/371/15-а

№ провадження 2-а/453/24/15

22.04.2015 року м. Сколе

Сколівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Брони А.Л.,

при секретарі Павкевич Н.Я.,

з участю прокурора Кіїв М.Р.,

представника відповідача Павкевич О.Б.,

представника третьої особи Коциби Р.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом прокурора Сколівського району Львівської області в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_3 до КЗ ЛОР «Верхньосиньовидненської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат І-ІІ ступенів «Надія», з участю третьої особи органу опіки та піклування Сколівської РДА про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії,

встановив:

Прокурор Сколівського району Львівської області в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до КЗ ЛОР «Верхньосиньовидненської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат І-ІІ ступенів «Надія», з участю третьої особи органу опіки та піклування Сколівської РДА про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії. У обґрунтування позовних вимог посилався на те, що в результаті перевірки матеріалів, наданих на вимогу прокуратури КЗ ЛОР «Верхньосиньовидненської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат І-ІІ ступенів «Надія», було виявлено порушення вимог Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» в частині повноти виплати одноразової грошової допомоги випускникам закладу з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Зокрема було встановлено, що у вказаній школі-інтернаті з 01.09.2003 року по 31.08.2013 року навчалася та виховувалася неповнолітня ОСОБА_3, яка має статус дитини, позбавленої батьківського піклування. З 01.09.2013 року ОСОБА_3 навчається у Миколаївському професійному ліцеї № 50, проте при її випуску із школи-інтернату відповідачем, всупереч вимог ч. 7 ст. 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування», було нараховано та виплачено одноразову грошову допомогу у розмірі 1500 гривень, що є значно менше, ніж передбачено вказаним Законом. За таких обставин просить визнати бездіяльність КЗ ЛОР «Верхньосиньовидненської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат І-ІІ ступенів «Надія» неправомірною та зобов'язати нарахувати і виплатити ОСОБА_3 одноразову грошову допомогу, передбачену ч. 7 ст. 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування», в розмірі шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку, що становить 5760 грн.

У судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримала з вищенаведених підстав, просила їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача - КЗ ЛОР «Верхньосиньовидненської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат І-ІІ ступенів «Надія» подала до суду заперечення , в якому зазначила, що одноразову грошову допомогу в розмірі шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку виплачується при проведенні працевлаштування дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування їх опікуном (керівником закладу). Оскільки ОСОБА_3 продовжує навчання у Миколаївському професійному ліцеї № 50 вона має право на повне державне забезпечення до 23 років або закінчення навчального закладу.

У судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позову заперечили з підстав, викладених у заперечені на позовну заяву, просила у задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування Сколівської РДА у судовому засіданні просив позов задоволити.

Заслухавши пояснення сторін, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

З копії свідоцтва про народження, виданого 27.11.1997 року Славською селищною радою Сколівського району Львівської області на ім`я ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, вбачається, що її батьком записаний ОСОБА_4, матір`ю - ОСОБА_5.

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 про що свідчить копія свідоцтва про його смерть.

ОСОБА_3 рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 21.09.2007 року було позбавлено батьківських прав відносно її дітей, в тому числі і відносно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування» держава здійснює повне забезпечення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа. Допомога та утримання таких дітей не можуть бути нижчими за встановлені мінімальні стандарти, що забезпечують кожній дитині рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку на рівні, не нижчому за встановлений прожитковий мінімум для таких осіб. Право на повне державне забезпечення в навчальних закладах мають діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, віком до вісімнадцяти років та особи з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, при продовженні навчання до 23 років або до закінчення відповідних навчальних закладів.

З копії довідки № 07 від 12.03.2015 року, виданою КЗ ЛОР «Верхньосиньовидненської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат І-ІІ ступенів «Надія» вбачається, що ОСОБА_3, дитина позбавлена батьківського піклування, навчалась в даній установі з 01.09.2003 року по 31.08.2013 року і знаходилась на повному державному утриманні.

З довідки № 50 від 02.03.2015 року, наданої Миколаївським професійним ліцеєм, вбачається, що ОСОБА_3 навчається у даному навчальному закладі з 01.09.2013 року. Термін навчання становить 3 (три) роки.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування», випускники навчальних закладів із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, забезпечуються за рахунок навчального закладу або відповідної установи у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, одягом і взуттям, а також одноразовою грошовою допомогою в розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку. Нормативи забезпечення одягом і взуттям затверджуються Кабінетом Міністрів України. За бажанням випускників навчальних закладів їм може бути видана грошова компенсація в розмірі, необхідному для придбання одягу і взуття.

Зміст вищенаведеної норми свідчить про те, що Кабінету Міністрів України доручено визначити порядок забезпечення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування одягом і взуттям, в тому числі встановити нормативи такого забезпечення. Мінімальний розмір одноразової грошової допомоги, яка виплачується випускникам, чітко визначений Законом, виплата цих сум в більшому розмірі здійснюється за рахунок навчального закладу або відповідної установи.

При цьому, ч. 7 ст. 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування» встановлює обовязок з виплати грошової допомоги усім випускникам навчальних закладів, не розмежовуючи їх на окремі категорії тих, хто продовжив навчання в іншому навчальному закладі, та тих, хто працевлаштувався.

Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років становить 1210 гривень.

Отже, виходячи з вищенаведеної норми, випускникам шкіл-інтернатів з категорії дітей, позбавлених батьківського піклування у віці до 18 років, в тому числі, і ОСОБА_3, при випуску з навчального закладу мала бути нарахована та виплачена одноразова грошова допомога у розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку, тобто в сумі не менше 7260 грн.

Натомість відповідачем ОСОБА_3 була виплачена допомога у розмірі 1500 гривень, що підтверджується копіями платіжних доручень від 23.10.2013 року та 02.12.2013 року.

Як встановлено пп. 1 п. 13 постанови Кабінету Міністрів України «Про поліпшення виховання, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування» № 226 від 05.04.1994 року (зі змінами та доповненнями) дітям-сиротам і дітям, позбавленим батьківського піклування, особам з їх числа, а також учням та студентам, які в період навчання у віці від 18 до 23 років залишилися без батьків і перебували на повному державному утриманні в загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах, при вступі на навчання до професійно-технічних та вищих навчальних закладів видається безоплатно за рахунок коштів тих закладів, які вони закінчили, комплект нового одягу і взуття на суму не менш як 12 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а також грошова допомога в розмірі не менш як 2,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Учні та студенти зазначеної категорії зараховуються на повне державне утримання в навчальних закладах, до яких вони вступили, і в період навчання до 23 років або до закінчення відповідних навчальних закладів забезпечуються безоплатно продуктами харчування, одягом, взуттям і м'яким інвентарем за нормами, встановленими для вихованців шкільного віку шкіл-інтернатів.

Відповідно до положень ст. 25 Закону України «Про забезпечення організаційно правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» порядок відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, та осіб з їх числа, у тому числі на харчування, одяг, взуття, м'який інвентар на одну фізичну особу, здійснення грошових виплат при працевлаштуванні та вступі до навчального закладу, а також інших виплат, передбачених цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України відповідно до державних соціальних стандартів.

Статтею 39-9 вказаного вище Закону встановлено, що порядок відшкодування витрат на виплату допомоги випускникам закладів для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, повне державне забезпечення відповідно до статті 8 цього Закону при працевлаштуванні та вступі до навчального закладу відповідно до норм забезпечення випускників закладів для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, затверджується Кабінетом Міністрів України.

Норми ст. ст. 25, 39-9 Закону України «Про забезпечення організаційно правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» регулюють правовідносини щодо відшкодування навчальним закладам або відповідним установам, в яких виховуються та навчаються діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, понесених ними витрат на харчування, одяг, взуття, м'який інвентар, здійснення грошових виплат при працевлаштуванні та вступі до навчального закладу, та не розповсюджуються на правовідносини навчальних закладів з їх випускниками, що є предметом спору по даній справі.

Крім того, як встановлено в ст. 3 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування», одними із основних принципів державної політики в частині соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, є захист прав і інтересів таких дітей, а також забезпечення соціально-правових гарантій.

Положеннями статті 4 зазначеного Закону передбачено, що заходи щодо соціального захисту даної категорії дітей гарантується, забезпечується і охороняються державною.

В п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування» передбачено, що інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Крім того, відповідно до положень ч. 4 ст. 9 КАС України, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Виходячи з вищенаведеного, а також з урахуванням загальних засад пріоритетності законів над іншими підзаконними нормативними актами, під час розгляду та вирішення справ зазначеної категорії застосуванню підлягає Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування».

Таким чином, суд вважає, що адміністрація КЗ ЛОР «Верхньосиньовидненської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат І-ІІ ступенів «Надія» при складанні кошторису для виплати грошової допомоги випускниці школи-інтернату ОСОБА_3 неправомірно керувалась пп. 1 п. 13 Постанови Кабінету міністрів України «Про поліпшення виховування, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» № 226 від 05.04.1994 року, а відтак суд вважає доведеним той факт, що КЗ ЛОР «Верхньосиньовидненської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат І-ІІ ступенів «Надія» не донараховано вихідну допомогу дитині, позбавленої батьківського піклування, ОСОБА_3, як випускниці вказаного навчального закладу, чим порушено її право.

Враховуючи викладене, суд вважає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, позовні вимоги прокурора в інтересах ОСОБА_3 про визнання неправомірною бездіяльності КЗ ЛОР «Верхньосиньовидненської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат І-ІІ ступенів «Надія», яка виразилась у не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги у розмірі, встановленому ст. 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування» та зобов`язання нарахувати та виплатити ОСОБА_3 одноразову грошову допомогу, передбачену ст. 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування», у розмірі шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку, проте виплату вказаної допомоги вважає за доцільне провести з урахуванням сплаченої суми допомоги у розмірі 1500 гривень, що становить 5760 гривень.

Керуючись ст.ст. 7-14, 18-19, 23, 71, 86, 94, 159-161 КАС України, ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування», ст. 128 ЗК України, суд

постановив:

Адміністративний позов прокурора Сколівського району Львівської області в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність КЗ ЛОР «Верхньосиньовидненської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат І-ІІ ступенів «Надія» щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги у розмірі, встановленому ст. 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування».

Зобов`язати КЗ ЛОР «Верхньосиньовидненської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат І-ІІ ступенів «Надія» нарахувати ОСОБА_3 одноразову грошову допомогу, передбачену ст. 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування», у розмірі шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку з розміру, встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2013 рік», та виплатити з урахуванням проведених виплат у сумі 5760 гривень.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через Сколівський районний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя