Справа № 4775/10
Суддя: Католікян М.О.
Дата ухвалення: 2010-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" липня 2010 р. Справа № 2а-1355/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Католікяна М.О. (доповідач),

суддів Кожана М.П. Панченко О.М. ,

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Дніпропетровськ апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі міста Запоріжжя на постанову Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 18 грудня 2009 року, ухвалену в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі міста Запоріжжя про визнання відмови протиправною, зобовязання вчинити дії,

у с т а н о в и л а:

15.10.2009р. позивач звернулась з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя про оскарження відмови відповідача у виплаті підвищення до пенсії як дитині війни в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, зобовязання відповідача нарахувати та виплатити недоплачене підвищення до пенсії як дитині війни за 2006 - 2008 роки в сумі 3891,90грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у 2006-2007 роках відповідач не нараховував підвищення до пенсії як дитині війни, а з січня 2008 року виплачував підвищення у меншому розмірі, ніж передбачено ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Відповідач проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що у 2006-2007 роках був відсутній механізм розрахунку підвищення до пенсії, передбаченого ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». З 01.01.2008р. позивачу виплачується підвищення до пенсії з урахуванням вимог Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України». Позивачем пропущено річний строк звернення з позовом до суду.

Постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18.12.2009 р. позовні вимоги задоволені частково: визнано протиправною бездіяльність відповідача; зобовязано відповідача здійснити перерахунок та виплатити позивачу за період з 31.08.2008р. по 31.12.2008р. пенсію з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати зазначену постанову суду.

У скарзі апелянт посилається на те, що розмір мінімальної пенсії за віком, визначений Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», застосовується для розмірів пенсій, призначених згідно з цим законом. Підвищення до пенсії позивачу виплачувалось у відповідності до Законів України Про Державний бюджет України на відповідний рік та постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008р. №530. Позивачем пропущено річний строк звернення з позовом до суду.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду у межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач має статус дитини війни, що підтверджується відміткою у посвідченні (а.с. 6).

В силу ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 % мінімальної пенсії за віком.

Дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»було зупинено на 2006 рік згідно з п. 17 т. 77 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік». Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік»п. 17 ст. 77 був виключений, встановлено поетапне запровадження пільг дітям війни, передбачених ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»за результатами виконання бюджету у першому півріччі у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету.

Водночас такий порядок у 2006 році не було визначено.

Ураховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для зобовязання відповідача здійснити позивачу перерахунок підвищення до пенсії за 2006 рік.

Пунктом 11 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»від 19.12.2006 р. №489-V зупинено дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»на 2007 рік.

Рішенням Конституційного суду України від 09.07.2007 р. визнана такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), та втратила чинність з 09.07.2007 р. ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», якою зупинено дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»на 2007 рік.

Таким чином, з 09.07.2007 року відповідач повинен був здійснити перерахунок та виплатити щомісячну доплату до пенсії позивачу в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Позов про перерахунок підвищення до пенсії за 2007 рік заявлено лише у листопаді 2009 року, тобто з порушенням річного строку звернення до суду. Докази поважності порушення строку у матеріалах справи відсутні, тому суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог про перерахунок підвищення до пенсії за друге півріччя 2007 року.

Згідно з пп. 2 п. 41 розділу II Закону України від 28.12.2007 р. №107-VI «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»текст ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»викладений в наступній редакції: «Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до цього Закону та Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» дане підвищення провадиться за їх вибором згідно з одним із законів».

Частиною четвертою ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»передбачено, що учасникам війни, нагородженим орденами і медалями колишнього Союзу РСР за самовіддану працю і бездоганну військову службу в тилу в роки Великої Вітчизняної війни, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 15 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, іншим учасникам війни - на 10 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Оскільки з 01.01.2008 р. прожитковий мінімум для непрацездатних осіб складав 470 грн., то відповідач з січня 2008 року правильно виплачував надбавку позивачу в розмірі 47 грн.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008р. положення п. 41 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»було визнано неконституційними.

Після 22.05.2008р. відповідач продовжував виплачувати підвищення до пенсії позивачу в розмірі 10% мінімальної пенсії за віком, тому суд першої інстанції обґрунтовано зобовязав відповідача здійснити перерахунок та виплатити щомісячну доплату до пенсії позивачу з 15.10.2008р. по 31.12.2008р. в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з урахуванням фактично отриманих сум підвищення за цей період.

При цьому ураховуючи пріоритет закону над підзаконним нормативно-правовим актом, суд першої інстанції правомірно не взяв до уваги постанову Кабінету Міністрів України від 28.05.2008р. № 530, якою встановлені менші розміри підвищення до пенсії дітям війни, ніж передбачені ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

До набрання законної сили рішень Конституційного Суду України від 09.07.2007 р. та від 22.05.2008 року підстави для перерахунку підвищення до пенсії позивачу як дитині війни за період 01.01.2007 р. по 08.07.2007 р. та з 01.01.2008 р. по 21.05.2008 р. відсутні, оскільки зазначені рішення не мають зворотної дії.

Оскільки позивач звернулась з позовом про перерахунок підвищення до пенсії за 2008 рік 15.10.2009р. з позовом річного строку, встановленого ст. 99 КАС України, докази поважності пропуску строку в матеріалах відсутні, суд першої інстанції без достатніх підстав задовольнив позовні вимоги за період з 31.08.2008р. по 14.10.2008р.

З урахуванням наведеного, постанову суду слід скасувати в частині зобовязання відповідача нарахувати та виплатити позивачу підвищену пенсію як дитині війни за період з 31.08.2008р. по 14.10.2008р., частково задовольнивши апеляційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 195, 197, п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі міста Запоріжжя задовольнити частково.

Постанову Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 18 грудня 2009 року в частині зобовязання Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі міста Запоріжжя здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 підвищену пенсію за період з 31 серпня 2008 року по 14 жовтня 2008 року скасувати, і у позові у цій частині відмовити.

У решті постанову суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня її постановлення шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий: М.О. Католікян

Суддя: М.П. Кожан

Суддя : О.М. Панченко