Справа № 9257/09
Суддя: Нагорна Л.М.
Дата ухвалення: 2010-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" березня 2010 р. справа № 2а-213/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Нагорної Л.М.

суддів: Суховарова А.В. Чепурнова Д.В.

при секретарі судового засідання: Мациборко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Олександрійської міської ради Кіровоградської області

на постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 березня 2009 року у справі № 2а-213/09 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Олександрійської міської ради Кіровоградської області про визнання дій неправомірними і стягнення недоотриманої суми щорічної разової грошової допомоги на оздоровлення, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2009 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Олександрійської міської ради Кіровоградської області, в якому просив визнати дії Управління праці та соціального захисту населення Олександрійської міської ради з невиплати щорічної допомоги на оздоровлення за 2008 рік незаконними, стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Олександрійської міської ради недоплачену суму щорічної допомоги на оздоровлення за 2008 рік в сумі 1970,00 грн. В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інвалідом третьої групу звязку з чим користується всіма правами та пільгами, передбаченими діючим законодавством для цієї категорії осіб, а тому, відповідно до ст. 48 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»від 28.02.1991 року №796-ХІІ, йому передбачені щорічні виплати на оздоровлення у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат. Проте, відповідачем, всупереч вимогам Конституції України та ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», було виплачено на користь позивача в 2008 році меншу суму компенсації на оздоровлення без врахування встановленого на території України розміру мінімальної заробітної плати.

Постановою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 березня 2009 року адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено. Визнано неправомірними дій Управління праці та соціального захисту населення Олександрійської міської ради щодо призначення ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення за 2008 рік. Зобовязано Управління праці та соціального захисту населення Олександрійської міської ради перерахувати та виплатити ОСОБА_1 щорічну допомогу на оздоровлення за 2008 рік у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат, передбаченому ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з врахуванням виплаченої допомоги в розмірі 90 грн.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, Управління праці та соціального захисту населення Олександрійської міської ради подало апеляційну скаргу на неї, в якій просило постанову суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 в задоволенні його позовних вимог. В обґрунтування своїх вимог, посилалося на те, що судом першої інстанції не враховані та недостатньо досліджені норми процесуального та матеріального права при розгляді справи. Зазначили те, що фінансування витрат, повязаних з реалізацією Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, здійснюється за рахунок державного бюджету України, а оскільки Управління є розпорядником бюджетних коштів і діє в межах бюджетних асигнувань, то не може виходити за межі бюджетних призначень, визначених Державним бюджетом України.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, а також правильність застосування судом норм матеріального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку як учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС І категорії та є інвалідом третьої групи, що підтверджується посвідченням серії А № 037088 від 03 жовтня 1996 року (а.с.2).

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги про стягнення недоплачених сум на оздоровлення за 2008 рік, виходив з тих обставин, що відмова позивачу у виплаті заборгованості по компенсації на оздоровлення відповідно до ст.48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за вказаний період не відповідає наведеному Закону та являється протиправною, тому виходячи із засад пріоритетності Законів над урядовими нормативними актами при вирішенні спору застосовуються норми Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Колегія суддів вважає, що такий висновок судом першої інстанції зроблено без врахування фактичних обставин справи.

Дійсно, відповідно до ч.4 статті 48 Закону № 796-ХІІ щорічна допомога на оздоровлення постраждалим від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС інвалідам третьої групи виплачується у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат. При цьому, розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати (абзац 7 частини 4 статті 48 Закону № 796-ХІІ).

Однак п.28 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», текст статті 48 Закону № 796-ХІІ

викладено у новій редакції, відповідно до якої щорічна допомога на оздоровлення виплачується у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст.19 Конституції України суб'єкти владних повноважень зобов'язані діяти лише на підставі та в межах наданих повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та іншими Законами України.

Судом встановлено, що Управління праці та соціального захисту населення Олександрійської міської ради виплатило позивачу допомогу на оздоровлення не у відповідності із ст.48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а у твердій грошовій сумі, визначеній постановою КМУ № 562 від 12.07.2005 р. за 2008 рік у березні місяці в розмірі 90 грн., що підтверджується довідкою про виплати на оздоровлення від 22 січня 2009 року (а.с.3).

В послідуючому Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 28/2008 (№ 10-рп/2008) положення п. 28 розділу ІІ Закону України "Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", яким ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" викладена в новій редакції - визнано таким, що не відповідає Конституції України.

Вказане свідчить про те, що дія ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в редакції від 06.06.1996 року відновлена лише з 22 травня 2008 року.

Отже, з 01 січня 2008 року і до 21 травня 2008 року щорічна допомога на оздоровлення виплачувалась у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України , як це зазначено у п.28 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» та до постанові КМУ № 562 від 12.07.2005 р.

Таким чином, дії відповідача на час виплати позивачу зазначеної у ч.4 статті 48 Закону № 796-ХІІ допомоги на оздоровлення ( січень 2008 року ) , були правомірними і узгоджувались з частиною 2 статті 19 Конституції України.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкових висновків щодо стягнення з Управління праці та соціального захисту населення Олександрійської міської ради Кіровоградської області на користь ОСОБА_1. щорічної допомоги на оздоровлення за 2008 рік, яка передбачена ч.4 ст.48 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Враховуючи викладене, постанова суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню з відмовою ОСОБА_1. у задоволенні позовних вимог за 2008 рік, оскільки на час виплати суми за вказаний період відповідач діяв в межах наданих повноважень.

Оскільки невиплата позивачу зазначеної допомоги у повному розмірі викликана не протиправними діями Управління, а прийняття законодавцем неконституційних положень до Закону № 796-ХІІ, то захист його порушених прав щодо отримання недоплаченої суми може відбуватися лише в порядку, визначеному частиною 3 статті 152 Конституції України шляхом звернення з позовом про відшкодування шкоди.

За таких обставин, колегія суддів прийшла до висновку, що обставини справи встановлені повно і правильно, але суд першої інстанції порушив норми матеріального права, що призвело до ухвалення помилкового рішення, у зв'язку з чим постанову суду необхідно скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 198, п.4 ч. 1 ст. 202, 205,207 КАС України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Олександрійської міської ради Кіровоградської області задовольнити.

Постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 березня 2009 року скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду України протягом двох місяців із дня її виготовлення у повному обсязі.

Повний текст постанови виготовлено 30 березня 2010 року.

Головуючий: Л.М. Нагорна

Судді: А.В.Суховаров

ОСОБА_2