Справа № 818/506/15
Суддя: Сіренко О.І.
Дата ухвалення: 2015-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2015 р.Справа № 818/506/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Сіренко О.І.

Суддів: Любчич Л.В. , Спаскіна О.А.

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Міндоходів у Сумській області на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 06.04.2015р. по справі № 818/506/15

за позовом Приватної виробничо-комерційної фірми "Ніл"

до Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Міндоходів у Сумській області

про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

06 квітня 2015 року постановою Сумського окружного адміністративного суду адміністративний позов приватної виробничо-комерційної фірми "Ніл" до Державної податкової інспекції у м. Сумах про скасування податкових повідомлень-рішень - задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 10 грудня 2014 року № про збільшення грошового зобов'язання по податку на додану вартість на 9992,00 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 2498,00 грн.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 10 грудня 2014 року № про зменшення суми від'ємного значення податку на додану вартість на 8189,00 грн.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, невірне застосування судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, Державна податкова інспекція у м. Сумах Головного управління Міндоходів у Сумській області (далі - ДПІ у м. Сумах, відповідач) подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Вказує, що контрагенти позивача ТОВ "Градієнт Тек" і ТОВ "Діксі Буд" здійснювали діяльність, спрямовану на здійснення операцій, пов'язаних з наданням податкової вигоди третім особам, що підтверджується даними інформаційного ресурсу "Система автоматизованого співставлення даних податкової звітності з податку на додану вартість по податкових зобов'язаннях та податковому кредиту в розрізі контрагентів", а також актом ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області від 26.09.2013 року №376/223/36095668. За таких обставин, відсутні підстави вважати достовірними первинні документи, подані позивачем на підтвердження правомірності формування податкового кредиту за наслідком договірних відносин із зазначеними контрагентами.

Приватна виробничо-комерційна фірма "Ніл" письмових заперечень на апеляційну скаргу до суду не подала.

Сторони, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з'явились, що у відповідності до частини 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України не є перешкодою у розгляді справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги відповідно до ст. 195 КАС України, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що з 11 листопада 2014 року по 17 листопада 2014 року відповідачем проведено документальну позапланову виїзну перевірку Приватної виробничо-комерційної фірми "Ніл" з питань дотримання вимог податкового законодавства по господарських операціях з ТОВ "Діксі-Буд" та ТОВ "Градієнт Тек".

14 листопада 2014 року за наслідком проведеної перевірки складено Акт №4691/2204/14005107/477, яким встановлено порушення:

- п.п.14.1.36 п.14.1 ст. 14, п.185.1 ст.185, п.186.3, п.186.4 ст. 186, п. 198.1, п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ зі змінами та доповненнями, в результаті чого занижено податок на додану вартість за січень 2013 року на загальну суму 9992,00 грн.;

- п.п.14.136 п.14.1 ст.14, п.185.1 ст. 185, п.186.3, п.186.4 ст. 186, п.198.1, п.198.3 ст. 198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ зі змінами та доповненнями, в результаті чого встановлено завищення від'ємного значення (р.19) на суму ПДВ 8189,00 грн. за січень 2013 року.

10 грудня 2014 року на підставі Акту від 14.11.2014 року №№4691/2204/14005107/477 винесені податкові повідомлення-рішення № про збільшення грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 9992 грн., застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 2498 грн.; № про зменшення розміру від'ємного значення податку на додану вартість за січень 2013 року на 8189 грн. (а.с. 7-8).

Задовольняючи позов Приватної виробничо-комерційної фірми "Ніл", суд першої інстанції виходив з того, що правомірність формування позивачем податкового кредиту по господарським операціям з ТОВ "Градієнт Тек" і ТОВ "Діксі Буд" є підтвердженою, тому висновки податкового органу про донарахування позивачу грошового зобов'язання з податку на додану вартість є безпідставними.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (ПК України) встановлено, що податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до п.198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 201.8 ст. 201 ПК України передбачено, що право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Згідно п.201.10 ПК України, податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Вимоги щодо оформлення податкової накладної передбачено п.201.1 ст. 201 ПК України.

За змістом п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України , датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п.198.6 ст. 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Таким чином, обов'язковою умовою виникнення у платника права на податковий кредит є реальне здійснення операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в оподатковуваних операціях, а також наявність документів первинного обліку (зокрема, податкових накладних), що містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції.

Відповідно до ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду. Якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг.

З матеріалів справи вбачається, що фактичною підставою для висновку про завищення позивачем від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та податкового кредиту з ПДВ, а також заниження суми податку на додану вартість є висновок перевірки про безтоварність операцій з придбання товарів у контрагентів - ТОВ "Діксі Буд" і ТОВ "Градієнт Тек" у січні 2013 року.

З матеріалів справи вбачається, що 25 січня 2013 року позивачем укладено з ТОВ "Діксі Буд" договір поставки № 24/01 (а.с. 54). На підтвердження виконання сторонами договору його умов позивачем подано накладну, рахунок-фактуру, податкову накладну, платіжне доручення, товарно-транспортні накладні з яких вбачається що позивачем отримано та оплачено цемент в кількості 62 т. При цьому сплачено податок на додану вартість в розмірі 8473 грн. 33 коп. (а.с. 55-58)

23 січня 2013 року позивачем укладено з ТОВ "Градієнт Тек" договір № 8/2 про надання послуг з ремонту автобетонозмішувача (а.с. 60). На підтвердження виконання сторонами договору його умов надано копії податкової накладної, акту виконаних робіт, платіжного доручення, виписки по рахунку в банку, витягу з журналу реєстрації довіреностей, копію посвідчення про реєстрацію транспортного засобу з яких вбачається, що позивач має автобетонозмішувач. Позивачем отримано від ТОВ "Градієнт Тек" та оплачено послугу з ремонту автомобіля. В ціні послуги сплачено податок на додану вартість в сумі 9708 грн. (а.с. 60-64). Також позивачем надано докази подальшого використання відремонтованого автомобіля при виконанні будівельних робіт на замовлення СумДУ (а.с. 66-78).

Надані позивачем на підтвердження правомірності формування податкової звітності з ПДВ первинні документи відповідають вимогам ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" від 16 липня 1999 року N 996-XIV, а також Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 р. N 88.

Суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими посилання відповідача у апеляційній скарзі на акт ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області від 26.09.2013 року №376/223/36095668 про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "Градієнт Тек", яким, на його думку, підтверджується протиправний характер дій позивача в частині формування податкового кредиту у періоді, що перевірявся, по взаємовідносинам із зазначеним контрагентом.

Дані проведених звірок контрагента позивача контролюючими органами не можуть бути підставою для висновку про неправомірність віднесення сум ПДВ до податкового кредиту. Доказами порушення правил формування податкового кредиту можуть слугувати лише досліджені первинні бухгалтерські документи ПВКФ "Ніл".

Згідно ст. 61 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Тому, якщо стосовно контрагента позивача виникли сумніви з приводу правомірного характеру діяльності, оформлення документів бухгалтерського обліку та звітності без мети реального провадження господарських операцій, відповідальність та відповідні негативні наслідки настають саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою вважати неправомірним формування податкового кредиту позивачем, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо його формування та має документальні підтвердження.

Відповідно до вищевикладеного, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції ухвалена з дотриманням норм процесуального права, у відповідності до вимог норм матеріального права, тому колегія суддів вважає, що підстав для її скасування немає.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Міндоходів у Сумській області - залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 06.04.2015р. по справі № 818/506/15 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Сіренко О.І.
Судді(підпис) (підпис) Любчич Л.В. Спаскін О.А.
Повний текст ухвали виготовлений 08.06.2015 р.

Помічник судді Цюпак О.П.