Справа № 819/1339/15
Суддя: Мартиць О.І.
Дата ухвалення: 2015-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/1339/15

03 червня 2015 р.м. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі:

головуючого судді судді Мартиць О.І.

секретарі судового засідання Лавренюк О.М.

за участю: позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - Тернопільського міськрайонного центру зайнятості Франчук М.М., довіреність від 02.03.2015 року №07/951

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Тернопільського міськрайонного центру зайнятості про надання статусу безробітного та виплату грошової допомоги, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Тернопільського міськрайонного центру зайнятості, в якому просить зобов'язати відповідача по справі надати йому статус безробітного з 17 липня 2012 року та провести одноразову виплату грошової допомоги у зв'язку з безробіттям за час та в обсягах, передбачених чинним законодавством України, оскільки на підставі рішення Львівського апеляційного адміністративного суду наказ № НТ 120717 від 17.07.2012 року про зняття ОСОБА_2 з обліку для надання статусу безробітного скасовано.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з мотивів, викладених в позовній заяві та просить адміністративний позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, свою позицію виклала в письмових запереченнях, долучених до матеріалів справи. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази в їх сукупності, суд встановив такі обставини.

Відносини у сфері зайнятості населення регулюються Конституцією України, Законом України "Про зайнятість населення", Кодексом законів про працю України, Господарським та Цивільним кодексами України, Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", іншими актами законодавства. (ч.1 ст.2 Закону України "Про зайнятість населення")

Згідно із ст.1 Закону України "Про зайнятість населення" безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи; зареєстрований безробітний - особа працездатного віку, яка зареєстрована в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, як безробітна і готова та здатна приступити до роботи.

Відповідно до ст.43 Закону України "Про зайнятість населення" статусу безробітного може набути, зокрема особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.

Статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування.

Порядок реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно п.1 Порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.02.2007 року № 219 (діючого на час виникнення спірних відносин) до державної служби зайнятості за сприянням у працевлаштуванні можуть звертатися всі незайняті громадяни, які бажають працювати, а також зайняті громадяни, які бажають змінити професію або місце роботи, влаштуватися на роботу за сумісництвом чи у вільний від навчання час.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_2 09.07.2012 року звернувся до відповідача Тернопільського міськрайонного центру зайнятості із заявою про надання йому статусу безробітного.

Відповідно до п.10 Порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.02.2007 року № 219 громадяни, зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, і безробітні, зобов'язані виконувати всі рекомендації працівників центру зайнятості, надані у письмовій формі, та відвідувати його в установлений строк.

Пунктом 13 цього Порядку визначено, що громадяни, зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, і безробітні, повинні відповідно до письмових рекомендацій працівників державної служби зайнятості сприяти своєму працевлаштуванню, відвідувати центр зайнятості у визначений і погоджений з ними час, з пред'явленням при кожному відвідуванні паспорта, а особи, зазначені в абзаці другому пункту 3 цього Порядку, - довідки про реєстрацію місця проживання, виданої житлово-експлуатаційною організацією або органом внутрішніх справ, свідоцтва про народження (для осіб, що не досягли 16-річного віку) і трудової книжки, брати участь у семінарах, інших масових заходах, що проводяться державною службою зайнятості з метою надання допомоги громадянам у пошуку підходящої роботи і роботодавцям у доборі працівників.

У відповідності до п.14 Порядку громадяни, які з поважної причини, підтвердженої відповідним документом, не змогли своєчасно звернутися до центру зайнятості у період пошуку роботи у строк, установлений для відвідування, зокрема для надання статусу безробітного, повинні звернутися до центру зайнятості у день, що настає після видужання чи закінчення дії обставин, зумовлених іншою поважною причиною. Цього самого дня громадянинові надається на підставі його заяви статус безробітного.

Громадяни, зареєстровані як такі, що шукають роботу, та безробітні, знімаються з обліку: у разі неявки у визначений день громадянина, зареєстрованого як такий, що шукає роботу, для надання статусу безробітного та невідвідування центру зайнятості пенсіонером протягом більш як 30 календарних днів без поважних причин після закінчення встановленого строку. (абз.1 п.п.2 ст.20 Порядку)

Позивач ОСОБА_2 не відвідав Тернопільський міськрайонний центр зайнятості у призначений день 16.07.2012 року, у зв'язку з чим 17.07.2012 року видано наказ № НТ 120717 про зняття ОСОБА_2 з обліку для надання статусу безробітного, який постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 15.01.2015 року скасовано.

Згідно ч.1 ст.72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Серед критеріїв оцінювання судом рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, є принцип законності, що закріплений у статті 19 Конституції України, відповідно до якого органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до п.11 Порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.02.2007 року № 219 за відсутності підходящої роботи рішення про надання громадянам статусу безробітних приймається державною службою зайнятості за їх особистою заявою з восьмого дня після реєстрації у центрі зайнятості за місцем проживання як таких, що шукають роботу, і оформляється наказом центру зайнятості, номер і дата якого зазначаються у картці. З наказом про надання чи ненадання статусу безробітного, визначення розміру і строку виплати допомоги по безробіттю чи припинення виплати такої допомоги громадянин повинний ознайомитися та поставити свій підпис в картці обліку прийнятих рішень центру зайнятості.

Згідно п.3 ст.22 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" допомога по безробіттю виплачується з 8 дня після реєстрації застрахованої особи в установленому порядку в державній службі зайнятості.

Однак, як видно з матеріалів справи, досліджених в судовому засіданні відповідачем не приймалося рішення про надання або відмову у наданні позивачу ОСОБА_2 статусу безробітного.

Суд розглядає публічно - правовий спір в межах існуючих правовідносин і не вправі підміняти собою державний орган та приймати рішення замість цього органу в межах його компетенції.

Тому позовні вимоги про зобов'язання Тернопільського міськрайонного центру зайнятості надати ОСОБА_2 статус безробітного з 17 липня 2012 року та провести одноразову виплату грошової допомоги у зв'язку з безробіттям за час та в обсягах, передбачених чинним законодавством України до задоволення не підлягають.

Згідно ч.2 ст.11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

За таких встановлених обставин суд вважає, що в даному випадку є порушення прав позивача, які підлягають захисту шляхом зобов'язання відповідача по справі Тернопільського міськрайонного центру зайнятості розглянути заяву ОСОБА_2 про надання статусу безробітного від 09.07.2012 року.

Керуючись ст. ст.2,6,11,122,160-163,186,254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Зобов'язати Тернопільський міськрайонний центр зайнятості розглянути заяву ОСОБА_2 про надання статусу безробітного від 09 липня 2012 року

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Мартиць О.І.

копія вірна:

Суддя Мартиць О.І.