Справа № 3971/10
Суддя: Нагорна Л.М.
Дата ухвалення: 2010-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" листопада 2010 р. справа № 2а-1450/1115/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Нагорної Л.М.

суддів: Уханенка С.А. Дадим Ю.М.

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпропетровську апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Новомиргородському районі Кіровоградської області

на постанову Новомиргородського районного Кіровоградської області від 29 грудня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Новомиргородському районі Кіровоградської області про визнання дій неправомірними, стягнення недоплаченої щомісячної соціальної допомоги до пенсії, зобовязання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2009 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом до управління Пенсійного фонду України в Новомиргородському районі Кіровоградської області, в якому просив суд відновити пропущений строки для звернення до суду за захистом порушених прав за період з 01.01.2006р. по теперішній час, визнати відмову відповідача щодо нарахування і виплати несплаченої державної соціальної допомоги з 01 січня 2006 року по теперішній час незаконною, зобовязати відповідача протягом пяти календарних днів з дня набрання судовим рішенням чинності нарахувати до виплати та виплатити у повному обсязі недоплачену як дитині війни щомісячну державну соціальну 30% надбавку, що передбачена ст.6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни», починаючи з 01.01.06р. по 31.12.08р. загальною сумою 3895,50грн., проіндексувати її з урахуванням інфляції, що мала протягом вказаного періоду і разом становить 4542,48грн.

Відповідач проти позову заперечував. Наполягав на відмові в задоволенні позовних вимог, зокрема, з підстав пропуску позивачем річного строку звернення до суду (а.с.16-17).

Постановою Новомиргородського районного Кіровоградської області від 29 грудня 2009 року адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в Новомиргородському районі Кіровоградської області щодо нездійснення перерахунку і виплати ОСОБА_1 підвищення пенсії, відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»за період з 24 листопада 2008 року по 31 грудня 2008 року. Зобовязано управління Пенсійного фонду України в Новомиргородському районі Кіровоградської області здійснити перерахунок та виплату щомісячної грошової надбавки до пенсії, як особі, що має статус «дитини війни», ОСОБА_1 згідно ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»та частини 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»за період з 24 листопада 2008 року по 31 грудня 2008 року у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період. У задоволенні решти позовних вимог було відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, управління Пенсійного фонду України в Новомиргородському районі Кіровоградської області подало на нього апеляційну скаргу, в якій просило суд скасувати постанову Новомиргородського районного Кіровоградської області від 29 грудня 2009 року в частині задоволених позовних вимог, оскільки вона винесена з порушенням норм матеріального права та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Обґрунтовував свої вимоги тим, що механізм розрахунку підвищення пенсії, передбаченого ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, не визначений на законодавчому рівні, не вказано, яким саме органом, за рахунок яких коштів і джерел та в якому процедурному порядку він здійснюється. Посилались на неможливість застосування до даних правовідносин положень ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Позивач заперечень на апеляційну скаргу до суду не подавав.

Постанова суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог сторонами фактично не оскаржувалась, оскільки апелянт в апеляційній скарзі не зазначав, що він не згоден з постановою в цій частині, а позивач апеляційну скаргу до суду не подавав, тому, у відповідності до вимог ч.1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги, а в частині відмовлених позовних вимог постанова суду залишається без змін.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1, відповідно до положень абз.1 ч.1 ст.1 Закону України Про соціальний захист дітей війни, має статус дитини війни, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією пенсійного посвідчення №162272 з відповідною відміткою в ньому (а.с.4).

У відповідності до статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції вірно виходив з того, що згідно ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання, чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, дітям війни підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Рішенням Конституційного суду України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року визнано неконституційним положення Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік від 28 грудня 2007 року щодо викладення положень ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни в новій редакції.

Таким чином, з 22 травня 2008 року вихідним критерієм обрахунку підвищення пенсії дітям війни виступав мінімальний розмір пенсії за віком, який, відповідно до частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", вираховувався, виходячи з прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а саме : у 2008 році - статтею 58 Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України ".

Відповідно до статті 58 Закону України "Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" затверджено на 2008 рік прожитковий мінімум на одну особу, яка втратила працездатність, в розрахунку на місяць у розмірі: з 1 січня - 470 грн., з 1 квітня - 481 грн., з 1 липня - 482 грн., з 1 жовтня - 498 грн.

Отже, право на підвищення до пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, що передбачені статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" у 2008 році у позивача виникло з 22 травня 2008 року, тобто, з дня визнання неконституційними положень законів України про Державний бюджет України на певний рік про зупинення дії статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" на відповідний рік, а тому відповідач повинен був здійснити перерахунок та виплатити щомісячну доплату до пенсії ОСОБА_1 відповідно до чинного законодавства, починаючи з 22 травня 2008 року.

Проте, управлінням Пенсійного фонду України в Новомиргородському районі Кіровоградської області після 22.05.2008 року відповідне підвищення пенсії ОСОБА_1 як дитині війни здійснено не було.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність зобовязання управління Пенсійного фонду України в Новомиргородському районі Кіровоградської області провести перерахунок та виплатити ОСОБА_1 недоотримані суми щомісячної надбавки до пенсії, передбаченої ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з 22 травня 2008 року.

У звязку із тим, що згідно ст. 99 КАС України встановлений річний строк звернення до суду з адміністративним позовом, а відповідно до ст. 100 КАС України пропуск зазначеного строку є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову, на чому наполягав відповідач, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову ОСОБА_1 в задоволенні іншої частини його позовних вимог. Більш того, позивач у цій частині постанову суду не оскаржив.

Згідно до п.2 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24 жовтня 2007 року № 1261, Пенсійний фонд України організовує у межах своїх повноважень виконання актів законодавства, здійснює контроль за їх реалізацією, узагальнює практику законодавства з питань, що належать до його компетенції, розробляє пропозиції з питань вдосконалення цього законодавства і в установленому порядку вносить їх на розгляд Міністерства праці та соціальної політики.

Отже, посилання апелянта на відсутність встановленого на законодавчому рівні механізму визначення розміру мінімальної пенсії за віком, що застосовується при обчисленні підвищення до пенсії особам, яким встановлено статус дитина війни, визнається колегією суддів безпідставним, і не звільняє субєкта владних повноважень, а саме, управління Пенсійного фонду України в Новомиргородському районі Кіровоградської області, діяти на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та Законами України, і ні в якому разі не є підставою для обмеження законних прав, встановлених ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни для цієї категорії осіб.

Доводи апеляційної скарги відповідача стосовно того, що відповідно до вимог ст. 28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування мінімальний розмір пенсії за віком як розрахункова величина застосовується лише до правовідносин, що регулюються цим законом, і до такої категорії громадян як діти війни не застосовується, а згідно ст. 7 Закону фінансове забезпечення державних соціальних гарантій дітей війни здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, і Пенсійний фонд України не повинен нести відповідальність за позовами вказаної категорії громадян є хибними та спростовані вищенаведеними висновками.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують зроблений судом першої інстанції висновок.

Відповідно до ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст. 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Новомиргородському районі Кіровоградської області - залишити без задоволення.

Постанову Новомиргородського районного Кіровоградської області від 29 грудня 2009 року - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копії, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий: Л.М. Нагорна

Суддя: С.А. Уханенко

Суддя: Ю.М. Дадим