Справа № 821/1703/15-а
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2015-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________________________________________
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

04 червня 2015 р. м. ХерсонСправа № 821/1703/15-а

Суддя Херсонського окружного адміністративного суду Пекний А.С., перевіривши виконання вимог статей 104, 105, 106 КАС України за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Цюрупинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про визнання протиправним рішення № від 05.05.2014 р. та вимогу про сплату боргу № /у/311,

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_1) звернулась до суду із позовом до Цюрупинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області (далі - відповідач, Цюрупинська ОДПІ), в якому просить визнати протиправними та скасувати прийняті відповідачем: вимогу №Ф-/У/311 від 05.05.2014р. про сплату недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску в сумі 133 326,59 грн. та рішення № від 05.05.2014р. про застосування штрафних санкцій в сумі 6 666,33 грн.

Позовна заява не відповідає вимогам ст. 106 КАС України та Закону України «Про судовий збір».

Так, відповідно до ч.3 ст.106 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати.

Відповідно до ч.2 ст.87 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати і звільнення від сплати встановлюються законом.

Розміри ставок судового збору за подання адміністративного позову до адміністративного суду встановлені Законом України «Про судовий збір» та складають, відповідно, 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальних заробітних плат - за подання позову майнового характеру та 0,06 розміру мінімальної заробітної плати - за подання позову немайнового характеру.

Листом Вищого адміністративного суду України від 18.01.2012р. №165/11/13-12 «Щодо адміністративних позовів майнового характеру» роз'яснено, що окремі рішення, прийняті суб'єктом владних повноважень, можуть породжувати підстави для змін майнового стану фізичної чи юридичної особи.

Адміністративними позовами майнового характеру є вимоги щодо протиправності рішень про визначення грошових зобов'язань платників податків, про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, про стягнення адміністративно-господарських та інших штрафних санкцій тощо.

Отже, вимога про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень, яке впливає на склад майна позивача, у тому числі шляхом безпідставного стягнення податків, зборів, штрафних санкцій тощо, є майновою.

З огляду на викладене, адміністративними позовами майнового характеру є вимоги щодо протиправності рішень про визначення грошових зобов'язань платників податків, про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, про стягнення адміністративно-господарських та інших штрафних санкцій тощо.

Таким чином, звернення до суду з вимогами про скасування рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень, безпосереднім наслідком яких є зміна складу майна позивача, є майновими.

Крім того, як передбачено ч.2 ст.8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Обов'язковою для застосування в Україні є практика Європейського суду з прав людини, яка статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визнана джерелом права.

Зокрема в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Сук проти України» (Заява N 10972/05 §22) суд зазначає, що «…поняття «майно» в першій частині статті 1 Першого протоколу має автономне значення, яке не обмежується правом власності на фізичні речі та є незалежним від формальної класифікації в національному законодавстві. Певні інші права та інтереси, що складають активи, наприклад, борги, можуть також вважатися «майновими правами» і, відповідно, «майном» у розумінні цього положення. Питання, що має бути розглянуто, полягає у тому, чи надавали заявнику обставини справи, розглянуті в цілому, право на інтерес, який по суті захищається статтею 1 Першого протоколу.»

Як видно зі змісту позовної заяви, предметом спору є рішення Цюрупинської ОДПІ про стягнення недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску в сумі 133 326,59 грн. та про застосування штрафних санкцій в сумі 6 666,33 грн.

З урахуванням викладеного, заявлені ФОП ОСОБА_1 позовні вимоги є майновими, оскільки їх предметом є оскарження рішень суб'єкта владних повноважень, наслідком яких є зміна складу майна позивача.

Позивач, обраховуючи розмір судового збору, повинен керуватися положеннями Закону України «Про судовий збір», якими встановлено порядок визначення ставки судового збору за подання адміністративного позову майнового характеру.

Загальна сума майнових вимог становить 139 992,92 грн. (133 326,59 грн. + 6 666,33 грн.), отже розмір судового збору за подачу даного позову складає 2 799,85 грн. (2% розміру майнових вимог).

Відповідно до ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір», під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

Таким чином, при зверненні до суду позивач повинна була сплатити судовий збір в сумі 279,98 грн.

Як видно з квитанції від 03.06.2015р. №N05W849478, позивач при зверненні до суду сплатила судовий збір в сумі 259,43 грн., отже нею не доплачено судовий збір на суму 20,55 грн.

Враховуючи вищевикладене, слід дійти до висновку, що адміністративний позов не відповідає вимогам ст.106 КАС України, та відповідно до ч.1 ст.108 КАС України підлягає залишенню без руху із встановленням позивачу строку для усунення її недоліків шляхом подачі до суду належного доказу сплати судового збору в сумі 20,55 грн.

Крім того, статтею 307.2 Податкового Кодексу України визначено, що податки і збори, не зазначені у пункті 307.1 цієї статті, сплачуються платником податку в порядку і розмірах, установлених цим Кодексом, а єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування - в порядку, визначеному Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування». Тобто правовідносини, що виникли між сторонами в першу чергу регулюються не Податковим кодексом України, а Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», статтею другою якого визначено, що дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов'язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Пунктом 2 статті 2 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» зазначено, що виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

За змістом ч.ч.3, 5 ст.99 КАС України передбачено, що для звернення до адміністративного суду щодо оскарження рішення суб'єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів, встановлюється місячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Кодексом адміністративного судочинства, а саме частиною1 ст. 99 визначено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Статтею 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» закріплено, що в разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку. У разі якщо згоди з органом доходів і зборів не досягнуто, платник єдиного внеску зобов'язаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею протягом десяти календарних днів з дня надходження рішення відповідного органу доходів і зборів або оскаржити вимогу до органу доходів і зборів вищого рівня чи в судовому порядку.

Оскаржені позивачем рішення Цюрупинської ОДПІ прийняті 05.05.2014р., а позовну заяву подано 03.06.2015р., тобто з моменту їх прийняття спливли всі строки, установлені КАС України та Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» для звернення до суду за їх оскарженням.

Згідно із ч.1 ст.100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Позивачем у позовній заяві не ставиться питання про визнання поважними причин пропуску строку на звернення до суду, як і не вмотивовано дотримання нею цього строку.

Таким чином, позивачу слід обґрунтувати поважність причин пропуску строку на звернення до суду, подавши клопотання про поновлення цього строку або, якщо він не пропущений в силу вимог вищенаведених правових норм (не надіслання оскаржуваних рішень відповідачем, отримання їх позивачем із запізненням, оскарження цих рішень в адміністративному порядку, тощо), додатково зазначити та документально підтвердити дату початку перебігу строку на звернення до суду.

Підсумовуючи викладене, адміністративний позов не відповідає вимогам ст.106 КАС України та підлягає залишенню без руху із встановленням позивачу строку на усунення його недоліків шляхом доплати судового збору на суму 20,55 грн. та подачі вмотивованого клопотання про поновлення строку на звернення до суду або пояснень щодо дотримання цього строку.

Керуючись ч. 1 ст. 108 КАС України, суддя

ухвалив:

Залишити позовну заяву без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви до 12 червня 2015 р.

Після усунення недоліків позовної заяви документи до суду направляти із вказівкою на номер справи 821/1703/15-а та зазначенням прізвища судді, який прийняв ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

У разі невиконання цієї ухвали, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Херсонський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня її проголошення.

Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Пекний А.С.