Справа № 9101/9115/2011
Суддя: Католікян М.О.
Дата ухвалення: 2012-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2а-597/10 24 лютого 2012 року Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Католікяна М.О.,

суддів Коршуна А.О., Панченко О.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Дніпропетровськ апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2010 року, ухвалену в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Солонянському районі Дніпропетровської області про перерахунок та виплату підвищення до пенсії,

у с т а н о в и в:

Постановою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 20.10.2010 р., ухваленою у скороченому провадженні, позов задоволено частково. Рішення суду вмотивовано тим, що відповідачем було порушено вимоги ст. 6 Закону України від 18.11.2004 р. № 2195-ІV "Про соціальний захист дітей війни" (далі - Закон № 2195-ІV) щодо нарахування та сплати позивачу підвищення до пенсії.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати постанову суду першої інстанції та направити справу на новий розгляд.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду у межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено, що позивач має статус дитини війни і в силу ст. 6 Закону № 2195-ІV має право на підвищення до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

Протягом спірного періоду відповідач виплачував позивачу підвищення до пенсії у меншому розмірі, ніж передбачено ст. 6 Закону № 2195-ІV, тому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення вимог в частині зобовязання відповідача провести відповідний перерахунок підвищення до пенсії згідно з вимогами ст. 6 Закону № 2195-ІV з урахуванням ч. 1 ст. 28 Закону 1058-ІV за період з 01.04.2010 р. по 30.09.2010 р. у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком з урахуванням фактично отриманих сум підвищення.

Суд також погоджується з висновком суду першої інстанції, що вихідним критерієм розрахунку підвищення до пенсії дітям війни виступає мінімальна пенсія за віком, визначена ч. 1 ст. 28 Закону 1058-ІV. Положення ч. 3 ст. 28 зазначеного Закону щодо застосування мінімального розміру пенсії за віком, встановленого ч. 1 цієї статті тільки стосовно визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом, не може бути перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) для розрахунку інших пенсій чи доплат, повязаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого ч. 1 цієї статті мінімального розміру пенсії за віком.

Аналогічна позиція висловлена у постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 19.12.2011 р. №8.

Відмовляючи в позові за період з до квітня 2010р., суд першої інстанції виходив з того, що позивачем необґрунтована поважність причини пропуску строку для подачі позову до суду, оскільки позивачу було відомо про надання йому статусу дитини війни, позивач щомісячно отримував пенсію, був повідомлений про її розмір, тому повинен знати про порушення своїх прав та інтересів в частині невиплати підвищення пенсії.

З огляду на визначені позивачем вимоги, фактичні обставини справи, колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Інші обставини, які б свідчили про поважність причини звернення до суду з даним позовом з пропуском законодавчо встановленого строку, позивачем не визначені, із матеріалів справи не вбачаються, у звязку з чим колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно застосовані визначені ст.100 Кодексу адміністративного судочинства України правові наслідки пропущення строку звернення до адміністративного суду.

Таким чином, з'ясувавши у достатньо повному обсязі права та обов'язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи сторін та давши їм правову оцінку, суд першої інстанції ухвалив постанову, яка відповідає вимогам закону, тому суд не знаходить підстав для зміни або скасування судового рішення. Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2010 року - без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її постановлення та оскарженню відповідно до ч. 10 ст. 1832 КАС України не підлягає.

Судді: