Справа № 15484/09
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2010-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" березня 2010 р. справа № 2а-24/09/0444

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Уханенка С.А.

суддів: Поплавського В.Ю. Сафронової С.В.

при секретарі судового засідання: Литовченко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-міської районної у місті ОСОБА_1 ради на постанову Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської о від 06 травня 2009 р. по справі № 2а-24/09/0444 за позовом ОСОБА_2 до управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-міської районної у місті ОСОБА_1 ради, про зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2008 року позивачка звернулась до суду з вимогами, які в подальшому уточнила та просила визнати дії відповідача не правомірними, стягнути з відповідача недоплачену суму допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі 3379,94 грн., зобов`язати відповідача в подальшому виплачувати допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у відповідності з нормами діючого законодавства, стягнути з відповідача усі витрати по справі, зобов`язати відповідача здійснити вищевказані бюджетні виплати у розмірі 3379,94 грн.

Постановою Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської о від 06 травня 2009 року позовні вимоги задоволено. Визнано дії відповідача стосовно відмови у перерахунку і виплати сум щорічної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку неправомірними, зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити позивачці недоплачену суму державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку на дочку з урахуванням сум, що отримані, у відповідності з вимогами та в розмірах встановленими ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми»№2811-ХІІ з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року .

Не погодившись з постановою відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивачка 12.02.2007 року народила доньку ОСОБА_3 (а.с.10) є застрахованою особою та знаходиться на обліку у відповідача та отримує від нього виплати допомоги по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку.

Так, відповідно до ст. 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням»допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Законом України Про державний бюджет України на 2007 рік було встановлено наступне:

- абзац 3 частини 2 ст. 56 Закону: допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку - у розмірі, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 гривень для незастрахованих осіб та не менше 23 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідач проводив відповідні виплати до вищезазначеного порядку та розмірів.

Проте, рішенням Конституційного суду України від 09 липня 2007 року №6-рп/2007 положення абзацу третього частини другої статті 56, та п. 14 ст. 71 втратили чинність, як такі, що визнані неконституційним. Це рішення має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

На 2007 рік правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності розмір виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку не встановлювався, а постановою КМУ № 32 від 16.01.2007 року встановлено, що дана допомога у 2007 році застрахованим особам призначається органами праці та соціального захисту населення за місцем їх проживання і в ІІ-ІV кварталах ними ж і виплачується.

Таким чином, при розрахунку розміру допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку слід керуватися ст. 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням»з урахуванням рішення Конституційного суду України № 6-рп/2007 з 09.07.2007 року. Тому, посилання суду першої інстанції на ст. 15 Закону України «Про Державну допомогу сімям з дітьми»є помилковим, у звязку з чим постанова суду підлягає скасуванню.

Задовольняючи позовні вимоги в частині недоплати суми за 2007 рік, суд першої інстанції не вірно застосував норми процесуального права.

Так, відповідно до ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна зі сторін.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач просив застосувати наслідки пропуску строку звернення до суду, а позивач не навів поважних причин пропуску такого строку. Тому суду першої інстанції належало вирішити питання щодо застосування наслідків пропуску строку.

Проте, суд першої інстанції фактично дав оцінку заяві відповідача про пропуск строку звернення позивача до суду, не зясувавши коли позивач дізнався про порушення його прав і чи є причини пропуску строку поважними.

В позовній заяві позивач не зазначив поважність причин пропуску строку звернення до суду, будь-яких заяв щодо поновлення строку позивачем не подавалося, тому колегія суддів приходить до висновку про необхідність застосування положень ст. 100 КАС України та вважає за необхідне відмовити в задоволені позовних вимог.

Статтею 62 Закону України Про державний бюджет України на 2007 рік прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років вставлений з 01 жовтня 2007 року у розмірі 470,00 грн.

Враховуючи, що позивач звернувся до суду в грудні 2007 року, то його вимоги підлягають задоволенню з 01 грудня 2007 з наступного розрахунку за грудень: 470 144,10 =325,9 грн.

Вимоги позивача щодо зобовязання відповідача зобов`язати відповідача в подальшому виплачувати допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у відповідності з нормами діючого законодавства є безпідставними оскільки завданням адміністративного судочинства є захист порушених прав позивачів, а не тих прав, які виникнуть в майбутньому.

У зв`язку з прийняттям Верховною Радою України Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо юрисдикції справ, пов`язаних із соціальними виплатами, який набрав чинності 10 березня 2010 року усі справи які пов`язані з призначенням, перерахунком, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням та інших соціальних виплат, соціальних послуг , допомоги, захисту, пільг, речового майна, пайків або грошової компенсації розглядаються у порядку цивільного судочинства. Згідно перехідних положень даного Закону адміністративні суди завершують розгляд справ даної категорії, провадження по яких відкрито. Тому судом касаційної інстанції є Верховний суд України, до якого і може бути здійснено оскарження рішення суду апеляційної інстанції.

Керуючись п.3 ч.1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202, ст. 205, 207 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-міської районної у місті ОСОБА_1 ради задовольнити частково.

Постанову Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської о від 06 травня 2009 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-міської районної у місті ОСОБА_1 ради щодо нарахування та виплати ОСОБА_2 державної допомоги по догляду за дитиною за період з 01.12.2007 року по 31.12.2007 року.

Зобов`язати управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-міської районної у місті ОСОБА_1 ради нарахувати та виплатити ОСОБА_2 недоотриману допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період 01.12.2007 року по 31.12.2007 року в розмірі 325,9 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання чинності.

Головуючий: С.А. Уханенко

Судді: В.Ю Поплавський

ОСОБА_4