Справа № 331/8896/14-а(2а/331/25/15)
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2015-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"02" червня 2015 р.справа № 331/8896/14-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Головко О.В.

суддів: Ясенової Т.І. Суховарова А.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19 березня 2015 року в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Запоріжжя

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, скасування розпорядження,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 у листопаді 2014 року звернулась до суду з позовом, в якому просила: визнати протиправним та скасувати розпорядження Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Запоріжжя № 1 від 28.03.2014 про стягнення переплати пенсії у розмірі 7502,63 грн.; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Запоріжжя повернути стягнуті на підставі розпорядження № 1 від 28.03.2014 кошти.

Постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19 березня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 з 2002 року перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Запоріжжя та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про державну службу».

Згідно з розпорядженням начальника УПФУ в Жовтневому районі м. Запоріжжя № 1 від 28.03.2014 вирішено утримувати з ОСОБА_1 10 % від пенсії щомісячно, оскільки останньою не було повідомлено органи Пенсійного фонду про працевлаштування, що спричинило переплату пенсії за період з 01.07.2009 по 31.03.2014 у зв'язку з індексацією пенсійних виплат, як непрацюючій особі.

Надаючи оцінку обґрунтованості висновків Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Запоріжжя та правомірності оскаржуваного рішення колегія суддів зазначає, що відповідно до статті 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсіонери зобов'язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати.

У разі невиконання цього обов'язку і одержання у зв'язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду.

Згідно з положеннями статті 103 цього Закону та пункту 3 Порядку повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсій, що є безнадійними до стягнення, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 6-4 від 21.03.2003, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15 травня 2003 року за № 374/7695, суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Відрахування на підставі рішень органу, що призначає пенсії, провадяться в розмірі не більше 20 процентів пенсії понад відрахування з інших підстав.

В усіх випадках звернення стягнень на пенсію за пенсіонером зберігається не менш як 50 процентів належної пенсії.

У разі припинення виплати пенсії (внаслідок відновлення здоров'я тощо) до повного погашення заборгованості решта заборгованості стягується в судовому порядку.

Пунктом 3 частини 2 статті16 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що застрахована особа зобов'язана повідомляти територіальні органи Пенсійного фонду про зміну даних, що вносяться до її персональної облікової картки в системі персоніфікованого обліку та Державному реєстрі загальнообов'язкового державного соціального страхування, виїзд за межі держави та про обставини, що спричиняють зміну статусу застрахованої особи, протягом десяти днів з моменту їх виникнення.

Статтею 50 вказаного Закону передбачено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Розмір відрахування з пенсії обчислюється з суми, що належить пенсіонерові до виплати.

З пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру: на утримання членів сім'ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також у зв'язку зі смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках.

З усіх інших видів стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії.

Отже чинним законодавством на пенсіонера покладено обов'язок щодо повідомлення органу, який призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати та зміну статусу застрахованої особи. У разі невиконання цього обов'язку і одержання у зв'язку з цим зайвих сум пенсії, пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 було відомо про обов'язок повідомляти відповідача про працевлаштування, зміни складу сім'ї тощо, що підтверджується підписаним зобов'язанням від 14.05.2008, копія якого міститься в матеріалах справи.

Також судом встановлено, позивачем самостійно зазначено, що остання у період з липня 2009 року по січень 2014 року працювала на ТОВ «МСЛ».

Відповідно до пункту 9 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003, працюючим пенсіонерам в першу чергу індексується сума оплати праці. Індексація пенсії, щомісячного довічного грошового утримання, що виплачується замість пенсії, проводиться після індексації суми оплати праці на підставі виданої підприємством, установою або організацією, де працює пенсіонер, довідки, в якій зазначається розмір його оплати праці, проіндексована її сума і сума індексації.

Таким чином, враховуючи, що позивачем, всупереч вимогам чинного законодавства, не було повідомлено УПФУ про факт працевлаштування, що призвело до отримання надміру виплачених сум пенсії, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо правомірності оскаржуваного розпорядження № 1 від 28.03.2014.

Доводи апелянта щодо відсутності будь-яких судових рішень про відрахування сум пенсії суд апеляційної інстанції знаходить необґрунтованими, оскільки статтею 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути стягнуті, зокрема, й на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду.

Необґрунтованими є й посилання апелянта на Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», оскільки останній визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати, а також повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, тобто не регулює взаємовідносини особи з територіальними органами Пенсійного фонду України щодо призначення, виплати, перерахунку чи утримання сум пенсійних виплат.

Спростовуючи доводи апелянта щодо пропуску відповідачем трирічного строку позовної давності, встановленого ст. 257 ЦК України, колегія суддів зазначає, що у межах вказаного строку особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, а тому вказана норма права не може застосовуватися до спірних правовідносин, які є публічними.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції доходить висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19 березня 2015 року в адміністративній справі № 331/8896/14-а - без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий: О.В. Головко

Суддя: Т.І. Ясенова

Суддя: А.В. Суховаров