Справа № 38789/09
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2010-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"14" січня 2010 р. справа № 2а-742/09 Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді: Уханенка С.А.
суддів: Поплавського В.Ю. Руденко М.А.
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Приазовському районі Запорізької області на постанову Приазовського районного суду Запорізької області від 22 вересня 2009 р. по справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Приазовському районі Запорізької області про зобов`язання вчинити певні дії , -
В С Т А Н О В И Л А:
В вересні 2009 року позивач звернувся до суду з вимогами, в яких просив визнати не законною бездіяльність відповідача , що призвела до порушення права на 30% підвищення пенсії, з 09.07.2007 року по 31.12.2007 рік та з 22.05.2008 року по теперішній час , передбаченогост.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", такі дії визнані як незаконні згідно Рішення Конституційного суду України від 09.07.2007 року №6-рп/2007, та Рішення Конституційного суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008 у 2008 році, зобов`язати відповідача провести перерахунок пенсії, з 09.07.2007 року по 31.12.2007 рік та з 22.0.5.2008 року до чинного часу, з урахуванням підвищення її на 30% мінімальної пенсії за віком як дитині війни, зобов`язавши сплатити недоплачену суму за строк з 09.07.2007 року по 31.12.2007 рік та з 22.05.2008 року до чинного часу з урахуванням індексу інфляції щомісячних сум боргу за весь час прострочення.
Постановою Приазовського районного суду Запорізької області від 22 вересня 2009 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність відповідача у вигляді не донарахування і не виплати позивачу підвищення до пенсії у розмірах, передбачених ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" за період з 10.09.2007 року по 22.09.2009 року, зобов`язано відповідача здійснити донарахування та виплатити позивачу підвищення до пенсії відповідно до положень ст. 6 Закону України "про соціальний захист дітей війни" за період з 10.09.2008 року по 22.09.2009 року в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, і яка розраховується відповідно до вимог ст.28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та Законів України про Державний бюджет на відповідні роки. В решті позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з постановою відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову та відмовити в задоволені позовних вимог.
Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України Про соціальний захист дітей війни має статус дитини війни, що підтверджується відміткою в пенсійному посвідченні.
Відповідно до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни дітям війни, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.
Задовольняючи вимоги за 2008 2009 роки з 22 травня 2008 року суд першої інстанції правильно керувався з положеннями статті 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, оскільки рішенням Конституційного суду України № 10-рп від 22 травня 2008 року визнано неконституційним положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік»щодо викладення положень ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»в новій редакції та відновлено дію ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, а у 2009 році дія ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни не призупинялася.
Застосування відповідачем положень постанови КМ України № 530 від 28.05.2008 року щодо визначення розміру підвищення пенсії є безпідставним, оскільки розмір підвищення пенсії визначений Законом України Про соціальний захист дітей війни, який має вищу юридичну силу, ніж постанова КМ України.
Доводи відповідача про відсутність виплат у зв`язку з відсутністю фінансування з Державного бюджету України не може бути підставою для відмови в задоволені позовних вимог так як саме на органи Пенсійного фонду України покладено обовязок перерахування та виплати пенсії з відповідними підвищеннями, в тому числі при відсутності достатніх коштів за рахунок власних з наступних їх погашенням з Державного бюджету України.
Згідно частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.
Колегія суддів вважає за необхідне прийняти у своїх висновках поняття мінімальна пенсія за віком, про яке йдеться в ст. 28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, оскільки саме це правове визначення застосовується виключно в діях відповідача під час визначення пенсій громадянам та їх призначення.
Положення ст. 28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) до обрахування підвищення до пенсії згідно ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого даною статтею, мінімального розміру пенсії за віком.
Дія ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни на 2007 рік була призупинена п. 12 статті 71 і ст. 111 Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік .
Проте, рішенням Конституційного Суду України № 6-рп від 9 липня 2007 року положення Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік щодо призупинення дії положення ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни визнані неконституційними.
Отже, управління Пенсійного фонду України повинно було зробити перерахунок пенсії позивачу починаючи з липня 2007 року. Підстави для перерахунку за період з січня по 9 липня 2007 року були відсутні, оскільки дії відповідача щодо невиплати у цей період підвищення до пенсії ґрунтувалися на Законі України Про Державний бюджет України на 2007 рік, який діяв на той час.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач будь-яких дій, повязаних з перерахунком пенсії позивачу в частині її підвищення відповідно до положень ст. 6 Закону Про соціальний захист дітей війни у 2007 році не здійснював, а також не проводив виплату.
За таких обставин колегія суддів вважає, що відповідач припустився бездіяльності щодо своєчасного перерахунку та виплати пенсії в розмірі, передбаченому ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни.
Висновок суду щодо застосування строку позовної давності з 09 липня 2007 року по 10 вересня 2008 року з урахуванням заяви відповідача про застосування пропуску строку звернення до суду є об`єктивними, оскільки позивачем поважності причини пропуску строку не доведено.
За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було повно встановлені обставини справи та надана правильна юридична оцінка, у звязку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду відсутні.
Керуючись ст. ст. 198, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів, -
Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Приазовському районі Запорізької області залишити без задоволення.
Постанову Приазовського районного суду Запорізької області від 22 вересня 2009 року - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця.

Головуючий: С.А. Уханенко

Судді: М.А. Руденко

ОСОБА_2