Справа № 20203/10
Суддя: Католікян М.О.
Дата ухвалення: 2010-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" серпня 2010 р. справа № 2а-2050/10/0870

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Католікяна М.О.

суддів: Мірошниченка М.В. Юхименка О.В. ,

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Дніпропетровськ апеляційну скаргу Регіонального управління Департаменту контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів Державної податкової адміністрації України у Запорізькій області на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 29 квітня 2010 року, ухвалену в адміністративній справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Регіонального управління Департаменту контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів Державної податкової адміністрації України у Запорізькій області про визнання рішення протиправним,

у с т а н о в и л а:

08 квітня 2010 року позивач звернулася до суду з позовом до Регіонального управління Департаменту контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів Державної податкової адміністрації України у Запорізькій області про визнання рішення протиправним. Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що у листопаді 2009 року іона отримала поштою рішення про застосування до неї фінансових санкцій в сумі 3 400,00 грн. За цим рішенням 22.08.2009 р. працівниками міліції було проведено перевірку належного їй магазину, розташовано за адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна, 152Б. Під час перевірки було встановлено факт продажу алкогольного напою особі, яка не досягла 18-річного віку, у звязку з чим і було прийнято оспорюване рішення. Насправді позивач не має жодного відношення до роботи вказаного магазину, що явилося причиною звернення позивача до суду з позовом про визнання рішення відповідача № 080459 від 30.10.2009 р. протиправним (а.с.а.с. 3 6).

29 квітня 2010 року Запорізьким окружним адміністративним судом було ухвалено постанову, якою оспорюване рішення було визнано протиправним і скасовано. Постанова суду полягає у тім, що позивач не є ані власником магазину, у якому здійснювалася заборонена торгівля, ані організатором цієї торгівлі (а.с.а.с. 34, 35).

26 травня 2010 року відповідач, не погодившись з ухваленою постановою, звернувся до суду з апеляційною скаргою. У скарзі заявник послався на те, що насправді продавець, який безпосередньо здійснював незаконну торгівлю, перебував у трудових відносинах з позивачем, тому останній є субєктом цього правопорушення. Вказані обставини явилися причиною звернення відповідача до суду з апеляційною скаргою, якою він просив постанову суду першої інстанції скасувати та відмовити у заявленому позові (а.с.а.с. 38, 39).

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду у межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів доходить висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції було встановлено та знайшло своє підтвердження у суді апеляційної інстанції, що 22.08.2009 р. у магазині, розташованому у будинку № 152Б по

пр. Леніна у м. Запоріжжя, було проведено перевірку, в ході якої було встановлено, що продавець магазину, який належить позивачу, ОСОБА_2, продала неповнолітньому вино, грубо порушивши правила торгівлі алкогольними напоями і вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 156 КУпАП (а.с.а.с. 17 23).

30 жовтня 2009 року відповідачем було прийнято рішення про застосування фінансових санкцій № 080459/0832-26, яким за матеріалами перевірки, що була проведена 22.08.2009 р., до позивача було застосовано стягнення у виді штрафу в сумі 3 400,00 грн. Санкція передбачена абзацами 5, 8 частини 2 статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів»(а.с. 9).

Вказані вище спірні правовідносини регулюються Закону України від 19.12.1995 р.

№ 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

В силу абзаців 1, 2 частини 1 статті 153 Закону № 481/95-ВР забороняється продаж алкогольних напоїв та тютюнових виробів особами, які не досягли 18 років.

Відповідно до абзаців 5, 8 частини 2 статті 17 Закону № 481/95-ВР за роздрібну торгівлю алкогольними напоями без наявності ліцензій, а також за порушення вимог статті 153 цього Закону до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу до 1 700,00 грн.

Згідно з частиною 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

З аналізу диспозиції приведеної норм Закону № 481/95-ВР вбачається, що субєктом правопорушення, передбаченого статтями 153, 17 Закону № 481/95-ВР, є особа, яка здійснює господарську діяльність, повязану з обігом, зокрема, алкогольних напоїв.

Судом першої інстанції було встановлено, що за адресою, за якою проводилася перевірка, здійснює господарську діяльність інша особа, а саме ОСОБА_3, про що свідчать ліцензія роздрібної торгівлі алкогольними напоями серії АГ № 119380 від 11.09.2009 р., торговий патент на право здійснення торговельної діяльності серії ТПБ

№ 294287, дозвіл на розміщення обєкту торгівлі та сфери послуг № 28544 (а.с.а.с. 10 12).

Крім того, відповідачем протягом розгляду справи не було надано жодного належного доказу щодо наявності між позивачем та ОСОБА_2 трудових правовідносин.

Доводи апеляційної скарги щодо отримання позивачем після перевірки незаконно реалізованого вина під розписку є безпідставними, оскільки така розписка відповідно до статті 70 КАС України не є належним доказом того, що позивач здійснювала господарську діяльність за вказаною адресою.

Ураховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку про те, що відповідач під час прийняття оспорюваного рішення діяв необґрунтовано, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття цього рішення.

Зясувавши у достатньо повному обсязі права та обовязки сторін, обставини справи, перевіривши доводи сторін і давши їм правову оцінку, суд першої інстанції ухвалив постанову, яка відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними у матеріалах справи письмовими доказами.

Приведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду з їх оцінки.

У відповідності з частиною 1 статті 86 КАС України виключне право оцінки доказів належить суду, який здійснює таку оцінку за своїм внутрішнім переконанням, безпосередньо, всебічно, повно та об'єктивно дослідивши їх.

Таким чином, перевіривши справу у повному обсязі, колегія суддів доходить висновку про обґрунтованість висновків суду першої інстанції та безпідставність приведених в апеляційній скарзі доводів.

Керуючись статтями 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Регіонального управління Департаменту контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів Державної податкової адміністрації України у Запорізькій області залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 29 квітня 2010 року, ухвалену в адміністративній справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Регіонального управління Департаменту контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів Державної податкової адміністрації України у Запорізькій області про визнання рішення протиправним, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя М.О. Католікян

Суддя: М.В. Мірошниченко

Суддя: О.В. Юхименко