Справа № 826/5088/15
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2015-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/5088/15 Головуючий у 1-й інстанції: Качур І.А. Суддя-доповідач: Земляна Г.В.
У Х В А Л А

Іменем України

04 червня 2015 року м. Київ

колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів Горбань Н.І., Межевича М.В.

за участю секретаря Скалецької І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 квітня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління державної виконавчої служби ГУ юстиції у м.Києві, Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м.Києві про визнання протиправними та скасування рішень,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач, ОСОБА_2, звернувся до суду з позовом до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві, Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у місті Києві, Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві, в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління юстиції у м. Києві щодо винесення постанови про передачу матеріалів виконавчого провадження;

- скасувати постанову виконуючого обов'язки начальника управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Роєнка Р.В. від 6 листопада 2014 року в частині передачі матеріалів виконавчого провадження № 42952777 з відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві до відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві;

- скасувати постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві Рудьковської О.С. від 10 листопада 2014 року про передачу матеріалів виконавчого провадження № 42952777;

- скасувати постанову старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві Цапенко С.М. від 13 листопада 2014 року про прийняття до виконання виконавчого провадження № 42952777 з примусового виконання виконавчого напису № 935 від 11 квітня 2014 року.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 квітня 2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу про скасування постанови суду першої інстанції та постановлення нового рішення про задоволення позову у повному обсязі. У своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність оскаржуваного рішення, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, а також порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанова суду підлягає залишенню без змін, з наступних підстав.

Згідно зі п.1 ч.1 ст. 198, ст.200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 статі 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд першої інстанції всебічно, повно та об'єктивно розглянув справу, правильно встановив обставини справи, наданим доказам дав правильну правову оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 26.02.2015р. державним виконавцем Рудьковською О.С. Відділу виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у місті Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №46693117 на підставі виконавчого напису Київського міського нотаріального округу №483, виданого 25.02.2015р., щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 невиплачених у строк аліментів у розмірі 87815,00 грн.

27.02.2015р. начальником Управління державної виконавчої служби головного управління юстиції у м. Києві Мазуром Ю.С. прийнято постанову про передачу виконавчого провадження №46693117 до Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві на підставі доповідної записки в.о. начальника відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві Попович Я.В.

В подальшому, на виконання вказаної постанови, державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві Рудьковською О.С. прийнято постанову від 27.02.2015р. про передачу матеріалів виконавчого провадження №46693117.

Державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції в м. Києві Цапенко С.М. винесена постанова про прийняття виконавчого провадження №46693117 від 03.03.2015 р.

04.03.2015р. старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції в м. Києві Цапенко С.М. винесено постанову про приєднання виконавчого провадження №46693117 до зведеного.

Позивач вважаючи дії відповідачів щодо передачі матеріалів виконавчого провадження протиправними, а спірні постанови такими, що не відповідають імперативним приписам Закону України «Про виконавче провадження», звернувся з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позову прийшов до висновку, що позовні вимоги необґрунтовані та такі, що не підлягають задоволенню.

Колегія суддів, ознайомившись з матеріалами справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, повністю погоджується з висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень суд перевіряє чи вчинені вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений Конституцією і законами України.

Відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Частиною другою статті 2 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу".

Згідно частини першої стаття 20 Закону 606-XIV виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. У разі якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.

Відповідно до частини сьомої статті 20 наведеного Закону виконавче провадження може бути передано від одного органу державної виконавчої служби до іншого, від одного державного виконавця до іншого в порядку, встановленому Міністерством юстиції України.

Згідно пункту 6.1. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за № 489/20802 (далі по тексту - Інструкція №512/5), виконавче провадження може бути передано від одного органу ДВС до іншого, від одного державного виконавця до іншого у випадках, визначених Законом та цією Інструкцією.

Відповідно пункту 6.3. Інструкції № 512/5 передача виконавчих проваджень на виконання може здійснюватися:

а) до відділу примусового виконання рішень ДВС України, інших органів ДВС та виконавчих груп, утворених при цих органах, - за рішенням Голови ДВС України щодо будь-яких виконавчих проваджень, що перебувають на виконанні в органах ДВС;

б) до відділу примусового виконання рішень ДВС України - за рішенням начальника цього відділу щодо будь-яких виконавчих проваджень, що перебувають на виконанні в органах ДВС та виконавчих групах, утворених при цих органах;

в) до відділу примусового виконання рішень регіонального органу ДВС, територіальних органів ДВС та виконавчих груп, утворених при цих органах, - за рішенням начальника регіонального органу ДВС щодо виконавчих проваджень, що перебувають на виконанні в територіальних органах ДВС;

г) до відділу примусового виконання рішень регіонального органу ДВС - за рішенням начальника цього відділу щодо виконавчих проваджень, що перебувають на виконанні в територіальних органах ДВС;

ґ) до виконавчої групи, утвореної в межах органу ДВС, - за рішенням керівника цього органу ДВС;

д) від одного державного виконавця до іншого в межах органу ДВС та виконавчої групи - за рішенням відповідних керівників цих органів та керівника виконавчої групи у разі покладення на нього прав та повноважень, встановлених Законом, у виконавчому провадженні для начальників відділів територіальних органів ДВС.

Пунктом 6.4. Інструкції № 512/5 встановлено, що передача виконавчого провадження до іншого органу ДВС або у зв'язку з утворенням виконавчої групи при іншому органі ДВС здійснюється за вмотивованою постановою особи, яка прийняла рішення про передачу матеріалів виконавчого провадження, яка надсилається сторонам виконавчого провадження та до відповідного органу ДВС.

Виходячи з системного аналізу вказаних норм законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність повноважень у начальника Управління державної виконавчої служби головного управління юстиції у м. Києві Мазура Ю.С. на передачу матеріалів виконавчого провадження з Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції в м. Києві до Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції в м. Києві.

При цьому, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що підставою для розгляду питання про передачу виконавчого провадження від одного органу ДВС до іншого стала заява стягувача про відвід всьому складу відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві та наявність зведеного виконавчого провадження у відділі державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції.

Вказана обставина встановлено постановою Окружного адміністративного суду міста Києва у справі №826/20945/14 від 31.01.2015р., залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 10.03.2015р.

Посилання апелянта на ту обставину, що суд першої інстанції не мав права у своєму рішенні посилається на зазначені вище постанову та ухвалу, так як останні відсутні зазначених в матеріалах справи, колегія суддів не приймає до уваги, так як відсутність в матеріалах справи вказаних рішень не спростовує встановлених в них обставин. При цьому, витяги вказаних рішень з Єдиного державного реєстру судових рішень було долучено до матеріалів справи судом апеляційної інстанції.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України "Про виконавче провадження" сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом, подавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у провадженні виконавчих дій, давати усні та письмові пояснення, висловлювати свої доводи та міркування з усіх питань, що виникають у ході виконавчого провадження, у тому числі під час проведення експертизи, заперечувати проти клопотань, доводів та міркувань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Згідно статті 16 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець, експерт, спеціаліст, оцінювач, перекладач не можуть брати участі у виконавчому провадженні і підлягають відводу, якщо вони є близькими родичами сторін, їх представників або інших осіб, які беруть участь у виконавчому провадженні, або заінтересовані в результаті виконання рішення, або є інші обставини, що викликають сумнів у їх неупередженості.

За наявності підстав для відводу зазначені особи зобов'язані заявити самовідвід. З тих самих підстав відвід таким особам може бути заявлений стягувачем, боржником або їх представниками. Відвід має бути вмотивованим, викладеним у письмовій формі і може бути заявлений у будь-який час до закінчення виконавчого провадження.

Питання про відвід державного виконавця вирішується начальником відділу, якому підпорядкований державний виконавець, про що виноситься постанова.

Питання про відвід, самовідвід начальника відділу або всіх державних виконавців зазначеного відділу вирішується керівником відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня. Постанова про задоволення чи відмову у задоволенні відводу, самовідводу начальника відділу або всіх державних виконавців зазначеного відділу може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

У разі відводу державного виконавця виконавчий документ передається у встановленому порядку іншому державному виконавцеві або іншому органу державної виконавчої служби.

Зважаючи на викладені вище фактичні обставини справи та наявність повноважень у керівника регіонального органу ДВС щодо передачі виконавчих проваджень на виконання територіальним органам ДВС, суд першої інстанції прийшов до обгрунтвоаного та правомірного висновку, що передача матеріалів виконавчого провадження з одного територіального відділу до іншого з метою необхідності організації неупередженого подальшого виконання вказаного виконавчого провадження відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», відповідає вимогам законодавства, й отже, підстави для визнання протиправними дій Головного управління юстиції у м. Києві щодо винесення постанови про передачу матеріалів виконавчого провадження та скасування постанови начальника управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в м. Києві Мазура Ю.С. від 27.02.2015р. про передачу матеріалів виконавчого провадження № 46693117 з Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції в м. Києві до Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції в м. Києві відсутні.

Оскільки постанова державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції в м. Києві Рудьковської О.С. від 27.02.2015р. про передачу матеріалів виконавчого провадження № 46693117 винесена на підставі постанови начальника управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в м. Києві Мазура Ю.С. від 27.02.2015, то колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції про відсутність підстав для скасування постанови від 27.02.2015 про передачу матеріалів виконавчого провадження №46693117 з Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції в м. Києві до Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції в м. Києві та для задоволення позову у цій частині.

Що стосується позовних вимог про скасування постанови старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції в м. Києві Цапенко С.М. від 03.03.2015р. про прийняття до виконання виконавчого провадження №46693117 з примусового виконання виконавчого напису №483 від 25.02.2015р., то суд першої інстанції прийшов до законного висновку про їх необгрунтованість, оскільки постанова від 03.03.2015р. також винесена на підставі постанови начальника управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в м. Києві Мазура Ю.С. від 27.02.2015р.

Що стосується позовних вимог про скасування постанови старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції в м. Києві Цапенко С.М. від 04.03.2015р. про приєднання виконавчого провадження №46693117 до зведеного, то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову в цій частині також зважаючи на наступне.

Частиною 1 ст. 33 Закону 606-XIV у разі якщо в органі державної виконавчої служби відкрито кілька виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника, вони об'єднуються у зведене виконавче провадження і на майно боржника накладається арешт у межах загальної суми стягнення, виконавчого збору і можливих витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

У разі якщо виконавчі провадження про стягнення коштів з одного боржника відкриті у кількох органах державної виконавчої служби, об'єднання виконавчих проваджень у зведене здійснюється в порядку, встановленому Міністерством юстиції України.

Аналогічні за змістом приписи містяться в п. 3.8. Інструкції № 512/5.

Так, судом першої інстанції вірно встановлено, що у Відділі державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції в м. Києві відкрито виконавчі провадження №№42952777 та 45173482, де боржником є ОСОБА_2.

Таким чином, враховуючи вищевикладені приписи законодавства та зважаючи на факт перебування у Відділі державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції два виконавчих проваджень щодо боржника - ОСОБА_2, постанова старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції в м. Києві Цапенко С.М. від 04.03.2015р. про приєднання виконавчого провадження №46693117 до зведеного, є правомірною, а отже відсутні підстави для її скасування.

Посилання представиника позивача на ту обставину, що відповідач повинен був надати час позивачу для добровільного виконання виконавчого документа, а не відразу направляти виконавчий документ на примусове виконання, колегія суддів не приймає до уваги, так як виконання виконавчого документу по стягненню аліментів підлягає негайному виконанню.

Отже, суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам справи та вірно застосував законодавство, що регулює ці правовідносини.

Надані докази були оцінені судом першої інстанції, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Крім того, було оцінено належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, що відповідає вимогам ст. 86 КАС України.

З огляду на зазначене та беручи до уваги достатній і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності колегія суддів дійшла висновку, що викладені у позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими та, відповідно, його вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

При цьому апеляційна скарга не містить посилання на обставини, передбачені статтями 202 - 204 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Доводи викладені в апеляційній скарзі відповідача є безпідставними та необґрунтованими, носять формальний характер і не ґрунтуються ні на фактичних обставинах, ні на вимогах закону. Натомість оскаржувана Постанова суду ухвалена у відповідності до вимог чинного законодавства України, враховуючи всі фактичні обставини справи, в межах наданих суду повноважень, та вірно застосовано судом як норми процесуального так і матеріального права, в повному обсязі з'ясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення адміністративного спору, доведено та всебічно обґрунтовано їх в своєму рішенні, надано належну оцінку всім доказам, ґрунтуючись на повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 8-11, 160, 196, 198, 200, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 квітня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів із дня складання у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України у порядку ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Г.В.Земляна

Судді: Н.І. Горбань

М.В. Межевич

Повний текст виготовлено 08 червня 2015 року

Головуючий суддя Земляна Г.В.

Судді: Межевич М.В.

Горбань Н.І.