Справа № 242/1405/14-а
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2015-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2015 року м.Київ К/800/41565/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін О.В. (доповідач),

судді Заяць В.С.,

Швед Е.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Селидове Донецької області на постанову Селидівського міського суду Донецької області від 02 червня 2014 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 04 липня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м.Селидове Донецької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м.Селидове Донецької області, в якому просила визнати неправомірними та протиправними дії відповідача щодо обмеження при перерахунку розміру пенсії в порушення Конституції України; зобов'язати відповідача провести перерахунок пенсії з 01 грудня 2013 року, керуючись ст.ст.19, 22, 58, 64 Конституції України, відповідно до ч.5 ст.37 Закону України «Про державну службу» в редакції, що діяла на момент призначення пенсії за віком (з 07 жовтня 2009 року), виходячи з розрахунку 90% заробітної плати (з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, сум індексації заробітної плати за роботу в органах місцевого самоврядування) та здійснити відповідні виплати.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала про протиправні та неправомірні дії відповідача щодо зменшення при здійсненні перерахунку пенсії процент розрахунку пенсії від заробітку до 80% з посилання на Закон України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», який вступив в дію з 01 жовтня 2011 року.

Постановою Селидівського міського суду Донецької області від 02 червня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 04 липня 2014 року, адміністративний позов задоволено у повному обсязі; визнано неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в м.Селидове Донецької області щодо обмеження прав ОСОБА_2 при перерахунку пенсії в порушення Конституції України; зобов'язано відповідача провести позивачу перерахунок пенсії з 01 грудня 2013 року відповідно до ч.5 ст.37 Закону України «Про державну службу» в редакції від 16 грудня 1993 року, виходячи з розрахунку 90 % заробітної плати та здійснити відповідні виплати.

Задовольняючи позов, суди першої та апеляційної інстанцій виходили із того, що позивач має право отримувати пенсію в розмірі 90% від розрахованої заробітної плати, оскільки на час призначення пенсії, під час якого були порушені права позивача, пенсія призначена у такому відсотковому відношенні відповідно до діючої на той час редакції ст.37 Закону України «Про державну службу».

Не погоджуючись з ухваленими у справі рішеннями, Управління Пенсійного фонду України в м.Селидове Донецької області звернулося до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судові рішення, постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

У касаційній скарзі відповідач зазначає, що позивачка звернулася за перерахунком пенсії із заявою, коли діяли норми ст.37 Закону України «Про державну службу» із змінами внесеними Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», тому пріоритетність повинна даватися законодавству чинному на час виникнення спірних правовідносин. Вважає, що Управління діяло у спосіб та у межах, передбачених Конституцією та законами України.

Заперечення на касаційну скаргу не надходили.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено та із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 з 07 жовтня 2009 року знаходиться на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м.Селидове Донецької області та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу». Пенсія призначена у розмірі 90% від заробітку.

18 листопада 2013 року позивач звернулася до відповідача з заявою про перерахунок пенсії по заробітку з урахуванням матеріальної допомоги.

Управління Пенсійного фонду України в м.Селидове Донецької області рішенням від 19 листопада 2013 року №3156 відмовило позивачу у перерахунку пенсії з посиланням на ст.33 Закону України «Про державну службу», оскільки допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на соціально-побутові потреби та індексація не є складовою заробітної плати, тому не можуть бути враховані в заробіток, з якого обчислюється пенсія державному службовцю.

Постановою Селидівського міського суду Донецької області від 23 січня 2014 року у справі №242/6037/13-а задоволено у повному обсязі адміністративний позов ОСОБА_3, визнано неправомірною відмову Управління Пенсійного фонду України в м.Селидове Донецької області в перерахунку пенсії позивача з урахуванням нарахованих та виплачених сум матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань, сум індексації заробітної плати за роботу на державній службі, суми винагороди за вислугу років, виходячи з посадового окладу та надбавки за спеціальне звання; скасовано рішення відповідача від 19 листопада 2013 року №3156 про відмову в перерахунку пенсії позивачу; зобов'язано відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу з 01 грудня 2013 року з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань, сум індексації заробітної плати за роботу на державній службі, суми винагороди за вислугу років, виходячи з посадового окладу та надбавки за спеціальне звання, які враховуються при обчисленні пенсії та з яких сплачено страхові внески з урахуванням фактично отриманих сум.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2014 року постанову Селидівського міського суду Донецької області від 23 січня 2014 року змінено; в абзаці другому та четвертому резолютивної частини постанови Селидівського міського суду Донецької області від 23 січня 2014 року вислів «суми винагороди за вислугу років, виходячи з посадового окладу та надбавки за спеціальне звання» виключено.

Розпорядженням Управління Пенсійного фонду України в м.Селидове Донецької області від 15 квітня 2014 року №161822 ОСОБА_3 здійснено перерахунок пенсії в розмірі 80% від заробітку з 01 грудня 2013 року.

Вважаючи дії відповідача щодо перерахунку пенсії виходячи з розміру 80% заробітної плати замість 90% протиправними, позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» (в редакції чинній на час призначення пенсії позивачу) на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, без обмеження граничного розміру пенсії, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

Пенсія державному службовцю виплачується у повному розмірі незалежно від його заробітку (прибутку), одержуваного після виходу на пенсію.

За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати, без обмеження граничного розміру пенсії.

Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року №3668-VI, який набрав чинності з 01 жовтня 2011 року, ст.37 Закону України «Про державну службу» викладено в новій редакції, якою, зокрема, встановлено, що пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Як встановлено ст.22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

В п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» зазначено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом. Пенсіонерам, яким пенсія призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії перевищує максимальний розмір пенсії, встановлений цим Законом, виплата пенсії здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії відповідатиме максимальному розміру пенсії, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.37-1 Закону України «Про державну службу», у чинній на момент виникнення спірних відносин редакції, у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Згідно ч.2 ст.37-1 Закону перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

З урахуванням вищезазначеного колегія суддів вважає вірними висновки судів попередніх інстанцій про неправомірність здійснення відповідачем перерахунку пенсії позивача із зменшенням до 80% заробітної плати, оскільки обчислення пенсії позивачу має проводитись виходячи з розмірів, встановлених ст.37 Закону України «Про державну службу» в редакції, яка діяла на момент призначення пенсії.

Доводи касаційної скарги встановлених обставин справи та висновків судів попередніх інстанцій не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. Підстав для скасування рішень сдів попередніх інстанцій не вбачається.

Разом з цим, колегія суддів вважає за необхідне відмітити про допущення судом першої інстанції помилки в частині зазначення у резолютивній частині про застосування редакції ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року, оскільки на момент призначення пенсії позивачу - 07 жовтня 2009 року, редакція ст.37 Закону діяла зі змінами, внесеними Законом України від 16 січня 2003 року № 432-IV.

Відповідно до ст.225 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції має право змінити судове рішення, якщо у справі немає необхідності досліджувати нові докази або встановлювати обставини, а судове рішення, яке змінюється є помилковим тільки в частині.

Керуючись ст.ст.220, 222, 223, 225, 230, 232 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Селидове Донецької області залишити без задоволення.

Постанову Селидівського міського суду Донецької області від 02 червня 2014 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 04 липня 2014 року змінити.

У абзаці третьому резолютивної частини постанови Селидівського міського суду Донецької області від 02 червня 2014 року замість слів та цифр «в редакції від 16.12.1993 р.» зазначити «в редакції від 16 січня 2003 року, чинній на час призначення позивачу пенсії».

В іншій частині постанову Селидівського міського суду Донецької області від 02 червня 2014 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 04 липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, передбачених ст.ст.237 - 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді