Справа № 5550/10
Суддя: Нагорна Л.М.
Дата ухвалення: 2010-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" червня 2010 р. справа № 2а-126/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Нагорної Л.М.

суддів: Чепурнова Д.В. Суховарова А.В.

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Ульяновському районі Кіровоградської області

на постанову Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 21 липня 2009 року у справі № 2а-126/09 за адміністративним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21 до Управління Пенсійного фонду України в Ульяновському районі Кіровоградської області про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги "Дітям війни",-

в с т а н о в и л а:

Позивачі звернулися до Ульяновського районного суду Кіровоградської області з окремими адміністративними позовами до Управління Пенсійного фонду України в Ульяновському районі Кіровоградської області про нарахування підвищення до пенсії дітям війни за 2006-2008 роки.

Ухвалами Ульяновського районного суду Кіровоградської області було відкрито провадження у справах за позовом кожного з позивачів.

Ухвалою Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 22 червня 2009 року було обєднано справи в одне провадження (а.с.1-2).

Постановою Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 21 липня 2009 року позовні вимоги кожної особи було задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду та зобовязано нарахувати і виплатити позивачам підвищення до пенсії в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року (а.с.258-264).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Управління Пенсійного фонду України в Ульяновському районі Кіровоградської області подало на нього апеляційну скаргу, в якій просило суд скасувати постанову Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 21 липня 2009 року, оскільки вона винесена з порушенням норм матеріального права та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Обґрунтовував свої вимоги тим, що механізм розрахунку підвищення пенсії, передбаченого ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, не визначений на законодавчому рівні, не вказано, яким саме органом, за рахунок яких коштів і джерел та в якому процедурному порядку він здійснюється. Посилались на неможливість застосування до даних правовідносин положень ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Наполягали на застосуванні положень ч.1 ст.100 КАС України щодо кожного позивача.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно розглянув позови в рамках однієї справи, оскільки для вирішення справи по суті необхідно по кожному позивачу перевірити чи отримував він підвищення до пенсії як дитина війни за спірний період і в якому розмірі.

Розглянути в одному провадженні обєднані позовні вимоги різних осіб є неможливим, адже призначення і виплата пенсії носить індивідуальний характер і для кожної особи залежить від різних обставин.

Крім того, суд першої інстанції не врахував наступне.

Відповідно до ст.99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Тобто, чинне законодавство, встановленими строками, обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

У відповідності до ст. 100 КАС України пропущення річного строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні позову за умови, що на цьому наполягає одна із сторін.

У запереченнях на кожний адміністративний позов Управління Пенсійного фонду наполягає на застосуванні положень ч.1 ст.100 КАС України з підстав пропуску річного строку звернення до адміністративного суду, передбаченого статтею 99 КАС України.

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст..17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»є джерелом права, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав ( наприклад, справа «Стаббігс та інш. Проти Великобританії»рішення від 22.10.1996р., «Девеер проти Бельгії»рішення від 27.02.1980р.).

Відповідно до ч.1 ст.102 КАС України пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

Відповідно до частин першої та третьої ст.6 КАС України, кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним і неупередженим судом, кожен має право на участь у розгляді своєї справи в адміністративному суді будь-якої інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Отже, зясовувати чи є поважною причина пропуску строку звернення з адміністративним позовом необхідно індивідуально по кожному позивачу. Однак, суд першої інстанції вказані положення ст.6 КАС України не виконав, питання щодо пропуску строку кожного з позивачів взагалі не вирішив.

При цьому колегія суддів враховує практику Вищого адміністративного суду України з аналогічних спорів, яка свідчить про те, що таке обєднання справ не відповідає вимогам статті 116 КАС України та перешкоджає всебічному, повному та обєктивному вирішенню кожної окремої позовної заяви

При новому розгляді справи суд першої інстанції повинен розєднати безпідставно обєднані в одне провадження позовні вимоги і вирішувати їх окремо.

Керуючись ч.1,3 ст.6, п.6 ст.198, ст. 204, ст.205, ст.206 КАС України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Ульяновському районі Кіровоградської області - задовольнити частково.

Постанову Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 21 липня 2009 року - скасувати.

Справу направити на новий розгляд до того ж суду в іншому складі.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду України протягом двох місяців.

Головуючий: Л.М.Нагорна

Судді: Д.В.Чепурнов

ОСОБА_22