Справа № 18154/09
Суддя: Нагорна Л.М.
Дата ухвалення: 2010-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" квітня 2010 р. справа № 2а-116/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Нагорної Л.М.

суддів: Суховарова А.В. Суховарова А.В.

при секретарі судового засідання: Фесовець А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Заводської районної адміністрації Запорізької міської ради

на постанову Заводського районного суду м. Запоріжжя від 07 травня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Заводської районної адміністрації Запорізької міської ради, Управління Державного казначейства у Заводському районі м. Запоріжжя про зобовязання нарахувати та виплатити суму недоплаченої допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2009 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Заводської районної адміністрації Запорізької міської ради, в якому, з урахуванням уточнень (а.с.33), просила суд поновити пропущений нею з поважних причин строк для звернення до суду; визнати незаконною відмову Управління праці та соціального захисту населення Заводської районної адміністрації Запорізької міської ради у перерахунку розміру державної допомоги по виплатам допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку; зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Заводської районної адміністрації Запорізької міської ради зробити перерахунок розміру призначеної їй допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з грудня 2007 року ; відшкодувати їй за рахунок державного бюджету суму упущеної вигоди в розмірі 6198,11 грн., крім того, просила суд, з урахуванням уточнень, збільшити розмір недоотриманої допомоги за квітень місяць 2009 року на 412,90 грн.; виконання рішення покласти на Управління Державного казначейства У Заводському районі м. Запоріжжя. Також, просила суд стягнути з відповідача на її користь завдану їй неправомірними діями Управління моральну шкоду у розмірі 6000,00 грн. та всі понесені нею судові витрати. Посилалася на те, що відповідач при наданні їй допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, керувався нормативно-правовими актами, які рішенням Конституційного суду України від 09 липня 2007 року №6-рп/2007 визнанні неконституційними.

Відповідач проти позову заперечував, в тому числі просив застосувати положення ч.1 ст.100 КАС України (а.с.25-32).

Постановою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 07 травня 2009 року позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені частково. Визнано дії Управління праці та соціального захисту населення Заводської районної адміністрації Запорізької міської ради щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку щомісячної виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку неправомірними. Зобовязано Управління праці та соціального захисту населення Заводської районної адміністрації Запорізької міської ради зробити перерахунок і призначити допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі прожиткового мінімуму встановленого законом щомісяця, починаючи з 01.01.2009 року і до досягнення дитиною трирічного віку з послідуючим перерахунком такої допомоги у відповідності до змін діючого законодавства. Стягнуто з Управління праці та соціального захисту населення Заводської районної адміністрації Запорізької міської ради на користь ОСОБА_1 недоотриману суму допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі 6611,00 грн. В задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено.

Управління праці та соціального захисту населення Заводської районної адміністрації Запорізької міської ради, не погодившись із постановою суду, подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції. В обґрунтування своїх вимог апелянт посилався на те, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального права, оскільки судом не було прийнято до уваги те, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку позивачці була призначена та виплачена в розмірах, які передбачені діючим законодавством України.

ОСОБА_1 подано заперечення на апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Заводської районної адміністрації Запорізької міської ради. відповідно до яких вона просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін. Постанова суду першої інстанції позивачем не оскаржуна.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду відповідно до ст. 195 КАС України - в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга Управління праці та соціального захисту населення Заводської районної адміністрації Запорізької міської ради підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивачка має малолітню дитину ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8), у зв'язку з чим знаходиться на обліку у відповідача та отримує від нього виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з грудня 2007 року.

Колегія суддів не знаходить підстав для застосування по даній справі положень ч.1 ст. 100 КАС України, оскільки висновок суду першої інстанції про те, що позивачка дізналась про порушені права у листопаді 2008 року і з цього часу слід відраховувати річний строк звернення до суду відповідачем не спростований, більш того, постанова суду першої інстанції в цій частині відповідачем не оскаржена. Позивачкою надавались до суду докази того, що вона з поважних причин не мала можливості дізнатись про порушені права та звернутись до суду, оскільки тривалий час знаходилась у лікувальному закладі ( а.с. 34,35).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка є працюючою особою, а тому їй у 2007 році була призначена та виплачувалась вказана допомога на підставі Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та втратами, зумовленими народженням та похованням»(а.с.15).

Частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", всі види державної допомоги сім'ям з дітьми, крім допомоги у зв'язку з вагітністю та пологами жінкам, зазначеним у частині другій статті 4 цього Закону, призначають і виплачують органи соціального захисту населення за місцем проживання батьків (усиновителів, опікуна, піклувальника).

Як слідує із Постанови Кабінету Міністрів України від 16 січня 2007 р. № 32 "Питання виплати застрахованим особам допомоги при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку" Управління праці та соціального захисту населення з 01 січня 2007 року повинні призначати, а з 2 кварталу 2007 р. зобов'язані виплачувати допомогу застрахованим особам за рахунок коштів субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на виплату допомоги сім'ям з дітьми, малозабезпеченим сім'ям, інвалідам з дитинства, дітям-інвалідам та тимчасової державної допомоги дітям.

Згідно ст. 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" встановлено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, а відповідно до ст. 43 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" - допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами визнано, що відповідач після 09 липня 2007 року здійснював нарахування та виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за 2007 рік згідно до статті 56 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" від 19 грудня 2006 року № 489-У (а.с.15).

Приймаючи до уваги той факт, що з 09 липня 2007 року відновлена дія статті 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" від 21 листопада 1992 року № 2811-ХІІ, за якою допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років та дія ст. 43 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням" , за якою розмір допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку не повинен бути меншим за розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, встановленого законом, та враховуючи те, що позивачка знаходиться на обліку у відповідача та отримує виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 11 грудня 2007 року, колегія суддів приходить до висновку про неправомірність дій відповідача з 11 грудня 2007 року щодо несвоєчасного перерахунку та виплати позивачці допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України.

З огляду на вказане, посилання апелянта на те, що їх дії протягом 2007 року були правомірними, оскільки позивачці була призначена та виплачувалась вказана допомога у розмірі, передбаченому Законом, а саме: ст. 56 Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік", колегією суддів визнаються безпідставними, так як в судовому засіданні достовірно встановлено, що після 09 липня 2007 року відповідач не нараховував та не виплачував позивачці допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму , а саме - згідно ст. 62 Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік».

Однак, суд першої інстанції припустився помилки щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1 починаючи з 01.01.2008 року, виходячи з наступного.

Статтею 13 Закону України Про державну допомогу сімям з дітьми, яка діяла у 2008 році на час виникнення спірних правовідносин, передбачено право на отримання допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за цим Законом особі, яка фактично здійснює догляд за дитиною.

Аналіз вказаної статті свідчить про те, що з січня 2008 року допомога по догляду за дітьми до досягнення трирічного віку призначається та виплачується усім особам - як не застрахованим в системі загальнообовязкового державного соціального страхування, так і застрахованим особам, відповідно до спеціального Закону - Закону України Про державну допомогу сімям з дітьми, так як зміни, внесені у вищевказану статтю відповідно до Закону № 107-VI від 28.12.2007 року, неконституційними не визнавались та діяли у часі станом на 2008 рік.

Оскільки законодавець ставить можливість отримання такої допомоги в залежність від фактичного здійснення догляду за дитиною, незалежно від того, ким такий догляд буде здійснюватись одним із батьків, усиновителем, опікуном, бабою, дідом або іншим родичем, колегія суддів приходить до висновку, що за таких умов, коли допомога фактично призначається на дитину, за якою здійснюється догляд, осіб, що здійснюють такий догляд за дитиною до досягнення трирічного віку, слід відносити до категорії основних соціальних і демографічних груп населення, а при вирішенні питання щодо застосування розміру прожиткового мінімуму на відповідний рік - слід застосовувати розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років за відповідний період.

Таким чином, розмір виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку протягом усього 2008 року як застрахованим так і не застрахованим особам регулюється статтею 15 Закону України Про державну допомогу сімям з дітьми і вказані положення неконституційними не визнавались.

Відповідно до п.23 Розділу ІІ Закону України Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України було внесено зміни до ст. 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", відповідно до яких допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 грн.

Рішенням Конституційного суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 безпосередньо п.23 Розділу ІІ Закону України Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України неконституційним не визнавався.

Відповідач здійснював нарахування та виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за 2008 рік відповідно до діючого на час виникнення спірних правовідносин законодавства.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що дії відповідача щодо виплати позивачці допомоги по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку протягом 2008 року були правомірними, а тому у задоволенні її позовних вимог за 2008 рік слід відмовити у повному обсязі.

Відносно зобовязання відповідача призначити на користь ОСОБА_1 з січня 2009 року і до досягнення дитиною трирічного віку, то в даному випадку суд першої інстанції дійшов невірного висновку з цього приводу, оскільки не можливо вирішити позовні вимоги шляхом зобовязання відповідача здійснювати певні дії на майбутнє, тому що, в подальшому в чинне законодавство України можуть бути внесені зміни, якими на законодавчому рівні буде визначено певний розмір вказаної допомоги та означені дії відповідача щодо її нарахування.

Крім того, суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку щодо зобовязання призначити на користь позивачки вказану допомогу саме з 01.01.2009 року, оскільки вказана допомога з січня 2009 року була нарахована та сплачена в порядку та у розмірі, передбаченому діючим законодавством України.

Відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Таким чином, стягненню з бюджету міста Запоріжжя на користь ОСОБА_1 підлягає судовий збір в сумі 03,40 грн.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198,п.4 ч.1 ст.202, 205, 207 КАС України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Заводської районної адміністрації Запорізької міської ради - задовольнити частково.

Постанову Заводського районного суду м. Запоріжжя від 07 травня 2009 року скасувати та прийняти нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Заводської районної адміністрації Запорізької міської ради щодо нарахування, призначення та виплати ОСОБА_1 державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 11 грудня 2007 року по 31 грудня 2007 року, включно.

Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Заводської районної адміністрації Запорізької міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоотриману допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 11 грудня 2007 року по 31 грудня 2007 року, включно, виходячи з розміру встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років за відповідний період, а саме: з 01 жовтня 2007 року - у розмірі 470 грн. щомісяця, з урахуванням фактично отриманих нею сум допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за зазначений період.

Стягнути з бюджету м. Запоріжжя на користь ОСОБА_1 суму судових витрат у розмірі 03,40 грн.

В решті позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду України протягом двох місяців з дня її складення в повному обсязі.

Повний текст постанови складено 30 квітня 2010 року.

Головуючий: Л.М.Нагорна

Судді: А.В.Суховаров

ОСОБА_3