Справа № 28589/09
Суддя: Нагорна Л.М.
Дата ухвалення: 2010-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" серпня 2010 р. справа № 2а-167/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Нагорної Л.М.

суддів: Суховарова А.В. Чепурнова Д.В.

при секретарі судового засідання: Овчинніковій Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Саксаганському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, ОСОБА_1

на постанову Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 19 червня 2009 року у справі № 2а-167/09 за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Саксаганському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про визнання дій неправомірними, стягнення грошової суми, покладення зобовязання, -

встановила:

02 лютого 2009 року позивач звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Саксаганському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, в якому, відповідно до уточнень (а.с.82-89), просив суд визнати відмову відповідача у здійсненні перерахунку державної та додаткової пенсії неправомірною, зобовязати відповідача здійснити перерахунок державної та додаткової пенсії у відповідності з вимогами п.4 ст.54, ст. ст. 50,53 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», п.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»та «Про Державний бюджет України на 2008 рік»в розмірі шести мінімальних пенсій за віком, як інваліду чорнобильцю 3 групи, з подальшим перерахунком у звязку з ростом мінімальної пенсії за віком за період з січня 2007 року по січень 2009 року, стягнути з відповідача 38097,59грн. за цей час, зобовязати відповідача здійснити перерахунок додаткової пенсії у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, як інваліду чорнобильцю 3 групи, з подальшим перерахунком у звязку з ростом мінімальної пенсії за віком, стягнути з відповідача 4312,53грн.

Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на те, що у період з 17 грудня 1987 року по 01.03.1988 рік позивач був учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, інвалід ІІІ групи. Перебуває на обліку у відповідача з 06.02.1997 року та отримував пенсію по інвалідності ІІІ групи внаслідок аварії на ЧАЕС, а з 05.03.2004 року по теперішній час отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». За таких обставин, враховуючи, що позивач виявив бажання отримувати пенсію за віком, то відповідачем було реалізовано його волевиявлення і призначено пенсію за віком. Зазначали, що додаткова пенсія позивачу нараховується у відповідності до ст.. 49 Закону № 796 та Постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530. Крім того, просив відмовити у задоволенні позовних вимог у звязку з пропуском позивачем строку звернення до суду, оскільки про поважність причин пропущення строку звернення до суду позивач не зазначає (а.с.43-46).

Постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 19 червня 2009 року позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено частково. Визнано відмову управління Пенсійного фонду України в Саксаганському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у здійсненні перерахунку ОСОБА_1 додаткової пенсії, передбаченої ст.50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком. Зобовязано управління Пенсійного фонду України в Саксаганському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області здійснити перерахунок ОСОБА_1 додаткової пенсії, передбаченої ст.50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком за період з 01 січня 2007 року до 01 січня 2009 року. Стягнуто з управління Пенсійного фонду України в Саксаганському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 недоплачену у січні 2007 року грудень 2008 року додаткову пенсію, передбачену ст.50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»у сумі 4312,53грн. У задоволенні решти позовних вимог було відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, управління Пенсійного фонду України в Саксаганському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Зазначали про безпідставне незастосування судом положень ч.1 ст.100 КАС України, оскільки позивач не надав доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду. Посилались на те, що розмір додаткової пенсії позивачу був обрахований відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 654 від 16.07.2008 року. Вважають, що їх дії є правомірні та відповідають чинному законодавству, оскільки впродовж січня-грудня 2007 року позивачу виплачувалася додаткова пенсія в розмірі 50% від мінімальної пенсі за віком, передбаченої Постановою КМУ №1, а саме 19,91грн.

Заперечень на апеляційну скаргу ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не подавав. Проте також подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати постанову суду в частині відмовлених позовних вимог та прийняти нову постанову, якою задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі. Посилався на те, що з 1997 по 2004 рік він одержував пенсію як інвалід 3 групи, категорії 1, з 2004 року відповідач запропонував йому перейти на пенсію за віком, оскільки розмір цієї пенсії на той час був більший, ніж пенсія по інвалідності. Проте, на думку позивача, йому як інваліду 3 групи, особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи, 1 категорії, розмір державної та додаткової пенсії повинен розраховуватися, відповідно до ст.50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»та виходячи з розмірів прожиткових мінімумів на відповідний рік. При розгляді справи в суді апеляційної інстанції, просив врахувати те, що він є ліквідатором аварії на ЧАЕС 1 категорії, інвалідом 3-ої групи, його захворювання повязано з роботами по ліквідації аварії на ЧАЕС.

Сторони до судового засідання не зявились, про час розгляду справи сповіщені належним чином, підстави для перенесення розгляду справи на іншу дату - відсутності.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга управління Пенсійного фонду України в Саксаганському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області підлягає задоволенню частково, виходячи із наступного.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що з 06 березня 1997 року позивач має статус учасника ліквідації аварії на ЧАЕС 1 категорії, з 06 лютого 1997 року визнаний інвалідом 3-ої групи, перебуває на обліку в Управлінні з 06 лютого 1997 року та отримував пенсію по інвалідності ІІІ групи внаслідок аварії на ЧАЕС, а з 05 березня 2004 року на підставі поданої заяви по теперішній час отримує пенсію за віком ( а.с.63). Вказані обставини підтверджені матеріалами справи та визнаються обома сторонами.

Відповідно до ст.. 37 Постанови ПФУ № 22-1 від 25.11.2005 року «Про затвердження порядку подання та оформлення документів для призначення ( перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»орган, що призначає пенсію, розглядає питання про її перерахунок тільки при зверненні особи з відповідною заявою, передбаченою в додатку № 4.

Відмовляючи в задоволенні частини позовних вимог, суд першої інстанції вірно виходив з того, що позивач з 2004 року отримує основну пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», а тому підстав для перерахунку основної пенсії відповідно до ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»немає, оскільки відповідних заяв про перехід з одного виду пенсії на іншу, позивач, починаючи з 2004 року, відповідачу не надавав.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на помилковий висновок суду в цій частині є безпідставними.

Разом з тим, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 в іншій частині, суд першої інстанції вірно виходив з того, що позивач отримує додаткову пенсію по інвалідності внаслідок Чорнобильської катастрофи, яка обрахована йому хоча і по Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», але не у розмірах, які зазначені у статті 50 спеціального Закону, а відповідно до розмірів, визначених Постановами Кабінету Міністрів України за відповідні роки, в тому числі і постановою Кабінету Міністрів України № 654 від 16.07.2008 року, що порушує права позивача. Виходячи із пріоритетності Законів над підзаконними актами, з урахуванням положень ч.1 ст. 28 Закону України « Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю має бути не нижчою 50 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як зазначало управління Пенсійного фонду України в Саксаганському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в запереченнях на позов та у апеляційній скарзі ( а.с.127) виплата додаткової пенсії ОСОБА_1 проводиться на підставі Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до статті 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»( в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) особам, віднесеним до першої категорії, що постраждали від Чорнобильської катастрофи, які є інвалідами 3-ї групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Таким чином, вихідним критерієм розрахунку додаткової пенсії виступає мінімальна пенсія за віком, розмір якої, згідно зі статтею 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», встановлюється в розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Отже, за конституційними нормами, виходячи із пріоритетності Законів над підзаконними актами, при визначенні розміру додаткової пенсії позивачеві застосуванню підлягає статті 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»( в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), а не постанова Кабінету Міністрів України № 654 від 16.07.2008 року та інші постанови КМУ, які істотно звужують обсяг встановлених законом прав позивача.

При цьому колегія суддів зазначає, що положення ч.3 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»де визначено, що вказаний розмір мінімальної пенсії за віком застосовується виключно до пенсій, що призначаються на умовах цього Закону, не може слугувати перешкодою для застосування даної величини мінімального розміру пенсії за віком до обрахування інших пенсій чи доплат, повязаних мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», мінімального розміру пенсії за віком.

Крім того, згідно положень частини 3 статті 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», передбачено, що у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, та розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

В той же час суд першої інстанції, при вирішення клопотання відповідача про застосування положень ч.1 ст. 100 КАС України, зазначив, що позивач звернувся до суду в межах трирічного строку, встановленого ст.257 ЦК України, таким чином дійшов висновку, що позивач не порушив строку звернення до суду.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду є помилковим, оскільки право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, передбачених саме КАС України.

Так, відповідно ст.99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Тобто, чинне законодавство, встановленими строками, обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

У відповідності до ст. 100 КАС України пропущення річного строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні позову за умови, що на цьому наполягає одна із сторін.

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст..17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини є джерелом права, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав ( наприклад, справа Стаббігс та інш. Проти Великобританіїрішення від 22.10.1996р., Девеер проти Бельгіїрішення від 27.02.1980р.).

Як вбачається з матеріалів справи, адміністративний позов, в якому заявлені вимоги про перерахунок та виплату пенсії за 2007, 2008 роки подано до суду 02.02.2009р., тобто, з пропуском встановлено строку звернення до суду.

Представник відповідача, подав до суду заперечення на адміністративний позов в яких наполягав на відмові у задоволенні позову, в тому числі, і з підстав пропуску позивачем річного строку звернення до суду (а.с.43-46).

Відповідно до ч.2 ст.100 КАС України, суд може визнати причину пропущення строку звернення до суду поважними. Проте, обґрунтованих причин поважності пропуску строку звернення до суду з позовом про захист порушених прав, позивач не надав.

Колегія суддів вважає, що будь-які обєктивні чи субєктивні обставини не позбавляли позивачку можливості звернутися до суду, у визначені законом строки, з відповідним позовом до відповідача, якщо позивачка вважала, що діями чи бездіяльністю порушуються її права та законні інтереси. Виплати підвищення до пенсії є щомісячними, а відтак позивачка знала розмір цих виплат і в разі незгоди мала право звернутися до суду. Право на звернення до суду не залежить від прийняття рішення Конституційним судом.

За таких обставин, суд першої інстанції, вирішуючи позовні вимоги за 2007 рік, 2008 рік, порушив вимоги процесуального законодавства, не застосувавши встановлений річний строк звернення з позовом до суду, що призвело до неправильного вирішення справи у цій частині заявлених позовних вимог.

З огляду на викладене, з урахуванням часу звернення позивача з позовом до суду (03.02.2009р.) та враховуючи те, що відповідач наполягав на відмові у задоволенні позову з тих підстав, що позивачем пропущено строк для звернення до суду, колегія суддів вважає за необхідне постанову суду першої інстанції в частині перерахунку та виплат додаткової пенсії за 2007 рік - скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині з підстав пропуску строку звернення до суду.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що у період з 01.01.2008 року по 22 травня 2008 року дії відповідача були правомірними з наступних підстав.

Так, Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»було внесено зміни до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», які набрали чинності з 01.01.2008р. Статтею 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»передбачено, що особам , віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»і виплачується для осіб, що належать до категорії 1: інвалідам ІІІ групи, дітям-інвалідам, а також хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу 15 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, для інвалідів ІІ групи 20 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008р. №10-рп/2008 вказані зміни до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»визнані неконституційним.

Відповідно до ст..152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнанні неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»із змінами, які внесено Законом України «Про Державний бюджет на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України», діяв в період часу з 01.01.2008р. по 22.05.2008р.

У період з 01.01.2008р. по 22.05.2008р. ОСОБА_1 отримував додаткову пенсію у розмірах не менших, ніж ті, які були встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»із змінами, які внесено Законом України «Про Державний бюджет на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України», що свідчить про правомірність дій відповідача у зазначений період, а тому у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у цій частині слід відмовити..

Разом з тим, при визначенні кінцевих строків зобовязання відповідача щодо проведення нарахування та виплати позивачу пенсії, колегія суддів враховує, що третя група інвалідності позивачу встановлена довічно, пенсія також нарахована довічно, а згідно положень частини 3 статті 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», відповідач зобовязаний здійснювати перерахунок пенсії кожен раз з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму, що не протирічить положенням ч.2 ст.19 Конституції України.

Враховуючи те, що після 22 травня 2008 року і в подальшому, після відновлення положень статей 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»у попередній редакції та з урахуванням того, що до цього часу ніяких змін до вказаного Закону не вносилось, дії відповідача щодо відмови у нарахуванні позивачу додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю у розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком тривають і в подальшому, колегія суддів приходить до висновку, що слід поновити права позивача шляхом зобовязання відповідача проводити нарахування додаткової пенсії у вищевказаних розмірах з 22 травня 2008 року та в подальшому, забезпечивши їх виплату.

При розгляді справи апеляційний суд керувався пунктом 9 оглядового листа Вищого Адміністративного Суду України від 14.08.2008 «Про практику застосування законодавства з питань пенсійного забезпечення»та листом Вищого Адміністративного Суду України №910/13/13-09 від 17.06.2009

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, п.4 ч.1 ст. 202, ст..205, 207 КАС України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Саксаганському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області - задовольнити частково.

Постанову Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 19 червня 2009 року у частині зобовязання управління Пенсійного фонду України в Саксаганському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області здійснити перерахунок ОСОБА_1 додаткової пенсії, передбаченої ст.50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком за період з 01 січня 2007 року до 01 січня 2009 року, та в частині стягнення з управління Пенсійного фонду України в Саксаганському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 недоплачену у січні 2007 року грудень 2008 року додаткову пенсію, передбачену ст.50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»у сумі 4312,53грн. скасувати, та прийняти нову постанову в цій частині.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Саксаганському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області провести ОСОБА_1 перерахунок додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, відповідно до вимог ст.50, п.3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме у розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком, обрахованих відповідно до ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»за період з 22 травня 2008 року і в подальшому , за мінусом отриманих ним сум за вказані періоди та забезпечити її виплату.

У задоволенні решти позовних вимог у цій частині ОСОБА_1 відмовити.

В іншій частині постанову Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 19 червня 2009 року залишити без змін.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду України.

Повний текст постанови складено 17 серпня 2010 року.

Головуючий: Л.М.Нагорна

Судді: А.В.Суховаров

ОСОБА_2