Справа № 15061/10
Суддя: Католікян М.О.
Дата ухвалення: 2010-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" червня 2010 р. Справа № 2а-147/10

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Католікяна М.О. (доповідач),

суддів Кожана М.П. Панченко О.М. ,

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Дніпропетровськ апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Тернівському районі міста Кривого Рогу Дніпропетровської області на постанову Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 січня 2010 року, ухвалену в адміністративній справі №2а-147/10 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Тернівському районі міста Кривого Рогу Дніпропетровської області про визнання бездіяльності протиправною, зобовязання вчинити дії,

у с т а н о в и л а:

09.06.2009 р. позивач звернувся з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Тернівському районі м. Кривого Рогу про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиплати надбавки до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», зобовязання відповідача нарахувати та виплатити надбавку до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»за період з 01.01.2006 р. по 31.05.2009 р. в сумі 4389,90грн. з урахуванням індексу інфляції, зобовязання відповідача в подальшому виплачувати надбавку в належному розмірі. Просив поновити строк звернення з позовом до суду.

В подальшому позивач уточнив, що недоотримана сума надбавки з урахуванням індексу інфляції складає 6111,14грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у 2006-2007 роках відповідач не нараховував надбавку до пенсії як дитині війни, а з січня 2008 року виплачував надбавку у меншому розмірі, ніж передбачено ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Відповідач проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що у 2006-2007 роках був відсутній механізм розрахунку підвищення до пенсії, передбаченого ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». З 2008 року позивачу виплачується підвищення до пенсії з урахуванням вимог Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»та Постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 р. №530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян». Позивачем пропущено річний строк звернення з позовом до суду.

Постановою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.01.2010 р. позовні вимоги задоволені частково: визнана неправомірною бездіяльність відповідача у період з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 р. з 22.05.2008 р. по 31.12.2008 р. та з 01.01.2009 р. по 31.05.2009 р., зобовязано відповідача призначити, донарахувати та виплатити позивачу підвищення до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»за період з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 р., з 22.05.2008 р. по 31.12.2008р. та з 01.01.2009 р. по 31.05.2009 р. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати зазначену постанову суду.

У скарзі апелянт посилається на те, що розмір мінімальної пенсії за віком, визначений Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», застосовується для розмірів пенсій, призначених згідно з цим законом. Підвищення до пенсії позивачу виплачувалось у відповідності до Законів України Про Державний бюджет України на відповідний рік та постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 р. №530. Позивачем пропущено річний строк звернення з позовом до суду.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач має статус дитини війни, що підтверджується відміткою у посвідченні (а.с. 17).

В силу ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 % мінімальної пенсії за віком.

Дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»було зупинено на 2006 рік згідно з п. 17 т. 77 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік». Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік»п. 17 ст. 77 був виключений, встановлено поетапне запровадження пільг дітям війни, передбачених ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»за результатами виконання бюджету у першому півріччі у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету.

Водночас такий порядок у 2006 році не було визначено.

Ураховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для зобовязання відповідача здійснити перерахунок позивачу підвищення до пенсії за 2006 рік.

Пунктом 11 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»від 19.12.2006 р. №489-V зупинено дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»на 2007 рік.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 р. визнана такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), та втратила чинність з 09.07.2007 р. ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», якою зупинено дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»на 2007 рік.

Таким чином, з 09 липня 2007 року по 31.12.2007 року позивач мав право на підвищення до пенсії, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком.

Згідно з пп. 2 п. 41 розділу II Закону України від 28.12.2007 р. N 107-VI «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»текст ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»викладений в наступній редакції: «Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до цього Закону та Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»дане підвищення провадиться за їх вибором згідно з одним із законів».

Частиною четвертою ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»передбачено, що учасникам війни, нагородженим орденами і медалями колишнього Союзу РСР за самовіддану працю і бездоганну військову службу в тилу в роки Великої Вітчизняної війни, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 15 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, іншим учасникам війни - на 10 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Оскільки з 01.01.2008 р. прожитковий мінімум для непрацездатних осіб складав 470 грн., то відповідач з січня 2008 року правильно виплачував надбавку позивачу в розмірі 47 грн.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. положення п. 41 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»було визнано неконституційними.

Після 22.05.2008 р. відповідач продовжував виплачувати підвищення до пенсії позивачу в розмірі 10% мінімальної пенсії за віком, тому суд першої інстанції обґрунтовано зобовязав відповідача здійснити перерахунок та виплатити щомісячну доплату до пенсії позивачу з 09.06.2008 р. по 31.12.2008 р. в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

При цьому ураховуючи пріоритет закону над підзаконним нормативно-правовим актом, суд першої інстанції правомірно не взяв до уваги постанову Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 р. № 530, якою встановлені менші розміри підвищення до пенсії дітям війни, ніж передбачені ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

До набрання законної сили рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. підстави для перерахунку підвищення до пенсії позивачу як дитині війни за період з 01.01.2008 р. по 21.05.2008 р. відсутні, оскільки зазначене рішення не має зворотної дії.

З позовом про перерахунок та виплату підвищення до пенсії за 2007-2008 роки позивач звернувся лише у червні 2009 року з пропуском річного строку звернення до суду, встановленого ч. 2 ст. 99 КАС України.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Якщо суд визнає причину пропущення строку звернення до суду поважною, адміністративна справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому цим Кодексом.

Оскільки відповідач просив відмовити у позові за пропуском річного строку звернення до суду, докази поважності пропуску строку позивачем не надані, суд першої інстанції без достатніх підстав задовольнив позовні вимоги за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 08.06.2008 року.

Висновки суду відносно того, що позивач не пропустив річний строк звернення з позовом до суду, оскільки про порушення права на отримання підвищення до пенсії дізнався лише з відповіді відповідача у 2009 році є помилковим, оскільки Рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 р. та від 22.05.2008 р. були доведені до відома громадськості засобами масової інформації влітку 2007 та 2008 років відповідно, у тому числі й у офіційних друкованих виданнях.

Зміст ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»не коригувався та її дія на 2009 рік законами України не була зупинена, тому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення вимог в частині зобовязання відповідача здійснити перерахунок підвищення до пенсії позивачу з 01.01.2009 р. по 31.05.2009 р.

Доводи відповідача про відсутність коштів і порядку розрахунку підвищення до пенсії не є підставою для скасування правильного по суті судового рішення з огляду на можливість відповідача звернутися за встановленням порядку виконання судового рішення на підставі ч. 1 ст. 263 КАС України. Крім того, обовязок нарахування та виплати пенсії згідно з законом є компетенцією органів Пенсійного фонду України.

З урахуванням наведеного, постанову суду слід скасувати в частині визнання неправомірною бездіяльності відповідача, зобовязання відповідача призначити, донарахувати та виплатити позивачу підвищення до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком за період з 09.07.2007 по 31.12.2007 р. та з 22.05.2008 р. по 08.06.2008 р., частково задовольнивши апеляційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 195, 197, п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Тернівському районі міста Кривого Рогу Дніпропетровської області задовольнити частково.

Постанову Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 січня 2010 року в частині визнання неправомірною бездіяльності Управління Пенсійного фонду України в Тернівському районі міста ОСОБА_2 щодо нездійсненя перерахунку та виплати ОСОБА_1 підвищення до пенсії з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 08 червня 2008 року, зобовязання Управління Пенсійного фонду України в Тернівському районі міста Кривого Рогу Дніпропетровської області призначити, донарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоотримане підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, встановленої ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 08 червня 2008 року скасувати, і у позові у цій частині відмовити.

У решті постанову суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня її постановлення шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий: М.О. Католікян

Суддя: М.П. Кожан

Суддя: О.М. Панченко