Справа № 804/2856/15
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2015-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2015 р. справа № 804/2856/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Прудника С.В.

при секретарі судового засідання Квасові В.П.

за участю сторін:

представника позивача Мельник Т.А.

представників відповідача Жерьобкіна О.М., Омельченка Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЛС Єдність" до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 26.09.2014 р. № та № , -

ВСТАНОВИВ :

17 лютого 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЛС Єдність» (далі - ТОВ «ТЛС Єдність», позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (далі - ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська, відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 26.09.2014 року № ;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 26.09.2014 року № .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська була проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «ТЛС Єдність» з питання правомірності формування показників податкових зобов'язань, податкового кредиту та залишку від'ємного значення суми ПДВ, задекларованих платником податків відповідно до податкової декларації з ПДВ за березень 2014 року, за результатами якої складено акт перевірки № 2202/04-62-22-3/30745111 від 12.08.2014 року, висновки якого про порушення норм Податкового кодексу України, завищення суми залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду у сумі 89357 грн., заниження податку на додану вартість у сумі 1022498 грн. є хибними, не ґрунтуються на дійсних фактичних обставинах та зроблені у зв'язку з невірним застосуванням норм податкового законодавства, без належного дослідження наданих позивачем до перевірки первинних документів, у зв'язку із чим податкові повідомлення-рішення від 26.09.2014 року № та № , прийняті на підставі даного акту, є протиправними та підлягають скасуванню (том 1, а.с. 4-15).

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.02.2015 року відкрито провадження у адміністративній справі, та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні (том 1, а.с. 2).

Представник позивача у судовому засіданні 29.05.2015 року позов підтримав та просив задовольнити його з підстав, викладених у позовній заяві, скасувавши податкові повідомлення-рішення від 26.09.2014 року № та № .

Представники відповідача у судовому засіданні позов не визнали з підстав, зазначених у запереченнях, та просили у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Відповідачем були подані письмові заперечення в яких він зазначає, що перевіркою позивача щодо повноти визначення податкових зобов'язань за періоди з 01.07.2011 року по 31.08.2011 року, з 01.10.2011 року по 31.10.2011 року, з 01.02.2012 року по 30.04.2012 року, з 01.06.2012 року по 30.06.2012 року, з 01.11.2013 року по 30.11.2013 року та з 01.02.2014 року по 31.03.2014 року встановлено заниження податкових зобов'язань у сумі 1574952 грн. та їх завищення у сумі 2338723 грн., у зв'язку з відсутністю належних первинних документів, на підставі яких такі податкові зобов'язання сформовано, а також перевіркою повноти визначення податкового кредиту встановлено його завищення на суму 374575 грн., у зв'язку з формуванням суми податкового кредиту з операцій, не підтверджених відповідним первинний документами - податковими накладними, а також у зв'язку з відсутністю відповідної державної реєстрації договору продажу нерухомості. Зазначає, що висновки перевірки відповідають фактичним обставинам справи, відтак є цілком обґрунтованими та доведеними, у зв'язку із чим податкові повідомлення-рішення від 26.09.2014 року № та № є правомірними, а позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Дослідивши документи і матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до частин 1, 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЛС Єдність» зареєстровано 31.01.2000 року виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради та з 16.02.2000 року перебуває на податковому обліку в ДПІ у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська.

Основним видом діяльності позивача за КВЕД-2010 є: будівництво житлових і нежитлових будівель.

Згідно матеріалів справи судом встановлено, що у період з 28.07.2014 року по 05.08.2014 року відповідно до наказу № 1126 від 24.07.2014 року, на підставі направлення № 1062 від 24.07.2014 року, згідно з п.п.78.1.1, п.п.78.1.8 п.78.1 ст.78, п.82.2 ст.82 Податкового кодексу України ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «ТЛС Єдність» з питання правомірності формування показників податкових зобов'язань, податкового кредиту та залишку від'ємного значення суми ПДВ, задекларованих платником податків відповідно до податкової декларації з ПДВ за березень 2014 року, за результатами якої складено акт перевірки № 2202/04-62-22-3/30745111 від 12.08.2014 року.

Перевіркою встановлено порушення:

1. п.14.1.36 п.14.1 ст.14, п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.189.4 ст.189, п.198.2 ст.198, п.201.7, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, перевіреним підприємством:

- неправомірно завищено суму залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 24 Декларації) всього у сумі 89357 грн., у тому числі за березень 2014 року у сумі 1128525 грн.;

- неправомірно занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету всього у 1022498 грн., у тому числі за листопад 2011 року - 41 884 грн., грудень 2011 року - 189440 грн., січень 2012 року - 129183 грн., за лютий 2012 року - 83645 грн., березень 2012 року - 8023 грн., квітень 2012 року - 21923 грн., травень 2012 року - 129245 грн., листопад 2012 року - 181630 грн., квітень 2013 року - 60885 грн., червень 2013 року - 7206 грн., липень 2013 року - 134547 грн., серпень 2013 року 12377 грн., вересень 2013 року - 17417 грн., жовтень 2013 року - 5103 грн.

На підставі акту перевірки № 2202/04-62-22-3/30745111 від 12.08.2014 року податковим органом прийнято податкові повідомлення-рішення від 26.09.2014 року

- № , яким ТОВ «ТЛС Єдність» зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 89357 грн. за березень 2014 року;

- № , яким ТОВ «ТЛС Єдність» збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 1278122,50 грн., у тому числі: 1022498 грн. - за основним платежем та 255624,50 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Також, у зв'язку з оскарження прийнятих податкових-рішень, в порядку п.п.78.1.5 п.78.1 ст.78, п.82.2 ст.82 Податкового кодексу України ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська у період з 12.12.2014 року по 17.12.2014 року відповідно до наказу № 2156 від 02.12.2014 року, на підставі направлень №№ 1849, 1850 від 12.12.2014 року, згідно з п.п.78.1.5 п.78.1, п.82.2 ст.82 Податкового кодексу України ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «ТЛС Єдність» з усіх питань оскарження, за результатами якої складено акт перевірки № 4004/04-62-22-3/30745111 від 17.12.2014 року.

Даною перевіркою також встановлено порушення п.14.1.36 п.14.1 ст.14, п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.189.4 ст.189, п.198.2 ст.198, п.201.7, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, перевіреним підприємством:

- неправомірно завищено суму залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 24 Декларації) всього у сумі 89357 грн., у тому числі за березень 2014 року у сумі 1128525 грн.;

- неправомірно занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету всього у 1022498 грн., у тому числі за листопад 2011 року - 41 884 грн., грудень 2011 року - 189440 грн., січень 2012 року - 129183 грн., за лютий 2012 року - 83645 грн., березень 2012 року - 8023 грн., квітень 2012 року - 21923 грн., травень 2012 року - 129245 грн., листопад 2012 року - 181630 грн., квітень 2013 року - 60885 грн., червень 2013 року - 7206 грн., липень 2013 року - 134547 грн., серпень 2013 року 12377 грн., вересень 2013 року - 17417 грн., жовтень 2013 року - 5103 грн.

З матеріалів справи вбачається, що на формування показників ТОВ «ТЛС Єдність» податкових зобов'язань за березень 2014 року мало вплив операції з покупцями: ТОВ «НВП «МАХ», ТОВ «Коксохімремонт», ТОВ «ПКТБ «Конкорд», ТОВ «Трест Донбасдомнаремонт», ТОВ «Запорізьке монтажно-будівельне управління».

Судом встановлено, що 02.03.2009 року між ТОВ «ТЛС Єдність» (повірений) та ТОВ «Конкорд-Промпроект» (довіритель) укладено договір доручення № 0103/П. За умовами укладеного договору повірений зобов'язується від імені і за рахунок довірителя здійснити наступні юридичні дії: придбати за рахунок довірителя обладнання для коксових батарей. Загальна сума договору приблизно складає 6000000 грн. За здійснення дій, передбачених договором, довіритель зобов'язується виплатити повіреному винагороду у розмірі 1% від суми виконаного доручення, в тому числі ПДВ. Повірений зобов'язується виконати доручення протягом 45 днів з дня отримання від довірителя коштів для виконання договору. У разі невиконання повіреним доручення він повинен повернути кошти (том 2, а.с.59).

07.03.2009 року між ТОВ «Конкорд-Промпроект» (повірений) та ТОВ «ПФГ «Конкорд» (довіритель) укладено договір доручення № 0703/П. За умовами укладеного договору повірений зобов'язується від імені і за рахунок довірителя здійснити наступні юридичні дії: придбати за рахунок довірителя обладнання для коксових батарей. Загальна сума договору приблизно складає 6000000 грн. За здійснення дій, передбачених договором, довіритель зобов'язується виплатити повіреному винагороду у розмірі 5000 грн. в тому числі ПДВ. Повірений зобов'язується виконати доручення протягом 5 лет з дня отримання від довірителя коштів для виконання договору (том 2, а.с. 18-19).

Так, у період з 01.07.2011 по 31.03.2014 року ТОВ «ТЛС Єдність» на виконання договору доручення № 0103/П отримано на розрахунковий рахунок від ТОВ «Конкорд-Промпроект» грошові кошти у сумі 9357908 грн., що було встановлено в ході проведення перевірки, згідно картки рахунку 6852, де зазначені дані про перерахування грошових коштів.

Разом з тим, 01.02.2011 року між ТОВ «ТЛС Єдність» (позикодавець) та ТОВ «Конкорд-Промпроект» (позичальник) укладено договір позики (безвідсоткової цільової) № 0101-3, за умовами якого позикодавець надає позичальнику безвідсоткову позику, у зв'язку з чим між сторонами налагоджуються тісні взаємовигідні взаємовідносини, позика надається на безвідсотковій умові. Мета надання позики - поповнення оборотних коштів (том 1, а.с.76).

Так, позивачем в ході розгляду справи були надані листи від ТОВ «Конкорд-Промпроект», складені на адресу ТОВ «ТЛС Єдність», щодо зміни призначення платежу за платіжними дорученнями на призначення платежу «повернення грошових коштів згідно договору позики №0101-3 від 01.02.2011 року, без ПДВ.» (том 1, а.с. 79).

Проте суд зауважує, що з наданих листів вбачається, що вони складались в той самий день, коли і були складені платіжні доручення, призначення яких уточнює ТОВ «Конкорд-Промпроект», а саме протягом липня 2011 року - березня 2014 року, в той час як ТОВ «ТЛС Єдність» протягом липня 2011 року - березня 2014 року не вчиняє будь-яких дій з метою уточнення призначення платежів, що надходять від контрагента ТОВ «Конкорд-Промпроект», не змінює призначення платежу та декларує як отримання грошових коштів за договором доручення № 0103/П.

Крім того, позивачем в ході судового розгляду не було надано належних пояснень щодо, як зазначає позивач, допущеної ТОВ «Конкорд-Промпроект» помилки, що повторювалась систематично протягом липня 2011 року - березня 2014 року, а також понесеної відповідальності ТОВ «Конкорд-Промпроект» та його посадових осіб за допущені дії.

Окремо слід зазначити, що печатка працівника обслуговуючого ТОВ «Конкорд-Промпроект» банку - Дніпропетровська регіональна дирекція ПАТ «ВТБ Банк» без зазначення дати була проставлена в серпні 2014 року після звернення ТОВ «ТЛС Єдність» з метою підтвердження проведення платежів на листах ТОВ «Конкорд-Промпроект», яке відбулось після проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ТЛС Єдність» з питання правомірності формування показників податкових зобов'язань, податкового кредиту та залишку від'ємного значення суми ПДВ, задекларованих платником податків відповідно до податкової декларації з ПДВ за березень 2014 року, за результатами якої складено акт перевірки № 2202/04-62-22-3/30745111 від 12.08.2014 року, отже не приймається судом як належне підтвердження проведення платежу за зміненим призначенням, а тим більше не є належним підтвердженням зміни призначення платежу.

Також суд акцентує увагу на тому, що в ході проведення перевірки у період з 28.07.2014 року по 05.08.2014 року ТОВ «ТЛС Єдність» з питання правомірності формування показників податкових зобов'язань, податкового кредиту та залишку від'ємного значення суми ПДВ, задекларованих платником податків відповідно до податкової декларації з ПДВ за березень 2014 року, за результатами якої складено акт перевірки № 2202/04-62-22-3/30745111 від 12.08.2014 року, ТОВ «ТЛС Єдність» не було надано документального підтвердження та відповідних пояснень з приводу формування останнім показників податкових зобов'язань за березень 2014 року, а також не було зазначено про повернення ТОВ «Конкорд-Промпроект» грошових коштів за договором позики.

Також, між ПП «Кокс-Комплекс» (виконавець) та ТОВ «ТЛС Єдність» (замовник) укладено договір № 013-12/ИЦ від 20.01.2012 року на виконання робіт - розробка робочої документації, на обладнання, згідно додатку (том 2, а.с.22-24).

Згідно специфікації №№ 1, 2, 3 до укладеного договору виконавець зобов'язується виконати проект комплексу вузлів та обладнання тушильної башти батареї № 3-4, завод №2 фірми USIMINAS, Бразилія; проект обладнання для коксової батареї № 4, завод №2 фірми USIMINAS, Бразилія; обладнання для коксової батареї №4, комбінат Ісдемір, Турція (том 2, а.с. 25-27).

Актами виконання робіт від 29.02.2012 року, від 31.07.2012 року, 31.07.2012 року до договору № 013-12/ИЦ від 20.01.2012 року засвідчено виконання та передача ПП «Кокс-Комплекс» обумовленої проектної документації загальної вартістю 528396 грн.

Також ПП «Кокс-Комплекс» виписано на адресу позивача податкові накладні, копії яких наявні в матеріалах справи.

Поряд з тим, між ТОВ «Запорізьке будівельно-монтажне управління» (сторона 1) та ТОВ «Конкорд-Промпроект» укладено попередній договір № 23/01-14 від 23.01.2014 року з приводу укладення договору продажу стороною 1 проектної документації - проект комплексу вузлів та обладнання тушильної башти для коксової батареї № 3-4, завод № 2 фірми USIMINAS. Вартість проектної документації є договірної та складає загалом за 3 проекти 11000000 грн. (з ПДВ). Термін укладення основного договору - 31.12.2014 року (том 2,а.с.66-68).

03.02.2014 року між ТОВ «ТЛС Єдність» та ТОВ «Запорізьке будівельно-монтажне управління» (покупець) укладено договір купівлі-продажу № 03-02/14 щодо продажу проектної продукції - проект комплексу вузлів та обладнання тушильної башти для коксової батареї № 3-4, завод № 2 фірми USIMINAS. Вартість проектної документації є договірної та складає загалом за 3 проекти 10560000 грн. (з ПДВ).

Таким чином націнка на вказану проектну документацію склала 1916%.

Так, в ході судового розгляду позивачем не було надано відповідних пояснень щодо формування ціни придбаної у ПП «Кокс-Комплекс» проектної документації та обґрунтування проведення посередницьких операцій з купівлі-продажу проектної документації з залученням контрагента-посередника ТОВ «Запорізьке будівельно-монтажне управління», що перебуває у місті Запоріжжі, в той час як ТОВ «ТЛС Єдність», що перебуває у м. Дніпропетровську (вул. Артема, 32/9) вже мало взаємовідносини із кінцевим покупцем проектної документації - ТОВ «Конкорд-Промпроект», що перебуває у м. Дніпропетровськ (вул. Артема, 94).

Реалізовуючи товари зі значною націнкою ТОВ «ТЛС Єдність» мало б сплачувати значні суми податку, проте суми податкових зобов'язань по вище наведеним взаємовідносинам ТОВ «ТЛС Єдність» не сплачує до бюджету, у зв'язку зі зменшенням за рахунок залишку від'ємного значення попередніх періодів, що включається до складу податкового кредиту поточного періоду, що в свою чергу свідчить про надання позивачем податкової вимоги на адресу контрагентів-покупців у вигляді зменшення поточних податкових зобов'язань на суми ПДВ, на підставі податкових накладних виписаних ТОВ «ТЛС Єдність».

Викладене свідчить про отримання від ТОВ «Конкорд-Промпроект» грошових коштів та відсутність їх декларування, у зв'язку з чим ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська правомірно винесено податкове повідомлення-рішення від 26.09.2014 року № , яким ТОВ «ТЛС Єдність» збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 1278122,50 грн., у тому числі: 1022498 грн. - за основним платежем та 255624,50 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

З матеріалів справи вбачається, що 01.08.2013 року між ТОВ «ТЛС Єдність» (покупець) та ТОВ «ПФГ «Конкорд» було укладено договір купівлі-продажу № 01/08-КП, за умовами якого продавець передає у власність покупцю товар, кількість, вартість якого визначаються у Специфікаціях.

Згідно податкової декларації ТОВ «ТЛС Єдність» з податку на додану вартість за березень 2014 року (том 2, а.с.137-148) до податкового кредиту звітного періоду включено податкову накладну по взаємовідносинам з ТОВ «ПФГ «Конкорд» на суму ПДВ - 308335,87 грн. із періодом виписки - 7.2013 року, в той час як в єдиному реєстрі отриманих та виписаних податкових накладних вказана накладна № 3 від 07.08.2013 року, а до перевірки податковому органу, а також до суду позивачем була надана податкова накладна № 1 від 07.08.2013 року на суму ПДВ 308335,87 грн. (том 5, а.с.122-126).

Позивачем ані в ході проведення перевірки, ані в ході судового розгляду справи не було надано оригіналу податкової накладної № 3 від 07.08.2013 року, сума ПДВ за якою включена позивачем до складу податкового кредиту періоду - березень 2014 року.

Також, 01.08.2013 року ТОВ «ТЛС Єдність» (покупець) було укладено з ПАТ «Будівельно-монтажне управління «Запоріжстальбуд-1» договір № 01/08/0508 купівлі-продажу майна, предметом якого є передача у власність покупцю майно - окремо розташовані споруди виробничого/складського призначення згідно з відомостями технічної документації (технічного паспорту, виготовленого ЗМБТІ), а також інше майно, розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, буд. 64, у складі: серед іншого склад кислорода, сарай (літ. Т, літ.П), відкрита площадка (4942,5 кв.м) (том 1, а.с. 205-209).

На підставі укладеного договору сторонами підписано Акт приймання-передачі об'єкту продажу від 01.08.2013 року, виписано видаткову накладну № ЛНА-0108/001 від 01.08.2013 року та податкову накладну № 2 від 01.08.2013 року, копії яких наявні в матеріалах справи (том 1, а.с. 210-214).

До складу податкового кредиту березня 2014 року включено суму ПДВ у розмірі 66239 грн. за податковою накладною № 2 від 01.08.2013 року.

Суд зазначає, що позивачем не будо надано копії відповідної технічної документації на майно - технічний паспорт, виготовлений ЗМБТІ, що також вказує про відповідного власника та належне йому майно.

Статтею 203 Цивільного кодексу України передбачено загальні вимоги, додержання яких є необхідними для чинності правочину. Зокрема зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановлений законом, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до статті 210 Цивільного кодексу України правочин, підлягає державної реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Згідно статті 220 Цивільного кодексу України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору, такий договір є нікчемним.

Відповідно до статті 657 Цивільного кодексу України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває у податковій заставі.

Крім того, слід врахувати, що попередньо укладений договір № 1192 купівлі-продажу окремого індивідуально визначеного майна, що підлягає продажу шляхом викупу, зокрема з приводу придбання ПАТ «Будівельно-монтажне управління «Заоріжстальбуд-1» майна: сарай літ.П, сарай літ.Т, ворота, замощення площею 4942,5 кв.м., розташовані за адресою: м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, буд. 64, є нотаріально посвідченим та зареєстрованим у орендному підприємстві «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» (том 5, а.с.148-151).

Таким чином, згідно нотаріально засвідченого та зареєстрованого договору № 1192 купівлі-продажу окремого індивідуально визначеного майна, що підлягає продажу шляхом викупу, майно - сарай літ.П, сарай літ.Т, ворота, замощення площею 4942,5 кв.м., розташовані за адресою: м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, буд. 64, залишається у володінні ПАТ «Будівельно-монтажне управління «Запоріжстальбуд-1».

Отже до моменту нотаріального посвідчення та державної реєстрації договір № 01/08/0508 купівлі-продажу майна від 01.08.2013 року є нікчемним, отже господарська операція за ним є фактично такою, що не відбулась, що виключає можливість ТОВ «ТЛС Єдність» формування податкового кредиту за рахунок суми ПДВ за податковою накладною № 2 від 01.08.2013 року.

У відповідності до підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до статті 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва - підприємцями.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування, платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких, передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з підпункту 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК України (наразі та далі - у редакції Податкового кодексу України станом на час виникнення спірних правовідносин) податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Відповідно до пункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше;

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11статті 201 цього Кодексу.

При цьому, в пункті 187.1 статті 187 ПК України передбачено, що датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до пункту 189.4 статті 189 Податкового кодексу України, базою оподаткування для товарів/послуг, що передаються/отримуються у межах договорів комісії (консигнації), поруки, довірчого управління, є вартість постачання цих товарів, визначена у порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.

Дата збільшення податкових зобов'язань та податкового кредиту платників податку, що здійснюють постачання/отримання товарів/послуг у межах договорів комісії (консигнації), поруки, доручення, довірчого управління, інших цивільно-правових договорів та без права власності на такі товари/послуги, визначається за правилами, встановленими статтями 187 і 198 цього Кодексу.

Зазначений порядок дати виникнення податкових зобов'язань та податкового кредиту застосовується також на операції з примусового продажу арештованого майна органами юстиції.

Між тим суд зазначає, що обставини, за яких ТОВ «Конкорд-Промпроект», як позичальник, укладає договір позики (безвідсоткової цільової) № 0101-3, за умовами якого надає позичальнику позику у розмірі 4000000 грн. на безвідсотковій умові з метою поповнення оборотних коштів, дають підстави стверджувати, що спірні операції не були зумовлені характером господарської діяльності позивача, оскільки не мали на меті отримання доходу від цієї операцій.

Так, податкова накладна виписується на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс) (пункт 201.7 статті 201 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 201.6 статті 201 Податкового кодексу України, податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Згідно пунктом 201.8 статті 201 Податкового кодексу України, право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Податкова накладна, відповідно до абзацу першого пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Разом з тим, суд зазначає, що наявність податкової накладної є обов'язковою, але не вичерпною підставою для визначення правильності формування податкового кредиту, оскільки, правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на податковий кредит можуть мати лише реально вчинені господарські операції з придбання товарів (робіт, послуг) із метою використання таких товарів (робіт, послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності підприємства, а не саме лише оформлення відповідних документів.

Отже, для отримання права на податковий кредит із сум податку на додану вартість, сплачених в ціні придбаного товару (робіт, послуг), платник ПДВ повинен мати податкові накладні, видані на реально отриманий товар (роботи, послуги), призначений для використання у власній господарській діяльності.

Згідно ст.1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Пунктом 2 статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" передбачено, що фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до пункту 1 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", факти здійснення господарських операцій фіксують первинні документи, які повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Відповідно до п.2 ст.9 даного закону первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: "назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції".

Згідно абзацу 1 підпункту 2.1 глави 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Відповідно до підпункту 2.2, підпункту 2.7 пункту 2 вказаного Положення, первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи (далі первинні документи).

Первинні документи складаються на бланках типових і спеціалізованих форм, затверджених відповідним органом державної влади. Документування господарських операцій може здійснюватись із використанням виготовлених самостійно бланків, які повинні містити обов'язкові реквізити чи реквізити типових або спеціалізованих форм.

Окремою підставою для відсутності у платника податків права на отримання зазначених податкових переваг є відсутність необхідних первинних документів, що підтверджують здійснення операцій, недоліки таких документів, або складання таких документів при фактичному нездійсненні заявлених операцій, тобто відображення у первинних документах недостовірних даних.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Поряд з цим, окрім мінімально необхідних згідно податкового законодавства документів суд має перевірити й інші документи та обставини, які мають підтвердити реальність виконання спірної операції, що відображена в податковому обліку.

Відповідно до Листа Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 №742/11/13-11, з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини:

1. Рух активів у процесі здійснення господарської операції.

2. Установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції.

3. Установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Слід зазначити, що надання податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.

Про необґрунтованість податкової вигоди можуть також свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема про наявність таких обставин:

- неможливість реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності;

- відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності у зв'язку з відсутністю управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів;

- облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов'язані з виникненням податкової вигоди, якщо для такого виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій;

- здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі, зазначеному платником податків у документах обліку;

- відсутність первинних документів обліку.

Приймаючи рішення суд виходить із того, що об'єктом оподаткування є певні операції між конкретними суб'єктами господарювання, а не договори, укладені між ними, або третіми особами.

Також встановлені обставини відсутності реальності виконання договірних зобов'язань між сторонами договорів, дають підстави стверджувати, що спірні операції не були зумовлені характером виробничої або іншої господарської діяльності позивача, оскільки не мали на меті отримання прибутку від цих операцій, а спрямовані на надання податкової вигоди контрагентам-покупцям у вигляді зменшення поточних податкових зобов'язань на суми ПДВ, нараховані на підставі податкових накладних, виписаних позивачем, в той час як намір одержати дохід в спосіб - шляхом відшкодування ПДВ з бюджету - не можна розглядати як самостійну ділову мету.

Відповідно до доктрини «Ділова мета» правочин, який спрямований винятково на зменшення бази оподаткування та не маючий під собою розумної, економічно-обґрунтованої, необхідної і достатньої ділової (господарської) мети, може бути визнаний недійсним.

Таким чином, на підставі викладеного, висновок ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська про порушення: п.14.1.36 п.14.1 ст.14, п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.189.4 ст.189, п.198.2 ст.198, п.201.7, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, у зв'язку з чим встановлено завищення суми залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 24 Декларації) всього у сумі 89357 грн., у тому числі за березень 2014 року у сумі 1128525 грн. та заниження податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету всього у 1022498 грн. знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 21.1 статті 21 Податкового кодексу України, посадові особи контролюючих органів зобов'язані дотримуватися Конституції Українита діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами та забезпечувати сумлінне виконання покладених на контролюючі органи функцій.

Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач як суб'єкт владних повноважень довів правомірність винесеного рішення.

З урахування викладеного вище та доказів у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Також, відповідно до частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір", розмір ставки судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру становить 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати.

Згідно частини 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

Враховуючи, що позовні вимоги в данному випадку є майновими, отже, позивач повинен сплатити за подання до адміністративного суду адміністративного позову судовий збір у розмірі 4872,00 грн., що становить 4 розміри мінімальної заробітної плати, а фактично сплачено лише 487,20 грн., тому, суд вважає за необхідне стягнути решту судового збору з позивача у розмірі 4384,80 грн. (4872,00 грн. - 487,20 грн).

На підставі частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, в судовому засіданні 29 травня 2015 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному обсязі відкладено на 03 червня 2015 року, про що повідомлено після проголошення вступної та резолютивної частини постанови в судовому засіданні.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 11, 14, 70, 71, 86, 94, 158-163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЛС Єдність" до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 26.09.2014 р. № та № - відмовити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЛС Єдність" (, індекс 49069, Дніпропетровська область, місто Дніпропетровськ, вулиця Дегтярьова, будинок 24) решту суми судового збору у розмірі 4384,80 грн. (чотири тисячі триста вісімдесят чотири гривні 80 копійок) на реквізити: одержувач - УДКСУ у Красногвардійському районі м.Дніпропетровська Дніпропетровської області, банк одержувача - ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області, код ОКПО 37989253, розрахунковий рахунок 4008, МФО 805012, код класифікації доходів бюджету - 22030001.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд, в порядку та у строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, та набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 03 червня 2015 року.

Суддя С. В. Прудник