Справа № 6145/10
Суддя: Нагорна Л.М.
Дата ухвалення: 2010-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" травня 2010 р. справа № 2а-92/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Нагорної Л.М.

суддів: Чепурнова Д.В. Суховарова А.В.

при секретарі судового засідання: Резнікові Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі міста Запоріжжя

на постанову Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 11 листопада 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі міста Запоріжжя про зобовязання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а:

У січні 2009 року ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі міста Запоріжжя, в якому просила суд відновити пропущений строк для звернення до суду за захистом порушених прав, свобод та інтересів за період з 01.01.2006 до 01.01.2009р., зобовязати відповідача нарахувати щомісячну соціальну державну допомогу за 2006-2007 роки в сумі 2733,30грн., зобовязати Головне Управління пенсійного фонду України в Запорізькій області нарахувати щомісячну державну соціальну допомогу за 2008 рік в сумі 1158,60грн., а всього за 2006-2008 роки 3891,90грн. Посилалася на те, що має статус «дитини війни», тому користується всіма правами та пільгами, передбаченими Законом України «Про соціальний захист дітей війни»для цієї категорії осіб, і на підставі ст.6 зазначеного Закону має право на щомісячну доплату до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. При вирішенні питання про нарахування вказаної доплати до пенсії позивача відповідач керувався положеннями нормативних актів, що на підставі Рішення Конституційного Суду України були визнані неконституційними, а тому застосуванню не підлягали.

Постановою Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 11 листопада 2009 року адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено. Поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовом. Зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі міста Запоріжжя здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 підвищення пенсії згідно ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»та ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»та провести відповідні виплати за 2006-2008 роки.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі міста Запоріжжя подало на нього апеляційну скаргу, в якій просило суд скасувати постанову Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 11 листопада 2009 року, оскільки вона винесена з порушенням норм матеріального права та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог повністю. Обґрунтовував свої вимоги тим, що механізм розрахунку підвищення пенсії, передбаченого ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, не визначений на законодавчому рівні, не вказано, яким саме органом, за рахунок яких коштів і джерел та в якому процедурному порядку він здійснюється. Наполягали на застосуванні строку, встановлено ст.99 КАС України та наслідків його пропуску. Посилались на неможливість застосування до даних правовідносин положень ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Позивачка заперечень на апеляційну скаргу до суду не подавала, постанову суду не оскаржувала.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Колегія суддів вважає за можливе поновити позивачці строк звернення до суду за захистом порушених прав, свобод та інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.102 КАС України пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

В обґрунтування причин поважності пропуску строку звернення до суду з позовом про захист порушених прав позивачка посилалася на те, що про факт порушення її прав, їй стало відомо лише наприкінці 2008 року після висвітлення таких фактів у засобах масової інформації.

Відповідачем, на якого відповідно до ч.2 ст.71 КАС України покладено обовязок щодо доказування правомірності рішення, дії, бездіяльності не спростовано доводи позивача відносно підстав пропуску строку звернення до суду та не доведено того, що відповідач своєчасно повідомляв позивача про зміни в законодавстві, яким визначено підвищення до пенсії, право на отримання якого має позивач.

Колегія суддів вважає, що наведені причини пропуску процесуального строку можливо визнати поважним і підставою для цього є: похилий вік позивача, неодноразовість внесення законодавцем змін до ст.6 Закону № 2195-IV від 18.11.2004 р., якими призупинялася дія цієї норми та змінювався розмір підвищення до пенсії, що у своїй сукупності заважало позивачці розумітися в нормах Законів, періоду їх дії, умов та порядку застосування строку позовної давнини, а також початку і закінчення процесуальних строків звернення до суду до часу поки в засобах масової інформації не стали масово обговорюватися питання про порушення прав дітей війни, неповідомлення УПФУ пенсіонерів про внесення змін в законодавстві, вжиті позивачем заходи щодо досудового врегулювання спору, а саме звернення до відповідача з заявою про виплату підвищення до пенсії, на яку відповідачем надано листа від 19.12.2008 року про фактичну відмову у здійсненні такого перерахунку (а.с.6).

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1, 20.02.1940р.н., відповідно до положень абз.1 ч.1 ст.1 Закону України Про соціальний захист дітей війни, має статус дитини війни, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією пенсійного посвідчення № 183484 та відповідною відміткою в ньому (а.с.8).

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції вірно виходив з того, що згідно ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання, чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, дітям війни підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Однак, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 за 2006 рік, суд першої інстанції не прийняв до уваги наступне.

Дійсно, дію статті 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни було зупинено на 2006 рік відповідно п.17 ст.77 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік»від 20 грудня 2005 року № 3235-IV.

Проте, Законом України від 22 березня 2006 року №3367-IV «Про внесення змін до ЗУ «Про державний бюджет України на 2006 рік»було внесено зміни та виключено п.17 ст.77 зазначеного закону.

Ці зміни набули законної сили через 10 днів після опублікування 22 березня, тобто 2 квітня 2006 року було відновлено дію ст. 6 в редакції від 1 січня 2006 року.

Відповідно до вимог ст. 110 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік»від 20 грудня 2005 року (із змінами, внесеними 19 січня 2006 року) зазначене підвищення в 2006 році повинно було запроваджуватись поетапно за результатами виконання бюджету у першому півріччі згідно з порядком, який мав бути визначений ОСОБА_2 Міністрів України та погоджений Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету.

ОСОБА_2 Міністрів України у 2006 році так і не визначив порядку виплати 30% надбавки до пенсії «дітям війни», що у свою чергу виключало можливість збільшення пенсії «дітям війни».

Підвищення пенсії позивачці у 2006 році , як «дитині війни», Управлінням Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі міста Запоріжжя не здійснювалося.

На підставі викладеного колегія судів приходить до висновку про те, що вимоги позивачки щодо нарахування та виплати надбавки до пенсії у 2006 році задоволенню не підлягають, оскільки не ґрунтуються на Законі.

Стосовно позовних вимог ОСОБА_1 стосовно виплат за 2007 рік.

Дія ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни була призупинена п.12 ст. 71 та ст. 111 Закону України Про державний бюджет України на 2007 рік.

Рішенням Конституційного суду України № 6-рп від 09 липня 2007 року положення Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік щодо призупинення дії положення ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни визнані неконституційними.

Відповідно до ст..152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнанні неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Згідно зі ст..22 Закону України Про Конституційний суд України рішення Конституційного Суду України підлягають безумовному виконанню всіма державними органами, органами місцевого і регіонального самоврядування, установами, організаціями, підприємствами, їх посадовими особами, обєднаннями громадян та громадянами.

Приймаючи до уваги той факт, що ст. 71 Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік про зупинення дії ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни на 2007 рік втратила чинність з 09.07.2007 року, відповідач повинен був здійснити перерахунок та виплатити щомісячну доплату до пенсії ОСОБА_1 відповідно до чинного законодавства, починаючи з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року включно.

Частиною 3 статті 62 Закону України Про Державний бюджет на 2007 рік встановлено, що для визначення мінімального розміру пенсії за віком, відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, з 1 квітня та з 1 жовтня 2007 року застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, визначений абзацом 5 частини 1 цієї статті, збільшений на 1 %, що складає відповідно: 410.06 гривні та 415.11 гривні. Посилання в ч.3 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхуванняна те, що вказаний розмір мінімальної пенсії за віком застосовується виключно до пенсій, що призначаються на умовах цього Закону, не може слугувати перешкодою для застосування даної величини мінімального розміру пенсії за віком до обрахування інших пенсій чи доплат, повязаних мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною 1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, мінімального розміру пенсії за віком.

Сторонами визнано, що Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі міста Запоріжжя будь-яких дій, повязаних з нарахуванням підвищення до пенсії позивачки з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, включно, не здійснювало, відповідних виплат - не проводило, тобто є підстави вважати, що дії відповідача за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року були неправомірними.

Отже, з урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про необхідність зобовязання Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі міста Запоріжжя здійснити відповідний перерахунок підвищення до пенсії позивачки у розмірі, передбаченому ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війниза період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, включно, з урахуванням при цьому норм ч.1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про наявність у позивачки права на перерахунок підвищення до її пенсії на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, як дитині війни, за 2008 рік. Разом з тим, суд першої інстанції неправильно визначив період, починаючи з якого необхідно зобовязати відповідача провести перерахунок та виплату позивачці підвищення до пенсії

Рішенням Конституційного суду України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року визнано неконституційним положення Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік від 28 грудня 2007 року щодо викладення положень ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни в новій редакції.

Таким чином, з 22 травня 2008 року вихідним критерієм обрахунку підвищення пенсії дітям війни виступав мінімальний розмір пенсії за віком, який, відповідно до частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", вираховувався, виходячи з прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а саме: у 2008 році - статтею 58 Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України ".

Відповідно до статті 58 Закону України "Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" затверджено на 2008 рік прожитковий мінімум на одну особу, яка втратила працездатність, в розрахунку на місяць у розмірі: з 1 січня - 470 грн., з 1 квітня - 481 грн., з 1 липня - 482 грн., з 1 жовтня - 498 грн.

Отже, право на підвищення до пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, що передбачене статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" у 2008 році у позивачки виникло з 22 травня 2008 року, а тому відповідач повинен був здійснити перерахунок та виплатити щомісячну доплату до пенсії ОСОБА_1 відповідно до чинного законодавства, починаючи з 22 травня 2008 року.

Проте, Управлінням Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі міста Запоріжжя після 22.05.2008 року відповідне підвищення пенсії ОСОБА_1, як дитині війни, здійснено не було, у звязку з чим суд приходить до висновку про зобовязання відповідача здійснити перерахунок та виплатити позивачці доплату до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, включно, відповідно до заявлених позовних вимог.

Згідно до п.2 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Постановою ОСОБА_2 Міністрів України від 24 жовтня 2007 року № 1261, Пенсійний фонд України організовує у межах своїх повноважень виконання актів законодавства, здійснює контроль за їх реалізацією, узагальнює практику законодавства з питань, що належать до його компетенції, розробляє пропозиції з питань вдосконалення цього законодавства і в установленому порядку вносить їх на розгляд Міністерства праці та соціальної політики.

Отже, посилання апелянта на відсутність встановленого на законодавчому рівні механізму визначення розміру мінімальної пенсії за віком, що застосовується при обчисленні підвищення до пенсії особам, яким встановлено статус дитина війни, визнається колегією суддів безпідставним, і не звільняє субєкта владних повноважень, а саме, Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі міста Запоріжжя, діяти на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та Законами України, і ні в якому разі не є підставою для обмеження законних прав, встановлених ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни для цієї категорії осіб.

Доводи апеляційної скарги відповідача стосовно того, що відповідно до вимог ст. 28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування мінімальний розмір пенсії за віком як розрахункова величина застосовується лише до правовідносин, що регулюються цим законом, і до такої категорії громадян як діти війнине застосовується, а згідно ст. 7 Закону фінансове забезпечення державних соціальних гарантій дітей війниздійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, і Пенсійний фонд України не повинен нести відповідальність за позовами вказаної категорії громадян є хибними та спростовані вищенаведеними висновками.

Також колегія суддів вважає за необхідне зауважити те, що до спірних правовідносин не підлягає застосуванню постанова КМУ від 28.05.2008р. №530 Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян, якою визначено розмір виплат підвищення до пенсії, оскільки виходячи із загальних принципів пріоритетності законів над підзаконними актами, при розрахунку підвищення до пенсії, слід керуватися Законом (Законом України Про соціальний захист дітей війни), а не підзаконним нормативно-правовим актом (Постановою КМУ від 28.05.2008р. №530).

Відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, п4 ч.1ст. 202, 205, 207 КАС України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі міста Запоріжжя задовольнити частково.

Постанову Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 11 листопада 2009 року скасувати та прийняти нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі міста Запоріжжя щодо нездійснення перерахунку та виплати ОСОБА_1 підвищення пенсії згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»за періоди з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, включно, з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, включно в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком - протиправною.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі міста Запоріжжя здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 підвищення до пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" за періоди з 09липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, включно, з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року,включно, з урахуванням різниці, яка була виплачена ОСОБА_1 у цей період.

Стягнути з бюджету м.Кривого Рогу на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 03,40грн

В задоволенні решти позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду України протягом двох місяців з дня виготовлення її повного тексту.

Повний текст постанови виготовлено 25 травня 2010 року.

Головуючий: Л.М.Нагорна

Судді: Д.В.Чепурнов

ОСОБА_3