Справа № 10377/09
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2010-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" лютого 2010 р. справа № 2а-4/09/0827

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Уханенка С.А.

суддів: Сафронової С.В. Поплавського В.Ю.

при секретарі судового засідання: Литовченко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 26 лютого 2009 року по справі № 2а-4/09 року за позовом ОСОБА_1 до територіального управління Держгірпромнагляду по Запорізькій області, треті особи - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання нечинним та скасування рішення суб'єкта владних повноважень, поновлення на роботі, -

в с т а н о в и л а:

В березні 2008 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати нечинним та скасувати наказ територіального управління Держгірпромнагляду по Запорізькій області № 192-К-ос від 31.08.2007р., та поновити його на роботі у відповідача на посаді провідного державного інспектора з охорони праці.

Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 26 лютого 2009 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В обґрунтування, вказав на порушенням судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач 15 лютого 2007 року працював у відповідача на посаді провідного державного інспектора з охорони праці. Наказом № 192-К-ос від 31 серпня 2007 року його було звільнено у зв'язку з недотриманням пов'язаних із проходженням державної служби вимог, передбачених ст. 16 Закону України «Про державну службу», а також порушенням Присяги державного службовця, передбаченої ст. 17 Закону України «Про державну службу», відповідно до п.п. 2, 6 ст. 30 Закону України «Про державну службу». Копію наказу позивач отримав 26.10.2007 року.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскаржуваний наказ про звільнення позивача є законним, а позивач пропустив строк звернення до суду без поважних причин.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо правомірності звільнення позивача за п. 2, 6 ст. 30 Закону України «Про державну службу», проте зазначає на наступні порушення при вирішенні справи по суті.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог за пропуском строку суд першої інстанції не врахував, що дана підстава у відмові в задоволені позовних вимог можлива за наявності підстав для поновлення порушених прав позивача, а за їх відсутності в задоволені позову слід відмовляти за безпідставністю позовних вимог.

Так, підставою звільнення позивача була постанова Заводського районного суду м. Запоріжжя від 15.08.2007р., якою відносно нього закрито кримінальну справу та звільнено його від кримінальної відповідальності згідно з Законом України «Про амністію».

Відповідно до положень ст. 16 Закону України «Про державну службу», державний службовець не має права вчиняти дії, передбачені статтями 1 і 5 Закону України "Про боротьбу з корупцією", інші обмеження, пов'язані з проходженням державної служби окремими категоріями державних службовців, встановлюються виключно законодавчими актами України. А згідно ст. 17 Закону України «Про державну службу»державний службовець приймає присягу, у відповідності з якою він присягає вірно служити народові України, суворо дотримувати Конституції та законів України, сприяти втіленню їх у життя, зміцнювати їх авторитет, охороняти права, свободи і законні інтереси громадян, з гідністю нести високе звання державного службовця, сумлінно виконувати свої обов'язки".

Дії позивача по кримінальній справі, закритої згідно з Законом України «Про амністію»кваліфікувалися за ч. 1 ст. 368 КК України як отримання хабара. Закриття кримінальної справи за даних обставин не є реабілітуючими підставами, тому за висновками колегії суддів позивач припустився дії, які несумісні зі званням державного службовця та порушив присягу державного службовця.

За таких підстав звільнення позивача є законним та обґрунтованим.

Проте, звільнення позивача під час тимчасової непрацездатності є порушенням трудового законодавства, тому відповідач обґрунтовано скасував наказ № 192-К-ос від 31.08.2007 року та правильно зазначив дату звільнення 01.10.2007 року (т. 1 а.с. 115, 116). Скасування наказу № 214-К-ос від 01.10.2007 року з підстав видачі лікарняного після закінчення робочого часу не надає право адміністрації звільняти особу під час тимчасової непрацездатності. Лікарняні листи позивач подав 30.09.2007 року.

У звязку з цим колегія суддів вважає за необхідне змінити дату звільнення позивача з 31.08.2007 року на 01.10.2007 року.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 198, п.4 ч. 1 ст. 202, ст. 205, 207 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 26 лютого 2009 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Змінити дату звільнення ОСОБА_1 в наказі № 192-К-ос від 31.08.2007 року з 31.08.2007 року на 01.10.2007 року.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з моменту виготовлення постанови в повному обсязі.

Постанова суду в повному обсязі виготовлена 09.03.2010 року.

Головуючий: С.А. Уханенко

Судді: С.В. Сафронова

ОСОБА_5