Справа № 813/2066/15
Суддя: Ланкевич Андрій Зіновійович
Дата ухвалення: 2015-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2015 року № 813/2066/15

Львівський окружний адміністративний суд,

у складі:

головуючого-судді Ланкевича А.З.,

за участю секретаря судового засідання Фуртак А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові адміністративну справу за позовом Львівського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення коштів, -

в с т а н о в и в :

Львівським окружним адміністративним судом отримано позовну заяву, в якій позивач просить стягнути з відповідача кошти в сумі 230,47 грн.

Посилається на те, що відповідач з 20.06.2014 року перебував на обліку у Львівському міському центрі зайнятості, отримував матеріальне забезпечення - допомогу по безробіттю. Виплата допомоги по безробіттю була проведена з 27.06.2014 року по 09.07.2014 року (включно), однак 19.02.2014 року згідно наказу №130-К від 19.02.2014 року працевлаштований у ПОГ Львівському спортивно-культурному центрі шахової асоціації незрячих України «Орієнтир», про що не повідомив центр зайнятості. В результаті, з 27.06.2014 року по 09.07.2014 року (включно) відповідачу безпідставно виплачено допомогу по безробіттю у сумі 230,47 грн.

Відповідач у судове засідання не прибув, конверти з повістками повернулися до суду з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання». Згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України у Львівській області зареєстрованим місцем проживання відповідача є вул.Стрийська, 59/101, м.Львів, 79000. У відповідності до ч.11 ст.35 КАС України у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Дослідивши документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі його заяви від 20.06.2014 року було надано статус безробітного та призначено виплату допомоги по безробіттю. Згідно розрахунку позовних вимог Львівського МЦЗ, сума виплаченого матеріального забезпечення безробітному ОСОБА_1 за період з 27.06.2014 року по 09.07.2014 року (включно) становить 230,47 грн.

24.12.2014 року Львівським МЦЗ проведено розслідування страхових випадків та обґрутованості виплат матеріального забезпечення відповідача відповідно до Законів України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», «Про зайнятість населення». За результатами розслідування складено акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення №1598, яким встановлено, що з 19.02.2014 року ОСОБА_1 був прийнятий на роботу тимчасового характеру на посаді клеїльника виробів з картону та паперу у ПОГ Львівському спортивно-культурному центрі шахової асоціації незрячих України «Орієнтир», з якої звільнений - 12.08.2014 року.

На підтвердження цього факту, позивачем долучено: наказ №130-К від 19.02.2014 року «Про прийом на роботу»; наказ №134-К від 12.08.2014 року «Про звільнення»; податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку ПОГ Львівського спортивно-культурного центру шахової асоціації незрячих України «Орієнтир» за 1-3 квартали 2014 року, в яких зазначено, що ОСОБА_1 нараховано дохід за 1 квартал 2014 року у сумі 137,00 грн. та за 2 квартал 2014 року - 158,00 грн.

Наказом Львівського МЦЗ від 10.07.2014 року №НТ140710 прийнято рішення про припинення виплати допомоги по безробіттю та припинення реєстрації безробітного ОСОБА_1.

30.01.2015 року Львівський МЦЗ надіслав відповідачу претензію №13/387 щодо відшкодування коштів у сумі 230,47 грн. Втім, ОСОБА_1 зазначену вимогу позивача не виконав і у зв'язку з цим Львівський МЦЗ звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно із ч.3 ст.3 Закону України «Про зайнятість населення» №5067-VI від 05.07.2012 року (далі - Закон України №5067-VI), зайнятість населення забезпечується шляхом встановлення відносин, що регламентуються трудовими договорами (контрактами), провадження підприємницької та інших видів діяльності, не заборонених законом.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.1 Закону України №5067-VI, зареєстрований безробітний - особа працездатного віку, яка зареєстрована в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, як безробітна і готова та здатна приступити до роботи.

Згідно ч.1 ст.4 вищезазначеного Закону до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою.

Статтею 7 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (далі - Закон України №1533-III) встановлено, що одним з видів забезпечення за цим Законом є допомога по безробіттю, у тому числі одноразова її виплата для організації безробітним підприємницької діяльності.

Відповідно до вимог ч.ч.2, 3 ст.36 вищезазначеного Закону, застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Відповідно ч.1 ст.34 Закону України №1533-III Фонд загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття має право стягувати відповідно до закону кошти Фонду, виплачені особам, зареєстрованим як безробітні, у вигляді матеріального забезпечення на випадок безробіття та витрачені на надання соціальних послуг безробітним у разі встановлення факту їх отримання на підставі недостовірних відомостей, поданих особою.

Згідно п.1 ч.1 ст.31 Закону України №1533-III від 02.03.2000 року, виплата допомоги по безробіттю припиняється, зокрема, у разі працевлаштування безробітного.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що такі вимоги відповідачем не були дотримані, оскільки на час надання статусу безробітного ОСОБА_1 відносився до категорії зайнятого населення, так як перебував у трудових відносинах з ПОГ Львівським спортивно-культурним центром шахової асоціації незрячих України «Орієнтир». А тому, в даному випадку, сума допомоги по безробіттю, яка отримана ОСОБА_1 з моменту реєстрації у центрі зайнятості, є такою, що незаконно отримана та підлягає поверненню.

Як вбачається зі змісту заяви від 20.06.2014 року про надання статусу безробітного з виплатою допомоги по безробіттю, відповідач зазначив, що «через відсутність роботи не маю заробітку або інших передбачених законодавством доходів, у тому числі не забезпечую себе роботою самостійно» та власноручно підписався.

Оскільки відповідачем подано недостовірні дані, на підставі яких Львівським МЦЗ прийнято рішення про надання йому статусу безробітного, призначення (виплати) матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг, відтак, будучи зайнятою особою з 19.02.2014 року, ОСОБА_1 не міг перебувати на обліку у центрі зайнятості як безробітний та отримувати допомогу по безробіттю.

Згідно пп.1 п.5.5. Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності №307 від 20.11.2000 року, виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі працевлаштування безробітного, зайняття підприємницькою або іншою діяльністю, пов'язаною з одержанням доходу безпосередньо від цієї діяльності, виконання робіт (послуг) за цивільно-правовими угодами (з дня працевлаштування, державної реєстрації як суб'єкта підприємницької або іншої діяльності, виконання робіт (послуг) за цивільно-правовими угодами).

Відповідно до п.6 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення безробітним №60/62 від 13.02.2009 року, у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг.

Підпунктом 14 пункту 6 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 20 листопада 2000 року №307 (далі - Порядок №307) визначено, якщо під час одержання допомоги по безробіттю безробітний своєчасно не подав відомості про обставини, що впливають на умови її виплати, у тому числі встановлені під час розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення, з безробітного стягується сума виплаченої допомоги по безробіттю з моменту виникнення цих обставин. Якщо безробітний відмовився добровільно повернути зазначені кошти, то питання щодо їх повернення вирішується у судовому порядку.

Оскільки станом на дату судового розгляду справи заборгованість відповідача в сумі 230,47 грн. не погашена, позовні вимоги Львівського МЦЗ є обґрунтованими, документально підтвердженими, тому підлягають до задоволення.

На підставі ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України із урахуванням того, що рішення ухвалене на користь позивача - суб'єкта владних повноважень, судові витрати здійснені таким не підлягають до компенсації.

Керуючись ст.ст.7-14, 69-71, 86, 87, 94, 159, 160-163, 183-2, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

позов задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Львівського міського центру зайнятості (р/р 0584, ГУДКУ у Львівській області, МФО 825014, ЗКПО 25555035, КЕКВ 1341) кошти в сумі 230 (двісті тридцять) гривень 47 копійок.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова не набрала законної сили.

Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня отримання її копії до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ланкевич А.З.