Справа № 13458/10
Суддя: Нагорна Л.М.
Дата ухвалення: 2010-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" листопада 2010 р. справа № 2а-171/10

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Нагорної Л.М.

суддів: Суховарова А.В. Дадим Ю.М.

при секретарі судового засідання: Цьокі І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області

на постанову Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 27 січня 2010 року у справі № 2а-171/10 за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області, про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити певні дії, стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2009 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом до управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області, в якому просив суд визнати неправомірними дії відповідача, які повязані з нарахуванням та виплатою основної державної пенсії за період з січня 2006 року по теперішній час у розмірах менших, ніж установлених в п.4 ст.54, п.3 ст.67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»(798-12), визнати неправомірними дії відповідача, які повязані з нарахуванням та виплатою основної державної пенсії за період з січня 2006 року по теперішній час у розмірах менших, ніж установлених в ст.50, п.3 ст.67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»(798-12), зобовязати відповідача перерахувати та виплатити заборгованість, згідно розрахунку, в сумі 241639,86грн., згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»(796-12) ст.50, ст.54, п.2 ст.56, ст.67 та діючих Постанов Кабінету Міністрів України №894 і №1293 з січня 2006р. по грудень 2008р., зобовязати відповідача здійснити перерахунок призначеної державної пенсії за віком (шести мінімальних пенсій за віком) та додаткової пенсії за шкоду причинену здоровю (50% мінімальної пенсії за віком) з листопада 2009 року виплачувати згідно ст.50, ст.54, п.2 ст.56, ст.67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»та діючих Постанов Кабінету Міністрів України №894 і №1293.

В обґрунтуванні заявлених вимог позивач посилався на те, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. 26 жовтня 2006 року, відповідно до довідки МСЕК, позивач був визнаний інвалідом 3-ої групи за наслідками Чорнобильської катастрофи. Відповідно до ч.4,5 ст..50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по ІІІ групі інвалідності 6 мінімальних пенсій за віком. Відповідно до ст..50 Закону для осіб віднесених до категорії 1, додаткова пенсія встановлюється у відсотковому значенні від розміру мінімальної пенсії за віком встановленої чинним законодавством України у наступних розмірах: 100% мінімальної пенсії за віком для інвалідів І-ї групи, 75% - для інвалідів 2 групи та 50% - для інвалідів 3-ї групи. Між тим, позивач отримує пенсію в значно менших розмірах, ніж визначено законом.

Постановою Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 27 січня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено частково. Визнано неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 основної державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, причинену здоровю за період з січня 2006 року по теперішній час, у розмірі меншому, ніж встановлено ст.50, п.4 ст.54, п.3 ст.67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зобовязано управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області здійснити ОСОБА_1 перерахунок державної пенсії за віком та додаткової пенсії за шкоду, причинену здоровю, згідно до ст.ст. 50, 54, п.2 ст.56, ст.67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Стягнуто з управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 заборгованість по виплаті державної пенсії за віком та додаткової пенсії за шкоду, причинену здоровю, згідно до ст.ст. 50, 54, п.2 ст.56, ст.67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»в сумі 241 639,86грн. за період з січня 2006 року по грудень 2008 року. В задоволенні решти позовних вимог було відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області подало апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Зазначає про безпідставне незастосування судом положень ч.1 ст.100 КАС України, оскільки позивач не надав доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду. Посилались на те, що розмір пенсії позивачу був обрахований відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 654 від 16.07.2008 року. Вважає, що їх дії є правомірні, оскільки відповідають чинному законодавству. Посилається на безпідставне застосування при нарахуванні даного виду пенсії положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», оскільки розмір мінімальної пенсії за віком визначається Кабінетом Міністрів України. Також зазначає про свою незгоду з висновком суду щодо зобовязання здійснити перерахунок пенсії, з урахуванням вимог ст.56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що суперечить ст.54 цього Закону.

Заперечень на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходило.

Сторони до судового засідання не зявились, про час розгляду справи сповіщені належним чином, підстави для перенесення розгляду справи на іншу дату - відсутності.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що позивач відноситься до першої категорії осіб, які постраждали внаслідок аварії на ЧАЕС, йому встановлена 3 група інвалідності, щодо якої встановлений звязок з Чорнобильською катастрофою.

Частиною другою статті 99 КАС України, чинною на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлене інше, обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна дізнатись про порушення своїх прав.

Згідно ч.1 ст.100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову лише за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Ні у своїх запереченнях , ні у судовому засіданні першої інстанції відповідач не ставив питання про застосування положень ч.1 ст. 100 КАС України, та не просив відмовити у задоволенні частини позовних вимог саме з цих підстав.

За таких обставин у суду як першої так і апеляційної інстанції також відсутні підстави вирішувати питання щодо застосування положень ч.1 ст. 100 КАС України стосовно позовних вимог ОСОБА_1.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції вірно виходив з того, що позивач отримує пенсію по інвалідності внаслідок Чорнобильської катастрофи, яка обрахована йому хоча і по Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», але не у розмірах, які зазначені у статтях 50,54 спеціального Закону, а відповідно до розмірів, визначених Постановами Кабінету Міністрів України за відповідні роки, в тому числі і постановою Кабінету Міністрів України № 654 від 16.07.2008 року, що порушує права позивача. А тому, виходячи із пріоритетності Законів над підзаконними актами, з урахуванням положень ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»державна пенсія позивача має бути не нижчою шести мінімальних пенсій за віком, а додаткова пенсію за шкоду, заподіяну здоровю не нижчою 50 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 49 Закону № 796 визначені види пенсій, які підлягають виплаті особам, постраждалим внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1,2,3 та 4 категорій у вигляді: а) державних пенсій; б) додаткових пенсій за шкоду, заподіяну здоровю.

Відповідно до статті 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»( в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) особам, віднесеним до першої категорії, що постраждали від Чорнобильської катастрофи, які є інвалідами 3-ї групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно з частиною четвертою статті 54 Закону № 796 в усіх випадках розмір пенсій для інвалідів третьої групи, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим шести мінімальних пенсій за віком.

Таким чином, вихідним критерієм розрахунку державної та додаткової пенсії виступає мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно зі статтею 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»встановлюється в розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Отже, за конституційними нормами, виходячи із пріоритетності Законів над підзаконними актами, при визначенні розміру пенсії позивачеві застосуванню підлягають статті 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»( в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), а не постанова Кабінету Міністрів України № 654 від 16.07.2008 року та інші постанови КМУ, які істотно звужують обсяг встановлених законом прав позивача.

При цьому колегія суддів зазначає, що положення ч.3 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»де визначено, що вказаний розмір мінімальної пенсії за віком застосовується виключно до пенсій, що призначаються на умовах цього Закону, не може слугувати перешкодою для застосування даної величини мінімального розміру пенсії за віком до обрахування інших пенсій чи доплат, повязаних мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», мінімального розміру пенсії за віком.

Крім того, згідно положень частини 3 статті 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», передбачено, що у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, та розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

В той же час, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що позивач лише 07 грудня 2006 року подав до відповідача заяву про перехід з одного виду пенсії на інший, а саме, з пенсії по інвалідності згідно Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне забезпечення», на пенсію по інвалідності в розмірі фактичних збитків згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», і саме з цієї дати позивачу призначена та виплачується пенсія за шифром 635, тобто, відповідно до положень ст.. 50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що підтверджується наданими до суду апеляційної інстанції заявою позивача про перерахунок пенсії та відповідними розпорядженнями УПФУ в заводському районі м.Дніпродзержинська.

Таким чином, ОСОБА_1 набув право на отримання : держаної пенсії - у розмірі шести мінімальних пенсій за віком; додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю у розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком лише з 07 грудня 2006 року.

Крім того, судом першої інстанції не прийнято до уваги і наступне.

Згідно рішення Конституційного суду України від 22.05.2008 року зміни, внесені Законом № 107-VI від 28.12.2007 «Про державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України « у статті 50 та 54 спеціального Закону , визнані неконституційними, та відповідно до п.4 резолютивної частини рішення Конституційного суду України № 10-рп від 22.05.2008 року, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Отже, дії відповідача по нарахуванню ОСОБА_1 пенсії за період з 01 січня по 22 травня 2008 року у розмірах, які встановлені Законом № 107-VI від 28.12.2007 «Про державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України «були правомірними і у задоволенні його позовних вимог за вказаний період слід відмовити.

Після 22 травня 2008 року, тобто, після відновлення положень статей 50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»у попередній редакції та з урахуванням того, що до цього часу ніяких змін до вказаного Закону не вносилось, дії відповідача щодо відмови у нарахуванні позивачу держаної пенсії - у розмірі шести мінімальних пенсій за віком; додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю у розмірі 50відсотків мінімальної пенсії за віком слід визнати неправомірними та поновити права позивача шляхом зобовязання відповідача проводити нарахування державної та додаткової пенсії у вищевказаних розмірах, забезпечивши її виплату до змін в законодавстві або зміни соціального статусу позивача.

У звязку з тим, що судом першої інстанції невірно застосовані норми матеріального права, постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення вимог ОСОБА_1 за період з 07.12.2006 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року.

Керуючись п.3 ч.1ст.198, п.4 ч.1 ст.202, ст.. 205,207 КАС України,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області задовольнити частково.

Постанову Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 27 січня 2010 року скасувати та прийняти нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 у розмірах, передбачених п.4 ст.54, ст..50, Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»за період з 07 грудня 2006 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області провести ОСОБА_1 перерахунок державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, відповідно до вимог п.4 ст.54, ст..50, п.3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме: держаної пенсії - у розмірі шести мінімальних пенсій за віком; додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю у розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком , обрахованих відповідно до ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за період з 07 грудня 2006 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року , за мінусом отриманих ним сум за вказані періоди та забезпечити її виплату.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів із дня її складення у повному обсязі.

Повний текст постанови виготовлено 05 листопада 2010 року.

Головуючий: Л.М. Нагорна

Суддя: А.В. Суховаров

Суддя: Ю.М. Дадим