Справа № 7668/09
Суддя: Нагорна Л.М.
Дата ухвалення: 2010-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" квітня 2010 р. справа № 2а-44/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Нагорної Л.М.

суддів: Суховарова А.В. Чепурнова Д.В.

при секретарі судового засідання: Фесовець А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційні скарги Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Марганецької міської ради Дніпропетровської області та ОСОБА_1

на постанову Марганецького районного суду Дніпропетровської області від 21 січня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Марганецької міської ради Дніпропетровської області про визнання протиправними дій та стягнення недоотриманої суми допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2008 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Марганецької міської ради Дніпропетровської області, в якому просила суд визнати протиправною відмову Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Марганецької міської ради Дніпропетровської області щодо здійснення перерахунку та виплати заборгованості з допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у 2007-2008 роках, стягнути з відповідача на її користь 8202,34 грн. недоотриманої у 2007-2008 роках щомісячної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Крім того. просила суд на підставі п.1ч.1 ст.256 КАС України допустити негайне виконання постанови суду щодо присудження виплати передбачених законом періодичних платежів у 2007-2008 роках у вигляді допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у межах суми стягнення за один місяць. Посилалася на те, що відповідач при наданні їй допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, керувався нормативно-правовими актами, які рішенням Конституційного суду України від 09 липня 2007 року №6-рп/2007 визнанні неконституційними. Своїми діями відповідач грубо порушив її право на належний соціальний захист, передбачений Конституцією України.

Відповідач проти позову заперечував. Просив суд, при винесенні рішення по даній справі, застосувати положення ст.ст.99,ч.1 ст. 100 КАС України.

Постановою Марганецького районного суду Дніпропетровської області від 21 січня 2009 року позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені частково. Визнано протиправною відмову Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Марганецької міської ради Дніпропетровської області в здійснення перерахунку та виплати заборгованості ОСОБА_1 державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року. Стягнуто з Марганецького міського управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Марганецької міської ради Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 суму недоотриманої щомісячної державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року у розмірі 2061,24 грн. Стягнуто з Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Марганецької міської ради Дніпропетровської області на користь держави судовий збір в розмірі 59,50 грн. В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1було відмовлено.

Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Марганецької міської ради Дніпропетровської області, не погодившись із постановою суду, подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог. Посилалися на те, що рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 року не може бути реалізовано, оскільки не було внесено зміни до Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»і не були збільшені видатки на виплати соціальної допомоги. Крім того, відповідач просив врахувати те, що позивачкою, відповідно до ст.ст. 99,ч.1 ст.100 КАС України, пропущено річний строк звернення до суду за захистом своїх порушених прав.

ОСОБА_1 також подала апеляційну скаргу, в якій просила змінити постанову Марганецького районного суду Дніпропетровської області від 21 січня 2009 року та задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі. Посилалася на те, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Заперечень на апеляційну скаргу ОСОБА_1 відповідач суду не надавав.

Заперечень на апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Марганецької міської ради Дніпропетровської області позивачка до суду не направляла.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду відповідно до ст. 195 КАС України - в межах доводів апеляційних скарг і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Марганецької міської ради Дніпропетровської області підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивачка має малолітню дитину ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6), у зв'язку з чим знаходиться на обліку у відповідача та отримує від нього виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

У відповідності до статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про незастосування положень ч.1 ст.100 КАС України та визнанням поважними причин пропуску строку звернення позивачки до суду, оскільки вона має малолітню дитину, яка потребує постійного догляду, її матеріальні статки позбавляють можливості своєчасно ознайомитись зі змінами в законодавстві та отримати належну юридичну допомогу.

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Однак, п.14 ст. 71 Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік" було призупинено дію статті 12, частини першої статті 15 та пункту 3 розділу VIII "Прикінцеві положення" Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми".

Абзацом 3 частини 2 ст. 56 цього ж Закону було встановлено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 гривень для незастрахованих осіб та не менше 23 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідач здійснював виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за 2007 рік згідно до вищезазначеного порядку та розмірів (а.с.11).

Проте, рішенням Конституційного суду України від 09 липня 2007 року №6-рп/2007 положення абзацу третього частини другої статті 56, та п. 14 ст. 71 були визнані неконституційним та втратили чинність.

Частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приймаючи до уваги той факт, що ст. 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" про зупинення дії ст. 12, частини першої статті 15 та пункту 3 розділу VIII "Прикінцеві положення" Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", втратила чинність з 09.07.2007 року, проте, незважаючи на втрату чинності цими статтями, відповідач здійснював нарахування та виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку на користь позивачки з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, включно, в порядку та у розмірах, встановлених п.14 ст. 71 та абз.3 ч.2 ст. 56 Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік", які визнані з 09.07.2007 року неконституційними, колегія суддів вважає, що такі дії відповідача з 09 липня 2007 року по грудень 2007 року, включно, дійсно є протиправними.

З огляду на вказане, посилання апелянта на те, що їх дії протягом 2007 року були правомірними, оскільки позивачу були призначені та виплачувались вказані допомоги у розмірах, передбачених Законом, а саме : ст. 56 Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік" та п.3 Прикінцевих положень Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", колегією суддів визнаються безпідставними, так як в судовому засідання достовірно встановлено, що після 09 липня 2007 року відповідач не нараховував та не виплачував позивачці допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі, передбаченому ст. 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", тобто, у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Суд першої інстанції вірно визначив період періоду в 2007 році, за який відповідачу необхідно було провести перерахунок та виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку на користь позивачки, виходячи з розмірів прожитого мінімуму, встановлено для дітей віком до 6 років.

Оскільки рішенням Конституційного суду України від 09 липня 2007 року №6-рп/2007 положення статей 29, 36, абзацу третього частини другої статті 56, частини першої статті 66, пунктів 7, 9, 12, 13, 14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46 статті 71, статей 98, 103, 111 Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік", визнані неконституційними, вони втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним судом України цього Рішення.

Крім того, суд першої інстанції не вірно визначив спосіб поновлення порушених прав позивачки.

Встановивши, що відповідач порушив норми права, які регулюють спірні правовідносини ( в тому числі частину 2 статті 19 Конституції України, ст. 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" та ст. 62 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік"), та визнавши, що допомога позивачці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку саме у розмірі прожиткового мінімуму, визначеного для дітей віком до 6 років, на час судового розгляду справи за період з 09 липня 2007 р. по грудень 2007 р., включно, відповідачем не призначалась та не нараховувалась, що суду не надано доказів того, що на рахунки відповідача станом на час розгляду справи в суді були перераховані бюджетні кошти для виплати вказаної допомоги позивачці саме в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для дітей віком до 6 років, у відповідності до положень ст.. 162 КАС України, суд повинен був зобовязати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоотриману допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, відповідно до ст. 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", виходячи з розміру встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років за відповідний період, а саме: з 09 липня 2007 року - з розміру 463 грн., з 01 жовтня 2007 року - з розміру 470 грн. щомісяця, з урахуванням фактично отриманих нею сум допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за зазначений період, оскільки підстав саме для стягнення недоплачених сум з відповідача у суду першої інстанції не було.

Посилання апелянта на неможливість виконання рішення Конституційного суду України 09.07.2007 року визнається колегією суддів безпідставним, оскільки практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права, свідчить про те, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх обов'язків ( справа "Кечко проти України", рішення від 08.11.2005р.).

Правомірним є висновок суду щодо відмови у задоволенні вимог ОСОБА_1 за 2008 рік, виходячи із наступного.

Згідно ст. 13 Закону України Про державну допомогу сімям з дітьми з січня 2008 року допомога по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку призначається та виплачується відповідно до спеціального Закону - Закону України Про державну допомогу сімям з дітьми, зміни, внесені у дану статтю Закону неконституційними не визнавались.

Таким чином, розмір виплати такої допомоги у 2008 році як застрахованим так і не застрахованим особам регулюється статтею 15 цього Закону і вказані положення неконституційними не визнавались.

Відповідно до п.23 Розділу ІІ Закону України Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України було внесено зміни до ст. 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", відповідно до яких допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 грн.

Рішенням Конституційного суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 безпосередньо п.23 Розділу ІІ Закону України Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України неконституційним не визнавався.

Відповідач здійснював нарахування та виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за 2008 рік відповідно до ст.15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", з урахуванням внесених до неї змін.

Колегія суддів приходить до висновку, що дії відповідача щодо виплати позивачці допомоги по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку протягом 2008 року були правомірними, а тому вимоги позивача у зазначеній частині задоволенню не підлягають, а тому доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 визнаються колегією суддів безпідставними.

Керуючись п.3 ч.1 ст. 198, п.4 ч.1 ст. 202, 205,207 КАС України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Марганецької міської ради Дніпропетровської області задовольнити частково.

Постанову Марганецького районного суду Дніпропетровської області від 21 січня 2009 року в частині стягнення з Марганецького міського управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Марганецької міської ради Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 суму недоотриманої допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2009 року у розмірі 2061 (дві тисячі шістдесят одна) грн. 24 коп. та в частині стягнення з Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Марганецької міської ради Дніпропетровської області на користь держави судового збору у розмірі 59.50 грн. скасувати та прийняти нову постанову у цій частині.

Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Марганецької міської ради Дніпропетровської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоотриману допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, відповідно до ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, включно, виходячи з розміру встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років за відповідний період, а саме: з 01 квітня 2007 року - з розміру 463 грн., з 01 жовтня 2007 року - з розміру 470 грн. щомісяця, з урахуванням фактично отриманих нею сум допомоги по догляду за дитиною за зазначений період.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

В іншій частині постанову Марганецького районного суду Дніпропетровської області від 21 січня 2009 року залишити без змін.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду України протягом двох місяців з дня її складення в повному обсязі.

Повний текст постанови складено 05 травня 2010 року.

Головуючий: Л.М.Нагорна

Судді: А.В.Суховаров

ОСОБА_3