Справа № 809/4017/13-а
Суддя: Костів Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2015-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2015 року Справа № 876/1867/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого-судді Костіва М.В.,
суддів Шавеля Р.М., Бруновської Н.В.
за участю секретаря Корнієнко О.А.
позивача ОСОБА_1
представника відповідача Гребенюка Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 міста Івано-Франківська Міністерства оборони України на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27.01.2014 року в справі №809/4017/13-а за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 міста Івано-Франківська Міністерства оборони України про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії,

встановив:

У грудні 2013 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до військової частини НОМЕР_1 міста Івано-Франківська та, з врахуванням заяви про зміну позовних вимог, просив визнати протиправними дії відповідача щодо не нарахування та виплати додаткової щомісячної грошової винагороди відповідно до вимог наказу Міністра Оборони України від 15.11.2010 року за №595, зобов`язати відповідача включити в наказ про виплату додаткової щомісячної грошової винагороди відповідно до вимог наказу Міністра Оборони України від 15.11.2010 року за №595 з 24.10.2012 року до 31.03.2013 року, зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити додаткову щомісячну грошову винагороду з 24.10.2012 року до 31.03.2013 року з врахуванням індексації та компенсувати витрати на правову допомогу.
Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27.01.2014 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та виплати ОСОБА_1 щомісячної додаткової грошової нагороди за період з 24.10.2012 року по 31.03.2013 року, згідно з вимогами Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди окремим категоріям військовослужбовців Збройних Сил України, затвердженої Наказом Міністра оборони України 15.11.2010 №595 (у редакції наказу Міністерства оборони України від 05.12.2012 року №825), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 06.09.2012 року за № 1540/21852; зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячну додаткову грошову винагороду в розмірі 100 відсотків щомісячного грошового забезпечення на місяць, згідно з вимогами Інструкції, за період з 24.10.2012 року по 31.03.2013 року з урахуванням індексації; стягнуто витрати на правову допомогу.
Не погодившись із винесеним судовим рішенням, військова частина НОМЕР_1 міста Івано-Франківська оскаржила його в апеляційному порядку, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити. Вказує на пропуск позивачем строку звернення до суду.
В судових засіданнях представник скаржника апеляційну скаргу підтримав із зазначених у ній мотивів.
Позивач апеляційну скаргу заперечив за безпідставністю.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши наявні в справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, на основі наявних у справі доказів, колегія суддів дійшла переконання, що подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 06.02.2008 року наказом командира військової частини НОМЕР_2 Повітряних Сил Збройних Сил України за №8 та 25.02.2008 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 за №38 ОСОБА_1 призначено на посаду оперативного чергового командного пункту - оперативним черговим-офіцером з бойового управління командного пункту штабу, ВОС-0627004.
Відповідно до наказів командира військової частини НОМЕР_1 про допуск особового складу до несення бойового чергування в якості оперативного чергового командного пункту від 22.11.2011 року за №970, від 25.11.2012 року за №1249 позивач був допущений до несення бойового чергування в обсязі функціональних обов`язків в якості оперативного чергового та чергового офіцера з бойового управління командного пункту військової частини НОМЕР_1 .
Суд першої інстанції, задовольняючи частково позовні вимоги, виходив з протиправності дій відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачу додаткової щомісячної грошової винагороди за період з 24.10.2012 року по 31.03.2013 року відповідно до вимог наказу Міністра Оборони України від 05.12.2012 № 825 «Про внесення змін до Інструкції про розміри і порядок виплати військовослужбовцям, які займають посади у Військово-морських силах Збройних Сил України та льотного складу Збройних Сил України».
Колегія суддів частково погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних мотивів.
Категорії військовослужбовців, яким встановлюється щомісячна додаткова грошова винагорода передбачені постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 (зі змінами) «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій».
Порядок та умови виплати особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, які займають посади в органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, вищих військових навчальних закладах і військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів, установах та організаціях Збройних Сил України, щомісячної додаткової грошової винагороди визначає Інструкція про розміри і порядок виплати військовослужбовцям, які займають посади плаваючого та льотного складу Збройних Сил України, щомісячної додаткової грошової винагороди, затверджена наказом Міністра оборони України від 15.11.2010 року №595 (у редакції наказу Міністерства оборони України від 05.12.2012 №825), зареєстрована в Міністерстві юстиції України 06.09.2012 №1540/21852.
Зазначена Інструкція, зі змінами, в редакції наказів Міністерства оборони України, в тому числі наказу за №825 від 05.12.2012 року, застосовується з 24.10.2012 року.
Пунктом 2.3 цієї Інструкції визначено, що виплата винагороди здійснюється в розмірах до 100 відсотків місячного грошового забезпечення на місяць військовослужбовцям, які займають посади наземних авіаційних спеціалістів, що забезпечують безпеку польотів літаків та вертольотів, у військових частинах і підрозділах Повітряних Сил Збройних Сил України та Сухопутних військ Збройних Сил України за Переліком посад військовослужбовців - наземних авіаційних спеціалістів, які забезпечують безпеку польотів літаків та вертольотів, у військових частинах і підрозділах Повітряних Сил Збройних Сил України та Сухопутних військ Збройних Сил України (додаток 1).
Отже, умовою виплати вказаної винагороди є віднесення посад військовослужбовців - наземних авіаційних спеціалістів, які забезпечують безпеку польотів літаків та вертольотів, у військових частинах і підрозділах Повітряних Сил Збройних Сил України та Сухопутних військ Збройних Сил України до переліку, визначеному в додатку 1 до Інструкції.
В примітці до додатку 1 Інструкції зазначено, що виплата винагороди провадиться за умови, якщо передбачені в штаті військової частини за посадою, що займає військовослужбовець, цифрові позначення військово-облікової спеціальності і посади збігаються з цифровими позначеннями військово-облікової спеціальності та посади, зазначеними в цьому Переліку.
Посада позивача, як оперативний черговий-офіцер з бойового управління командного пункту, в Додатку 1 до Інструкції розділена на посади: оперативний черговий та офіцер бойового управління. Однак, цифрове позначення військової облікової спеціальності цих посад однакове 0627, коди посади 0846 та 1687.
Таким чином, умови для виплати позивачу щомісячної додаткової грошової винагороди наявні.
Виплата винагороди здійснюється з того дня, з якого військовослужбовці стали до виконання обов`язків за посадами, але не раніше дня видання наказу про призначення, та припиняється з дня, наступного за днем звільнення від обов`язків за посадою (пункт 4 Інструкції).
Винагорода виплачується військовослужбовцям за місцем штатної служби за минулий місяць одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць на підставі наказу командира (начальника) військової частини (установи, організації); командирам (начальникам) військових частин (установ, організацій) - на підставі наказів вищих командирів (начальників)(пункт 5 Інструкції).
Вказана щомісячна додаткова грошова позивачу винагорода за період з 24.10.2012 року по 31.03.2013 року не виплачувалася.
З врахуванням наказу Міністра оборони України від 15.11.2010 року №595 «Про затвердження Інструкції про розміри і порядок виплати військовослужбовцям, які займають посади плаваючого та льотного складу Збройних Сил України, щомісячної додаткової грошової винагороди» (у редакції наказу Міністерства оборони України від 05.12.2012 №825), позивач, 05.12.2013 року звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 із рапортом про нарахування йому, як офіцеру з бойового управління командного пункту військової частини НОМЕР_1 щомісячної грошової винагороди в розмірі 100% місячного грошового забезпечення за період з 24.10.2012 року до 01.04.2013 року.
Згідно з рапортом помічника командира військової частини НОМЕР_1 з правової роботи підстави для нарахування щомісячної додаткової грошової винагороди, установленої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року №889, порядок та умови якої визначені Інструкцією, оперативному черговому-офіцеру з бойового управління командного пункту військової частини НОМЕР_1 капітану ОСОБА_1 відсутні. Крім того, у вказаному рапорті містяться посилання на право такої винагороди з 01.04.2013 року, передбачене наказом Міністра оборони України №370 від 07.06.2013 року.
Відмова в нарахуванні та виплаті щомісячної додаткової грошової винагороди, як встановлено судом, позивачу доведена починаючи з 5 грудня 2013 року.
Пунктом 10 Інструкції визначено, що Командир (начальник) військової частини (установи, організації) має право зменшувати розміри винагороди за: порушення статутних правил несення служби; особисті незадовільні показники командирської, бойової та мобілізаційної підготовки; уживання алкогольних напоїв (наркотичних речовин) у службовий час, прибуття на службу в нетверезому стані (у стані наркотичного сп`яніння); порушення вимог законів та інших нормативно-правових актів, які призвели до поломок військової (спеціальної) техніки й озброєння, пошкодження майна, інших матеріальних збитків, а також завдали шкоди здоров`ю військовослужбовців або інших осіб. Військовослужбовцям зменшується розмір винагороди згідно з наказами командирів (начальників) за той місяць, у якому були допущені ці порушення, або за місяць, у якому ці накази надійшли до військової частини.
Матеріалами службової картки підрозділу військової частини НОМЕР_1 підтверджується, що оперативний черговий-офіцер з бойового управління командного пункту військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 дисциплінарних стягнень не мав, а, отже, підстави, передбачені п.10 Інструкції, для зменшення позивачу розміру вказаної допомоги, відсутні.
Посилання відповідача на лист Департаменту фінансів Міністерства оборони України №248/3/9/136 від 22.02.2013 року, згідно з яким позивач не має права на отримання додаткової щомісячної грошової винагороди у зв`язку з тим, що його посада має подвійне найменування, є безпідставним, оскільки даний лист-роз`яснення не є нормативно-правовим актом та суперечить Інструкції про розміри і порядок виплати військовослужбовцям, які займають посади у Військово-морських силах Збройних Сил України та льотного складу Збройних Сил України, щомісячної додаткової винагороди та наказу Міністра оборони України від 05 грудня 2012 року №825, тобто актам вищої юридичної сили.
Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що позивач пропустив строк звернення до суду.
Так, частиною 1 статті 99 КАС України встановлено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Відповідно до ч. 2 цієї статті для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно з ч. 3 цієї ж статті для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
З наведених вище приписів КАС України випливає, що адміністративний позов може бути поданий у межах строку звернення до адміністративного суду, визначеного цим Кодексом або іншими законами, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав.
Як вбачається із матеріалів справи, позивач до суду звернувся у грудні 2013 року, в якому просить задовольнити його позовні вимоги з 24.10.2012 року по 31.03.2013 року.
Таким чином, позов поданий з пропуском визначеного ч. 2 ст. 99 КАС України шестимісячного строку звернення до адміністративного суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.
Докази поважності пропуску строку звернення до суду позивач не надав.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла переконання, що доводи апеляційної скарги є частково обґрунтованими та частково спростовують висновки суду першої інстанції, а тому, з врахуванням пропущеного строку звернення до суду, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а позов - залишити без розгляду.
Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 203, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд -

ухвалив:

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 міста Івано-Франківська Міністерства оборони України задовольнити частково.
Скасувати постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27.01.2014 року в справі №809/4017/13-а.
Адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 міста Івано-Франківська Міністерства оборони України про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії залишити без розгляду.
Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20-ти днів після набрання нею законної сили, а уразі складення такої в порядку ч. 3 ст. 160 КАС України, протягом того ж строку з часу складення в повному обсязі.

Головуючий суддя Костів М.В.

Судді Шавель Р.М.

Бруновська Н.В.

Повний текст ухвали складений 02.06.2015 року.