Справа № 2а-84/08
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2010-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" червня 2010 р. справа № 2а-84/08

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Сафронової С.В.

суддів: Поплавського В.Ю. Уханенка С.А.

при секретарі судового засідання: Близнюк Т.Л.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Пологівської районної державної адміністрації на постанову Пологівського районного суду Запорізької області від 09 грудня 2008 року

у адміністративній справі № 2а-84/08 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Пологівської районної державної адміністрації, третя особа: Головне управління Державного казначейства України у Запорізькій області в особі управління Державного казначейства у Пологівському районі Головного управління Державного казначейства України у Запорізькій області про стягнення заборгованості по виплаті державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, -

в с т а н о в и л а :

Постановою Пологівського районного суду Запорізької області від 09 грудня 2008 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, визнано неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Пологівської районної державної адміністрації по нарахуванню та виплаті ОСОБА_1 з 09 липня 2007 року по грудень 2007 року включно державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі прожиткового мінімуму та стягнуто з відповідача на користь позивачки недоплачену державну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 9 липня 2007 р. по 31 грудня 2007 р. включно у розмірі 1862,94 грн. В решті позовних вимог судом відмовлено.

Вказана постанова суду першої інстанції оскаржена відповідачем з підстав порушення судом норм матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована Управління праці та соціального захисту населення Пологівської районної державної адміністрації невідповідністю судового рішення нормам чинного законодавства, неповним зясуванням судом обставин, які мають значення для справи, що призвело до неправильного і необґрунтованого її вирішення. Відповідач вказує на те, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку згідно наведеної норми Закону виплачується у розмірі, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб та середньомісячним сукупним доходом сімї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 гривень для незастрахованих осіб та не менше 23 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб, у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України. Крім того, суд не врахував зміст Закону України «Про Державний бюджет України за 2007 рік», яка була чинна до 09.07.2007 р., тобто до прийняття Конституційним Судом України Рішення, що свідчить про те, що допомога відповідно до ч.1 ст.15 Закону України «Про державну допомогу сімї з дітьми»повинна виплачуватися лише з 09.07.2007 р. Посилається на те, що згідно ч.2 ст.95 Конституції України будь-які видатки визначаються виключно Законом України «Про Державний бюджет України»на відповідний рік, а тому у 2007 р. позивачці виплачувалася допомога по догляду за дитиною у розмірі визначеному ст.56 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік».

При перегляді справи в апеляційному порядку колегією суддів встановлено, що предметом спору по цій справі є неправомірні дії територіального органу праці та соціального захисту населення щодо призначення, нарахування та виплати позивачці у період 2007 2008 р.р. державної допомоги по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку у розмірах менших ніж це визначено ст.15 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми».

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Пологівської районної державної адміністрації у звязку з народженням 04.12.2005 року дитини, і у період з квітня 2007 р. їй відповідачем нараховувалася та виплачувалася щомісячно державна допомога на дитину у розмірах відповідно до п.14 ст.71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік», а у 2008 р. у розмірах відповідно до ст.15 Закону України «Про допомогу сімям з дітьми»зі змінами, внесеними Законом України.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 суд першої інстанції керуючись положеннями Конституції України, Закону України «Про державну допомогу сімями з дітьми»та Закону «Про Конституційний Суд України», а також висновків Рішення Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09.07.2007 р., прийшов до правильного висновку про неможливість звуження змісту права позивачки на гарантований державою соціальний захист та обовязку держави в особі відповідача забезпечити належний її матеріальний рівень.

Колегія суддів погоджується з постановою суду першої інстанції в частині неправомірності дій відповідача щодо неврахування положень рішення Конституційного Суду України № 6-рп від 09.07.2007 р. та положень ст.15 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», а також в частині наявності підстав для відновлення прав позивачки на отримання допомоги по догляду за дитиною до трьох років у розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до шести років починаючи з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, оскільки при прийнятті рішення суд правильно керувався положеннями Конституційного Суду України № 6-рп від 09.07.2007 р., яке має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, що виникли внаслідок дії положень статі зазначеного закону та визнані неконституційними.

Ухвалене Конституційним Судом України рішення № 6-рп від 09.07.2007 р є остаточними і не може бути оскаржене, відповідно є обов'язковими до виконання на території України, тому відповідач зобовязаний був нараховувати і виплачувати позивачці допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для дітей віком до шести років починаючи з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 р.

Наведене повністю узгоджується з п.2 Рішення Конституційного Суду України № 15-рп/2000 від 14.12.2000 р. в якій зазначено, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані за Рішеннями Конституційного Суду України неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що відповідно до частини другої статті 152 Конституції України втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Обовязок відповідача забезпечити виконання ухваленого Конституційним Судом України рішення також випливає з положень ч.2 ст.70 Закону України «Про Конституційний Суд України»щодо порядку виконання рішень, висновків Конституційного Суду України.

Відповідно до ст.1 «Про державну допомогу сім`ям з дітьми»громадяни України, в сім'ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України. А відповідно до ст.5 цього Закону встановлено, що всі види державної допомоги сім'ям з дітьми, крім допомоги у зв'язку з вагітністю та пологами жінкам, призначаються і виплачуються органами соціального захисту населення за місцем проживання батьків дитини.

Органи управління праці та соціального захисту населення, які працюють в умовах як централізованої, так і децентралізованої виплати коштів призначеної соціальної допомоги, пільг та компенсацій, у тому числі: державної допомоги сім'ям з дітьми - є органами виконавчої влади і, відповідно, їх діяльність має підпорядковуватись вимогам наведеної норми Конституції та вимогам Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», яким встановлено гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги з урахуванням складу сім'ї, її доходів та віку дітей і спрямований на забезпечення пріоритету державної допомоги сім'ям з дітьми у загальній системі соціального захисту населення.

Таким чином, оскільки функції з призначення, нарахування та виплати допомоги по догляду за дитиною згідно Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми»діючим законодавством покладено саме на органи праці та соціального захисту населення, а тому доводи відповідача по справі стосовно неможливості залучення його по справі відповідачем є безпідставними та не відповідають дійсним обставинам по справі, а також суперечать приписам ст.19 Конституції України якою встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах наданих йому повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведене свідчить про безпідставність доводів апеляційної скарги відповідача щодо відсутності у нього обовязку донараховувати та виплатити позивачці починаючи з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року державної допомоги по догляду за дитиною у розмірі прожиткового мінімуму встановленого для дітей віком до 6 років.

Враховуючи встановлений судом першої інстанції факт нарахування та виплати позивачці у період з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 р. щомісячної державної допомоги по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку у розмірі нижчому, ніж це визначено законом, колегія суддів вважає, що відповідач ігноруючи висновки Рішення Конституційного Суду України № 6-рп від 09.07.2007 року та положення діючої з 09.07.2007 р. статті 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми», тим самим проявив у вказаний період часу бездіяльність.

За наведених обставин правильними висновки суду першої інстанції щодо обовязку відповідача донарахувати та виплатити позивачці суму недоотриманої нею державної допомоги за вказаний період часу виходячи із прожиткового мінімуму, встановленого для дітей віком до 6 років, який складав у липні-вересні 2007 р. суму у розмірі 463 грн. щомісячно та у жовтні-грудні 2007 р. суму у розмірі 470 грн. щомісячно, за відрахунком отриманих позивачкою сум допомоги у вказаний період часу.

Таким чином, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції у вищенаведеній частині належним чином мотивовано і за своїм змістом та формою судове рішення відповідає вимогам матеріального закону, тому апеляційна скарга відповідача в цій частині підлягає залишенню без задоволення.

Разом з тим, колегія суддів вважає помилковим рішення суду першої інстанції в частинні визначення способу захисту прав позивачки шляхом стягнення на її користь конкретно визначеної суми допомоги по догляду за дитиною. У такий спосіб суд першої інстанції вийшов за межі встановленої КАС України компетенції адміністративного суду та прийняв рішення, що стало матеріально-правовим фактом, який замість рішення субєкту владних повноважень породив правовідносини за участю позивачки, що не передбачається Законом

У разі встановлення судом факту протиправних дій або бездіяльності відповідача призначити та донарахувати допомогу по догляду за дитиною до трьох років, суд має зобов'язати відповідача вчинити певні дії. Тобто суд, встановивши порушення відповідачем закону при визначенні розміру допомоги, повинен примусити субєкта владних повноважень до належного виконання ним обов'язку щодо призначення та донарахування сум допомоги.

Адміністративний суд не наділений правом на призначення та визначення розміру виплати допомоги замість субєкту владних повноважень, ці дії відносяться до виключної компетенції субєкту владних повноважень відповідача.

Згідно до вимог ст.ст.2,11,162 КАС України визначений адміністративним судом спосіб захисту прав позивача не обовязково має збігатися з тим, що було обрано позивачем при зверненні до суду. Адміністративний суд має повноваження на захист прав позивача вийти за межі позову і визначити спосіб захисту відповідно та в межах визначених КАС України повноважень

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволення вимог позивачки стосовно стягнення конкретно визначеної суми допомоги та для відмови у задоволені позову в цій частині, з прийняттям нової постанови про зобовязання відповідача вчинити певні дії.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, ст.202, ст.205, ст.207 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Пологівської районної державної адміністрації задовольнити частково.

Постанову Пологівського районного суду Запорізької області від 09 грудня 2008 року скасувати в частині стягнення з управління праці та соціального захисту населення Пологівської районної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 недоплачену державну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 9 липня 2007 р. по 31 грудня 2007 р. включно у розмірі 1862,94 грн.

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з Управління праці та соціального захисту населення Пологівської районної державної адміністрації недоплачену державну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 9 липня 2007 р. по 31 грудня 2007 р. включно у розмірі 1862,94 грн. відмовити.

Визнати протиправними дії та зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Пологівської районної державної адміністрації донарахувати і забезпечити виплату ОСОБА_1 недоотримані нею у період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року суми державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, розрахованої відповідно до ст.15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми»виходячи із розміру прожиткового мінімуму встановленого законом для дітей віком до 6 років на час її виплати у період з липня по грудень 2007 року, за виключенням отриманих ОСОБА_1 у цей період сум допомоги.

В іншій частині постанову Пологівського районного суду Запорізької області від 09 грудня 2008 року щодо визнання неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Пологівської районної державної адміністрації з не нарахування та не виплати ОСОБА_1 державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців починаючи з наступного дня після виготовлення повного тексту постанови.

Повний текст постанови виготовлено 29 червня 2010 року.

Судді: Сафронова С.В.

ОСОБА_2

ОСОБА_3