Справа № 16043/09
Суддя: Поплавський В.Ю.
Дата ухвалення: 2010-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"21" січня 2010 р. справа № 2а-85/09
Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Поплавського В.Ю.
суддів: Сафронової С.В. Уханенка С.А.
при секретарі судового засідання: Фесовець А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Жовтоводської міської ради
на постанову Жовтоводського районного суду Дніпропетровської області від 13 квітня 2009 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Жовтоводської міської ради про стягнення щорічної одноразової допомоги на оздоровлення, -
В С Т А Н О В И Л А :
17 лютого 2009 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Жовтоводської міської ради про визнання неправомірними дій відповідача по нарахуванню та виплаті сум одноразової щорічної допомоги на оздоровлення, передбаченої ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»за 2003-2009 роки, стягнення з відповідача недоплаченої суми допомоги у сумі 12 831,60 грн.
Постановою Жовтоводського районного суду Дніпропетровської області від 13 квітня 2009 року позов задоволено частково: визнані протиправними дії відповідача щодо неповного нарахування та виплати позивачу щорічної допомоги на оздоровлення за 2007-2009 роки, стягнуто з відповідача на користь позивача недоотриману суму щорічної допомоги на оздоровлення за 2007-2009 роки в розмірі 7240 грн. В іншій частині позову відмовлено.
Не погодившись з постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду, оскільки вона винесена з порушенням норм матеріального права та ухвалити нове рішення по справі, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, а також правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивач є інвалідом ІІ групи внаслідок захворювання, що пов'язано з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії і на підставі статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»має право на щорічну допомогу на оздоровлення.
При виплаті щорічної допомоги на оздоровлення відповідач керувався постановами Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року №836 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та від 12 липня 2005 року №562 "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Згідно довідки відповідача (а.с.11) щорічна допомога на оздоровлення виплачувалась позивачу в наступних розмірах:
за 2003р. 26,70 грн., виплачена 27.05.2004р.;
за 2004р. 26,70 грн., виплачена 29.06.2005р.;
за 2005р. 120 грн., виплачена 17.10.2005р.;
за 2006р. 120 грн., виплачена 17.03.2006р.;
за 2007р. 120 грн., виплачена 20.02.2007р.;
за 2008р. 120 грн., виплачена 24.01.2008р.;
за 2009р. 120 грн., виплачена 27.01.2009р..
Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позовних вимог за 2003-2006 роки виходив з того, що позивачем було пропущено річний строк звернення в суд з позовом, встановлений статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України, та не доведено поважності причин пропуску, що відповідно до вимог статті 100 вказаного Кодексу є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував положення ст. 99 КАС України при розрахунку строків виходячи з наступного.
Позивач звернувся з позовом до суду 17 лютого 2009 року. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Про порушення своїх прав та законних інтересів щодо грошової допомоги на оздоровлення позивач знав щороку при отриманні грошової допомоги, а в суд з позовом звернувся у лютому 2009 року, тобто з пропуском встановленого законодавством строку.
Відповідно до статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України, яка визначає наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду, пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.
Оскільки відповідач в своєму запереченні на позов (а.с. 2) просив відмовити у задоволенні адміністративного позову у зв'язку з пропущення позивачем строку звернення до адміністративного суду, то позовні вимоги за 2003-2007 роки задоволенню не підлягають і в задоволенні цих позовних вимог слід відмовити за пропуском строку.
Пунктом 28 розділу ІІ Закону України від 28.12.2007, № 107-VI "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", частину 4 ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" було викладено в такій редакції: "одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України".
Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008 вказаний пункт Закону визнано неконституційним .

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визначені неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що в 2008 році щорічна допомога на оздоровлення була призначена та виплачена позивачу в розмірі встановленому законодавством України, що діяло на момент виплати, а тому позовні вимоги за 2008 рік задоволенню не підлягають.

Статтею 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік»надано право Кабінету Міністрів України у 2009 році встановлювати розмір соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними програмами.

В 2009 році змін та доповнень до ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" не вносилось та не приймалося. Тому ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" діє в редакції, яка була до внесення відповідних змін Законом України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", та передбачає виплату щорічної допомоги на оздоровлення інвалідам ІІ групи в розмірі пяти мінімальних заробітних плат.

Розмір мінімальної заробітної плати на час виплати допомоги на оздоровлення в 2009 році, а саме станом на 27.01.2009р. у відповідності до Закон України № 835-VI від 26.12.2008 складав 605 грн.

Таким чином, сума недоплаченої щорічної допомоги на оздоровлення за 2009 рік, з урахуванням проведених виплат, становить: 605 грн. х 5 120 грн. = 2905 грн.

Частиною 5 ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" встановлено, що щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам за місцем їх проживання органами соціального захисту громадян.

Крім того, згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 20.09.2005 р. № 936 "Порядок використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначено, що виплата таких компенсацій та допомог провадиться управліннями праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадян та центрами по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат (п. 4 Порядку). Таким чином, доводи апелянта щодо неналежного відповідача є безпідставними.

Доводи відповідача про відсутність кошторисних призначень для реалізації ч. 4 ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" не можуть бути підставою для невиконання вимог зазначеного Закону.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував в своїх рішеннях, що держава не може посилатися на відсутність коштів як на підставу невиконання нею взятих на себе зобов'язань.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині задоволених вимог за 2007-2008 роки та в задоволенні позовних вимог за цей період слід відмовити.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Жовтоводської міської ради - задовольнити частково.

Постанову Жовтоводського районного суду Дніпропетровської області від 13 квітня 2009 року скасувати в частині визнання протиправними дій Управління праці та соціального захисту населення Жовтоводської міської ради щодо неправильного нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення за 2007-2008 роки та стягнення з Управління праці та соціального захисту населення Жовтоводської міської ради на користь ОСОБА_1 недоотриманої суми щорічної допомоги на оздоровлення за 2007-2008 роки. В цій частині позовних вимог відмовити.

Викласти абзац третій постанови Жовтоводського районного суду Дніпропетровської області від 13 квітня 2009 року в наступній редакції: «Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Жовтоводської міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоотриману щорічну допомогу на оздоровлення за 2009 рік в сумі 2905 (дві тисячі девятсот пять) грн.».

В іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з дня проголошення.

Головуючий: В.Ю. Поплавський

Судді: С.А. Уханенко

ОСОБА_2