Справа № 569/13436/14-а
Суддя: Конюшко К.В.
Дата ухвалення: 2015-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" травня 2015 р. м. Київ К/800/10329/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Конюшка К.В.

суддів: Гончар Л.Я., Черпіцької Л.Т.

розглянувши в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Рівне Рівненської області на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 11 вересня 2014 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного 28 січня 2015 року

у справі № 569/13436/14-а

за позовом ОСОБА_2

до управління Пенсійного фонду України в м. Рівне Рівненської області

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В :

22.08.2014 ОСОБА_2 звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Рівне Рівненської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії.

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 11.09.2014, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного 28.01.2015, позов задоволено. Визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України в м. Рівне щодо відмови у виплаті ОСОБА_2 пенсії по інвалідності внаслідок Чорнобильської катастрофи у розмірі, визначеному постановою Рівненського міського суду від 22.09.2011 № 2а-6344/11. Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в м. Рівне провести нарахування та виплату ОСОБА_2 пенсії у розмірі, визначеному постановою Рівненського міського суду від 22.09.2011 № 2а-6344/11 в межах шестимісячного строку звернення до адміністративного суду, а саме з 22.02.2014.

Не погоджуючись з названими рішеннями судів попередніх інстанцій, управління Пенсійного фонду України в м. Рівне Рівненської області оскаржило їх у касаційному порядку.

У касаційній скарзі скаржник просив скасувати рішення судів попередніх інстанцій з мотивів порушення цими судами норм матеріального та процесуального права, прийняти нове рішення - про відмову у задоволенні позову.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження, установленому пунктом 1 частини першої статті 222 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України.

Згідно з частиною другою статті 220 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи і правильність застосування судами норм процесуального права, судова колегія дійшла висновку про те, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Як установлено судами попередніх інстанцій, постановою Рівненського міського суду від 08.04.2009, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 07.07.2011, зобов'язано УПФ в м. Рівне провести нарахування та виплату ОСОБА_2 пенсії з 14.01.2009 з розрахунку 8 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію у розмірі 75 % мінімальних пенсій за віком.

Крім того, постановою Рівненського міського суду від 22.09.2011 у справі № 2а-6344/11, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 10.04.2012, зобов'язано УПФ в м. Рівне провести нарахування та виплату на користь ОСОБА_2 з 01.01.2011 відповідно до статей 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії по інвалідності з розрахунку 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, виходячи виключно із законодавчо встановлених розмірів мінімальної пенсії за віком із врахуванням виплачених сум.

Позивач 27.08.2013 звернувся до відповідача із заявою, в якій просив відновити йому виплату пенсії у розмірі, визначеному постановою Рівненського міського суду 22.09.2011, тобто відповідно до статей 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з розрахунку 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, виходячи виключно із законодавчо встановлених розмірів мінімальної пенсії за віком.

Листом від 14.08.2014 № 332/13 відповідач повідомив позивача, що станом на 01.09.2013 розмір його пенсії по інвалідності внаслідок Чорнобильської катастрофи обчислений згідно з нормами постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та складає 2 707,30 грн.

Вважаючи такі дії відповідача щодо нарахування і виплати пенсії в розмірах відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не у розмірі, встановленому постановою Рівненського міського суду від 22.09.2011 у справі № 2а-6344/11, тобто відповідно до статей 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ОСОБА_2 звернувся з цим позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що з 22.02.2014 ОСОБА_2 має право на отримання пенсії в розмірах, передбачених статтями 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України частково погоджується зі вказаним висновком судів попередніх інстанцій з огляду на таке.

Відповідно до статті 49 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після, виникнення права на державну пенсію.

Згідно зі статтею 50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до постраждалих першої категорії, що є інвалідами II групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком.

Частиною четвертою статті 54 вказаного Закону встановлено, що в усіх випадках розмір пенсії для інвалідів IІ групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 8 мінімальних пенсій за віком.

Однак 19.06.2011 набув чинності Закон України від 14.06.2011 № 3491-VI «Про внесення змін до Закону України «Про Державний Бюджет України на 2011 рік», яким передбачено, що у 2011 році положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи із наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

На виконання вимог вищезазначеного закону Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 06.07.2011 №745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету», яка набрала чинності 23.07.2011.

Аналогічні положення були передбачені законами України «Про Державний бюджет України на 2012 рік» та «Про Державний бюджет України на 2013 рік».

Тобто у 2012 -2013 році норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовувались у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на відповідний рік.

Проте, починаючи з 01.01.2014 Закон України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» в редакції від 16.01.2014 не містив жодної норми, яка б обмежувала у 2014 року пряме застосування положень Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зокрема статей 50, 54 цього Закону, якими визначено розміри пенсії.

Водночас, 01.07.2014 Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» були внесені зміни до Закону України «Про Державний бюджет на 2014 рік» й Прикінцеві положення цього Закону доповнено пунктами 6-7, якими установлено, що норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік. Вищезазначені зміни до Закону України «Про Державний бюджет на 2014 рік» набули чинності лише з 03.08.2014.

З огляду на зазначене та виходячи з пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами, з 01.01.2014 по 02.08.2014 включно під час визначення розміру пенсії ОСОБА_2 застосуванню підлягали положення статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210.

За вказаних обставин колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що позов ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії підлягає частковому задоволенню в межах шестимісячного строку звернення до адміністративного суду, а саме з 22.02.2014 по 02.08.2014 включно.

Зважаючи на викладене, доводи касаційної скарги частково заслуговують на увагу, підтверджуються викладеними нормами права та встановленими обставинами справи, у зв'язку з чим оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню.

Відповідно до частини першої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, якщо обставини справи встановлені повно і правильно, але суди першої та апеляційної інстанцій порушили норми матеріального чи процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

Керуючись статтями 210 - 232 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Рівне Рівненської області задовольнити частково.

Постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 11 вересня 2014 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного 28 січня 2015 року в цій справі скасувати.

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково. Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в м. Рівне щодо відмови у виплаті ОСОБА_2 пенсії по інвалідності внаслідок Чорнобильської катастрофи у розмірі, визначеному постановою Рівненського міського суду від 22.09.2011 № 2а-6344/11. Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в м. Рівне провести нарахування та виплату ОСОБА_2 пенсії у розмірі, визначеному постановою Рівненського міського суду від 22.09.2011 № 2а-6344/11 в межах шестимісячного строку звернення до адміністративного суду, а саме з 22.02.2014 по 02.08.2014.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України у строк та у порядку, визначеними статтями 237 - 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.