Справа № 826/3441/15
Суддя: Бистрик Г.М.
Дата ухвалення: 2015-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/3441/15 Головуючий у 1-й інстанції: Кротюк О.В. Суддя-доповідач: Бистрик Г.М.
У Х В А Л А

Іменем України

28 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Бистрик Г.М.,

суддів: Желтобрюх І.Л., Мамчура Я.С.,

при секретарі: Гуменюк Т.В.,

розглянувши у судовому засіданні адміністративну справу за апеляційними скаргами позивача ОСОБА_2, відповідачів Прокуратури Дніпропетровської області, Дніпропетровської обласної державної адміністрації на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 квітня 2015року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Генеральної прокуратури України, Прокуратури Дніпропетровської області, Голови Дніпропетровської обласної державної адміністрації Коломойського І.В., Дніпропетровської обласної державної адміністрації про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до Генеральної прокуратури України Прокуратури Дніпропетровської області, Голови Дніпропетровської обласної державної адміністрації Коломойського І.В., Дніпропетровської обласної державної адміністрації про визнання протиправними дій, зобов'язати вчинити дії.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 квітня 2015 року адміністративний позов задоволено частково; визнано дії Генеральної прокуратури України щодо передачі звернення ОСОБА_2 від 23.11.2014 до Прокуратури Дніпропетровської області противоправними; визнано бездіяльність Генеральної прокуратури України противоправною відносно не пересилання звернення ОСОБА_2 від 23.11.2014 року за належністю у відповідності до ч.3 ст. 7 Закону України «Про звернення громадян»; визнано бездіяльність Прокуратури Дніпропетровської області противоправною відносно не пересилання звернення ОСОБА_2 від 23.11.2014 року за належністю у відповідності до ч.3 ст. 7 Закону України «Про звернення громадян»; зобов'язано Прокуратуру Дніпропетровської області переслати звернення ОСОБА_2 щодо притягнення до адміністративної відповідальності посадових осіб Дніпропетровської облдержадміністрації за належністю, у відповідності до ч.3 ст. 7 Закону України «Про звернення громадян»; визнано бездіяльність Дніпропетровської обласної державної адміністрації щодо не надання відповіді на звернення ОСОБА_2 від 12.11.2014 в строк, встановлений Закону України «Про звернення громадян»; визнано бездіяльність Дніпропетровської обласної державної адміністрації відносно не пересилання звернення ОСОБА_2 від 12.11.2014 за належністю у відповідності до ч.3 ст. 7 Закону України «Про звернення громадян»; в іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним судовим рішенням, позивач та відповідачі Прокуратура Дніпропетровської області, Дніпропетровська обласна державна адміністрація подали апеляційні скарги, в якій позивач просить скасувати постанову суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі, а відповідачі - скасувати судове рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі.

Представники сторін в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, відповідно до ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає судовому розгляду справи. У зв'язку з цим, відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши в судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанову суду - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції всебічно, повно та об'єктивно розглянув справу, правильно встановив обставини, наданим доказам дав правильну правову оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення вимог позивача.

Позивач звернувся до Голови Дніпропетровської облдержадміністрації Коломойського І.В. зі зверненням, в якому просив: зайняти чітку позицію щодо прийняття рішення, - або полишити посаду державного службовця (голови Дніпропетровської ОДА), або позбавитись подвійного (потрійного) громадянства; добровільно відшкодувати інваліду І групи ОСОБА_2 завдану матеріальну шкоду (яка полягає у втраченому шансі на своєчасне отримання ліків, та засобів реабілітації), та моральну шкоду завданої внаслідок протиправної поведінки щодо неї як громадянки України представником держави Коломойським І.В. щодо невиконання зобов'язання як державного службовця щодо додержання Конституції та законів України (відповідальності як представника держави перед громадянами), шляхом надання засобів реабілітації, медичних приладів, елементарних побутових приладів згідно переліку, що зазначений в звернені; здійснити позивні дії щодо забезпечення ОСОБА_2 як інваліду з тяжкою формою інвалідизації щомісячну матеріальну допомогу у розмірі рівнозначній сумі за аналогічних обставин громадянам Великобританії , на весь час інвалідності; здійснити позитивні дії щодо забезпечення ОСОБА_7 як особі яка здійснює постійний сторонній догляд за інвалідом з тяжкою формою інвалідизації яка потребує постійного стороннього догляду - ОСОБА_2, щомісячну матеріальну допомогу у розмірі рівнозначному сумі яка виплачується за аналогічних обставин громадянам Великобританії, на весь час здійснення догляду; здійснити позитивні дії щодо забезпечення ОСОБА_2, та ОСОБА_7 доступ до якісного правосуддя - Високого суду правосуддя в Лондоні, так і представлення інтересів в цьому суді кваліфікованим правозахисником (адвокатом); розглянути наше звернення, та прийняти рішення на протязі тижня, відповідно до ст. 20 закону України «Про звернення громадян», оскільки вирішення піднятих питань є терміновим а їх зволікання є катуванням для інваліда.

Зазначене звернення позивача зареєстровано Дніпропетровською облдержадміністрацію 19.11.2014 року. Листом від 03.12.2014 року №1421/139-14 заявнику надано відповідь, зокрема, зазначено, що порушені питання в звернені не відносяться до компетенції Дніпропетровською облдержадміністрацію та рекомендовано для вирішення питання надання матеріальної допомоги звернутися до органу соціального захисту населення за місцем проживання.

Вважаючи, що вказаним листом Дніпропетровською облдержадміністрацію відмовлено у наданні обґрунтованої відповіді на звернення, позивач звернувся зі скаргою до Генеральної прокуратури України.

Генеральною прокуратурою України вказану скаргу було направлено за належністю до Прокуратури Дніпропетровської області 03.12.2014 №19-р.

Листом від 16.12.2014 року № 07/14-4406-2014 ОСОБА_2 повідомлено про набуття чинності 26.10.2014 року окремих положень Закону України «Про прокуратуру» № 1697 від 14.10.2014 року згідно яких прокуратура не здійснює функцію нагляду за додержанням і застосування законів, а проведення перевірок, зокрема, з питань додержання вимог Закону України «Про звернення громадян» та надання оцінки діям посадових осіб Дніпропетровської облдержадміністрації виходить за межі повноважень органів прокуратури

Відповідно до частини 3 статті 7 Закону України «Про звернення громадян» № 393/96-ВР від 02.10.1996 року, якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз'ясненнями.

Статтею 19 Закону України «Про звернення громадян» визначено, зокрема, що органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що Генеральна прокуратура України протиправно і безпідставно переслала до прокуратури Дніпропетровської області звернення позивача, оскільки остання не могла надати належну відповідь в силу внесених до законодавства змін.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про звернення громадян» встановлює, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Заяви (клопотання) Героїв Радянського Союзу, Героїв Соціалістичної Праці, інвалідів Великої Вітчизняної війни розглядаються першими керівниками державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій особисто.

Враховуючи те, що позивач не належить до вищезазначених категорій осіб, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідач правомірно передав на розгляд подану позивачем заяву юридичному управлінню облдержадміністрації.

Згідно зі статтею 20 Закону України «Про звернення громадян» звернення громадян розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення,

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що звернення позивача зареєстровано в Дніпропетровської облдержадміністрації 19.11.2014 року за №М-15447 та розглянуто останньою 03.12.2014 року, про що листом №1421/0/139-14 повідомлено заявника. Тобто, відповідь на звернення позивача надано з порушенням встановлених законом строків, а тому, оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині задоволення відповідних позовних вимог є законним та обґрунтованим.

При цьому, колегія суддів не вбачає протиправності дій відповідача Дніпропетровської обласної державної адміністрації в частині відсутності інформації по суті поданого звернення ОСОБА_2, оскільки відповідь на звернення було ним надана.

Також, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що обставини подвійного громадянства Голови Дніпропетровської обласної державної адміністрації Коломойського І.В. не стосуються соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів позивача, а тому відсутні підстави для зобов'язання голови Дніпропетровської облдержадміністрації надати відповідь на звернення позивача від 12.11.2014 року.

Стосовно вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.95 року №4, у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Згідно з пунктом 3 зазначеної Постанови, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що незгода з відповіддю за наслідком розгляду звернення позивача, без підтвердження належними доказами факту заподіяння в наслідок цього моральної шкоди, не є підставою для відшкодування останньої.

Отже, суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального права, правову позицію з приводу яких аргументовано виклав в мотивувальній частині оскаржуваного сторонами рішення.

Доводи апеляційних скарг не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права.

Оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 41, 158, 160, 167, 195, 196, 198, 199, 200, 205, 206, 212, 254, КАС України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги позивача ОСОБА_2, відповідачів Прокуратури Дніпропетровської області, Дніпропетровської обласної державної адміністрації - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 квітня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки передбаченні ст. 212 КАС України.

Повний текст ухвали суду виготовлено 03.06.2015 року.

Головуючий суддя: Бистрик Г.М.

Судді: Желтобрюх І.Л.

Мамчур Я.С.

Головуючий суддя Бистрик Г.М.

Судді: Мамчур Я.С

Желтобрюх І.Л.