Справа № 2-а-265/11
Суддя: Німко Н. П.
Дата ухвалення: 2011-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-265/11
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" лютого 2011 р. м.Бережани

Бережанський районний суд Тернопільської області

в складі:

головуючої - судді Німко Н.П.

при секретарі Олексів О.Б.

за участі позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Бережани справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 Пенсійного Фонду України в Бережанському районі про визнання незаконною відмови у призначенні пільгової пенсії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача ОСОБА_3 Пенсійного Фонду України в Бережанському районі із вимогами визнати неправомірними дії службових осіб відповідача у відмові призначення йому ( позивачу) пенсії та зобовязати відповідача призначити йому ( позивачу) пенсію за вислугу років, незалежно від віку відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 909 від 4 листопада 1993 року. В обґрунтування заявлених вимог послався на те, що з 01 грудня 1985 року по даний час він працює у навчальному закладі (спочатку Бережанському технікумі механізації та електрифікації сільського господарства, який пізніше був реорганізований в коледж, а в 2000 році в Бережанський агротехнічний інститут Національного аграрного університету) на посаді майстра виробничого навчання і впродовж всього часу здійснює підготовку студентів за спеціальністю механізація сільського господарства за освітньо-кваліфікаційним рівнем - молодший спеціаліст 1-го рівня акредитації за робітничою професією «Тракторист машиніст». Оскільки стаж його роботи на вищевказаній посаді складає більше двадцяти пяти років і у нього виникло право на призначення йому пільгової пенсії, звернувся із відповідною заявою до відповідача. На таке його звернення, 20 грудня 2010 року відповідачем у призначенні йому зазначеної пенсії було відмовлено з тих підстав, що з 08 червня 2000 року навчальному закладу, у якому він працює, присвоєно ІІІ- й рівень акредитації і з цього часу його стаж роботи, як майстра виробничого навчання, не зараховується до трудового стажу, необхідного для призначення пільгової пенсії. Вважаючи таку відмову відповідача безпідставною, звернувся за захистом своїх прав до суду, оскільки з 01 грудня 1985 року він постійно працює на посаді майстра виробничого навчання Бережанського агротехнічного інституту, який діє в складі Національного аграрного університету з правом юридичної особи і продовжує готувати фахівців за І- м рівнем акредитації, що дає йому право виходу на пенсію за вислугу років при наявності спеціального стажу від 25 років, незалежно від віку.

В судовому засіданні позивач свій позов підтримав, просить його задовольнити, дав суду пояснення аналогічні змісту позовної заяви.

Представник відповідача ОСОБА_3 Пенсійного фонду в Бережанському районі в судовому засіданні позову не визнала, просить в його задоволення відмовити, подала суду письмові заперечення. Визнала, що ОСОБА_1 з 01 грудня 1985 року по даний час працює майстром виробничого навчання у вказаному позивачем навчальному закладі, - спочатку у Бережанському технікумі механізації та електрифікації сільського господарства, який в подальшому було перейменовано у Бережанський агротехнічний інститут.

Також, зазначила, що відповідно до рішення Державної акредитаційної комісії від 25 жовтня 2001 року, Міністерство освіти і науки України видало Бережанському агротехнічному інституту сертифікат, згідно якого інститут акредитовано в цілому за ІІІ -м рівнем акредитації, терміном дії до 01 липня 2011 року. А тому вважає, що до стажу роботи позивача, який дає йому право на пенсію за вислугу років, повинен зараховуватися лише період його роботи з 01 грудня 1985 року по 25 жовтня 2001 року, що складає 15 років 10 місяців 25 днів і не є достатнім для призначення позивачу пільгової пенсії за вислугу років. Період роботи позивача з 25 жовтня 2001 року не може бути зарахованим в спеціальний стаж для призначення такого виду пенсії, оскільки інститут ( в якому працює позивач) є вищим навчальним закладом ІІІ-го рівня акредитації. В решті, дала пояснення аналогічні змісту поданих суду письмових заперечень проти позову.

Суд, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

У відповідності до ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» від 11 вересня 1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.

У відповідності до пункту 3 частини 1 ст. 18 Кодексу адміністративного судочинства України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з субєктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат…

Відповідно до п.1 розділу XV «Прикінцеві Положення «Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»до запровадження пенсійного забезпечення через професійні і корпоративні фонди, пенсії призначаються за нормами цього Закону за наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення». Тобто, пенсії за вислугу років працівника, зокрема освіти, призначаються, незалежно від віку, при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України № 909 від 4 листопада 1993 року «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоровя та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років»із змінами та доповненнями від 26 вересня 2002 року та від 12 листопада 2004 року, право виходу на пенсію мають майстри виробничого навчання і вищих навчальних закладів І- ІІ рівнів акредитації при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років, незалежно від віку.

У відповідності до ст. 43 Закону України від 4 червня 1991 року «Про освіту», вищі навчальні заклади певного рівня акредитації можуть здійснювати підготовку фахівців за освітньо-кваліфікаційними рівнями, які забезпечують навчальні заклади нижчого рівня акредитації, можуть створювати різні типи навчально-науково виробничих комплексів, обєднань, центрів, інститутів, філій, коледжів, ліцеїв, гімназій…. Третій та четвертий рівні акредитації ( залежно від наслідків акредитації) встановлені для інституту, консерваторії, академії та університету. … Вищі навчальні заклади здійснюють підготовку фахівців за такими освітньо-кваліфікаційними рівнями :

Молодший спеціаліст забезпечують технікуми, училища, інші вищі навчальні заклади першого рівня акредитації ;

Бакалавр забезпечують коледжі, інші вищі навчальні заклади другого рівня акредитації;

Спеціаліст, магістр забезпечують вищі навчальні заклади третього і четвертого рівнів акредитації.

Вищі навчальні заклади певного рівня акредитації можуть здійснювати підготовку фахівців за освітньо-кваліфікаційними рівнями, які забезпечують навчальні заклади нижчого рівня акредитації.

Вищі навчальні заклади у встановленому порядку можуть створювати різні типи навчально-науково-виробничих комплексів, обєднань, центрів, інститутів, філій, коледжів, ліцеїв, гімназій.

Згідно Положення про державний вищий навчальний заклад»(затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 5 вересня 1996 року за № 1074), пунктом 10 визначено, що вищі навчальні заклади за погодженням з міністерствами, у підпорядкуванні яких вони перебувають, можуть готувати фахівців за всіма освітньо-професійними програмами навчальних закладів нижчого рівня акредитації, якщо вони утворили комплекс з іншими навчальними закладами, які проводять підготовку за програмами такого рівня. Згідно п.22 постанови КМ України № 65 від 20 січня 1998 року «Про затвердження Положення про освітньо -кваліфікаційні рівні», освітньо професійна програма підготовки молодшого спеціаліста реалізується, як правило, вищими навчальними закладами 1-го рівня акредитації. Вищий навчальний заклад більш високого рівня акредитації може здійснювати підготовку молодших спеціалістів, якщо в його складі є вищий навчальний заклад 1-го рівня акредитації або відповідний структурний підрозділ.

Судом встановлено, що наказом № 212 від 08 червня 2000 року Національного аграрного університету створено Бережанський агротехнічний інститут Національного аграрного університету на базі Бережанського агротехнічного коледжу. Інститут діє в складі Національного аграрного університету з правом юридичної особи і продовжує здійснювати підготовку фахівців за І-м та ІІ -м рівнями акредитації.

Постановою КМ України № 434 від 06 травня 2001 року встановлено, що студенти Бережанського агротехнічного коледжу, який ліквідується, продовжують навчання у Бережанському агротехнічному інституті.

Міністерство освіти і науки України видало Бережанському агротехнічному інституту сертифікат відповідно до рішення Державної акредитаційної комісії від 25 жовтня 2001 року, яким визнано інститут акредитованим за статусом вищого навчального закладу освіти ІІІ-го рівня, термін дії сертифікату до 1 липня 2011 року.

Окрім цього, Міністерством освіти України Бережанський агротехнічний інститут відповідно до рішення ДАК від 20 червня 2000 року визнано акредитованим за І-м та ІІ -м рівнем, термін дії сертифіката був встановлений до 1 липня 2005 року, а рішенням ДАК від 19 квітня 2005 року інституту видано сертифікат І-го рівня акредитації, терміном дії до 1 липня 2010 року. На підставі сертифікатів Бережанському агротехнічному інституту було видано ліцензії та надано право готувати, окрім спеціалістів вищої освіти і молодших спеціалістів.

Отже, Бережанський агротехнічний інститут був створений на базі коледжу в червні 2000 року, діє в складі Національного аграрного університету, має не тільки сертифікат ІІІ-го рівня акредитації, а і І-го та ІІ -го рівнів, які видані в установленому Законом порядку Міністерством Освіти і Науки України за погодженням Національного аграрного Університету на підставі постанов Кабінету Міністрів України та відповідно до рішень Державної Акредитаційної комісії.

Окрім цього, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 постійно працював з 01 грудня 1985 року по час звернення до відповідача на посаді майстра виробничого навчання спочатку у Бережанському технікумі механізації та електрифікації сільського господарства, а пізніше з червня 2000 року у Бережанському агротехнічному інституті Національного аграрного університету, який згідно Статуту є правонаступником технікуму механізації та електрифікації сільського господарства і Бережанського агротехнічного коледжу. На протязі вказаного періоду позивач здійснював підготовку студентів за спеціальністю «механізація сільського господарства»освітньо-кваліфікаційного рівня «молодший спеціаліст»І рівня акредитації, за робітничою професією «тракторист-машиніст», що підтверджується навчальними планами інституту, типовою програмою індивідуального навчання підготовки молодших спеціалістів, Положенням майстра виробничого навчання та іншими доказами по справі.

Отже, як вбачається із системного аналізу наведених правових норм та встановлених у судовому засіданні обставин справи, які підтверджені в судовому засіданні належними і допустими доказами, Бережанський агротехнічний інститут, в якому працював позивач, маючи ІІІ рівень акредитації, одночасно здійснював підготовку і спеціалістів за освітньо-кваліфікаційним рівнем «молодший спеціаліст»І рівня акредитації.

Таким чином, на підставі здобутих в судовому засіданні доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача є підставними і таким, що підлягають до повного задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 6, 9-12, 158-163 КАС України та Постановою КМ України за № 909 від 4 листопада 1993 року «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоровя та спеціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років»із змінами і доповненнями від 26 вересня 2002 року та 12 листопада 2004 року, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

Визнати неправомірними дії службових осіб ОСОБА_3 Пенсійного Фонду у Бережанському районі у відмові позивачу ОСОБА_1 призначення пенсії.

Зобовязати відповідача ОСОБА_3 Пенсійного Фонду у Бережанському районі призначити позивачу ОСОБА_1 пенсію за вислугу років, незалежно від віку відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 909 від 4 листопада 1993 року.

Постанова може бути оскаржена до Львівського Апеляційного Адміністративного суду через Бережанський районний суд Тернопільської області

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається у письмовій формі протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України,а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Бережанського районного суду

Тернопільської області ОСОБА_4