Справа № 2-а-1876/11
Суддя: Савченко О. А.
Дата ухвалення: 2011-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-1876/11 року
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2011 року Менський районний суд

Чернігівської області

у складі:

головуючого судді: Савченка О.А.

при секретарі: Солонар В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Менському районі про визнання протиправними дій відповідача, зобов'язання здійснити призначення, перерахунок, обчислення та виплату пенсії учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Менському районі Чернігівської області про визнання дій відповідача щодо виплати додаткової пенсії як учаснику ліквідації на ЧАЕС згідно Закону України Про статус і соціальний захист громадян , які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи незаконними та зобов»язання відповідача здійснити призначення, перерахунок, обчислення та виплату пенсії учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Мотивував позивач своє звернення тим, що відповідач відмовив позивачеві у виплаті додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю особі, віднесеній до категорії № 2, у тій сумі, яка зазначена у ч.1 ст.49 Закону України Про статус і соціальний захист громадян , які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи № 796-ХІІ від 28.02.1991 року .

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявилися, надали суду заяви про можливість розгляду справи за їх відсутності .

За таких обставин, враховуючи заяви сторін, суд дійшов висновку про можливість розгляду даної справи без участі сторін , за наявних у справі доказів.

У відповідно ст. до вимог ст. 41 ч1, ст.12 ч.6 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється .

Відповідач надав до суду заперечення на позовні вимоги, в яких зазначив, що відповідно до ч.1 та 2 ст. 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобовязання та платежі з бюджету можна здійснити лише за наявності відповідного бюджетного призначення . Згідно з пунктом 5 ст. 51 Бюджетного кодексу України, розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобовязання та проводять видатки тільки в межах бюджетних асигнувань .

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав .

Судом встановлено , що позивач є учасником ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС другої категорії, що підтверджується посвідченням Серії А № 110637, виданого 23 липня 1992 року, ( а.с.4 ).

На підставі зазначеного, суд вважає, що позивач дійсно є постраждалим внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС та має право на отримання додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю в розмірі 30 процентів мінімальної пенсії за віком, передбаченого ст.49 ч.1 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи .

Конституційний Суд України відзначив, що зупинення дії положень законів, якими визначено права і свободи громадян, їх зміст та обсяг, є обмеженням прав і свобод і може мати місце лише у випадках, передбачених Основним Законом України . У статті 64 Конституції України вичерпно визначено такі випадки, а саме передбачено, що в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод людини із зазначенням строку дії цих обмежень, та визначено ряд прав і свобод, які можуть не бути обмежені за жодних обставин .

Суд не приймає до уваги заперечення відповідача з обґрунтуванням своєї позиції посиланням на норми закону і підзаконних нормативних актів, виходячи з наступного .

Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи Кабінет Міністрів України не уповноважений на свій розсуд змінювати, в тому числі зменшувати конкретні розміри компенсацій і допомоги, встановлені цим законом в тому числі на оздоровлення .

Відповідно до п.6 ч.1 ст.92 Конституції України виключно законами визначаються, зокрема, основи соціального захисту, а ст. 75 встановлює, що єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент - Верховна Рада України, Конституція не надавала права парламенту делегувати свої повноваження іншим державним органам, а останнім нормативно-правовими актами змінювати положення законів .

Враховуючи те, що позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, він наділений державою певним правовим статусом, який включає в себе й право на додаткові елементи соціального захисту, зокрема право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення у відповідному розмірі .

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України .

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне зазначити, що реалізація особою права, яке повязане з отриманням бюджетних коштів і базується на нормах спеціальних нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органів державної влади на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобовязань судом до уваги не приймається .

Відповідно ч.3 ст.22 Конституції України , при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження підзаконним актом змісту та обсягу права, наданого Законом України Про статус і соціальний захист громадян , які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи - є безпідставними .

Відповідно ст. 13 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", держава бере на себе відповідальність за завдану шкоду громадянам та зобов'язується відшкодувати її .

Правовою підставою позовних вимог є розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, передбачену ст.50 Закону України " Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи ", зокрема : особам віднесеним до категорії 2 - 30 % мінімальної пенсії за віком (Згідно Закону України " Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", внесені зміни в Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" З 01.01.2008 року, особам, віднесеним до 2-ї категорії щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначається в розмірі 15 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність ). Внесені зміни до ст.49 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" Законом "№ 107-УІ від 28.12.2007 року було визнано рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року як неконституційними.

Згідно матеріалів справи, додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, позивач отримує в розмірі 114,60 грн. ( 15% прожиткового мінімуму , встановленого законом для осіб, які втратили працездатність), що не відповідає розміру 30 % мінімальної пенсії за віком .

Відповідно ст. 99 ч.2 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав.

Керуючись ст.ст. 13, 49, 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Рішенням Конституційного суду України № 10-рп / 2008 від 22.05.2008 року, ст.19 Конституції України, ст. 158- 163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Менському районі про визнання протиправними дій відповідача, зобов'язання здійснити призначення, перерахунок, обчислення та виплату пенсії учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України в Менському районі Чернігівської області ОСОБА_1 щодо обчислення та виплати додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю як учаснику ліквідації наслідків аварії Чорнобильської АЕС ІІ категорії, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Менському районі Чернігівської області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, особі віднесеній до 2 категорії учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, в порядку ст.ст. 49, 51 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком за період з 20.10.2010 року і по день розгляду справи 17.05.2011 року з урахуванням зміни розміру мінімальної пенсії та виплачених раніше сум.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя:

ОСОБА_2