Справа № П/811/3067/14
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2015-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П/811/3067/14

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

20 травня 2015 року

справа № П/811/3067/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Мельника В.В.

суддів: Юхименка О.В. Нагорної Л.М.

за участю секретаря судового засідання: Лащенка Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу

Кіровоградської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області

на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2014 року у справі №П/811/3067/14

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрогрупа Деметра»

до

про

Кіровоградської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області

визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2014 року відкрито провадження в адміністративній справі №П/811/3067/14.

Позивач, посилаючись на доводи, викладені у позовній заяві, зокрема, зазначив, що висновок податкового органу про завищення суми від’ємного значення різниці між сумою податкового зобов’язання та сумою податкового кредиту ПДВ податкової декларації за травень 2014 року в розмірі 1561174,00 грн. є безпідставним, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято необґрунтовано та є незаконним.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2014 року у справі №П/811/3067/14 адміністративний позов задоволено. (суддя – Притула К.М.)

Постанова суду першої інстанції мотивована, зокрема, тим, що відповідачем безпідставно, всупереч фактичним обставинам справи, зроблено висновок про завищення позивачем від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту ПДВ податкової декларації за травень 2014 року в розмірі 1561174,00 грн.

Відповідач – Кіровоградська об’єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області, не погодившись з вищезазначеною постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2014 року у справі №П/811/3067/14 та відмовити у задоволенні адміністративного позову.

В обґрунтування апеляційних вимог відповідач зазначив, що на порушення вимог Податкового кодексу України, позивачем завищено суму податкового кредиту в декларації за травень 2014 року на суму ПДВ 1561174,00 грн. Податковий орган вказує, що податкові накладні, отримані позивачем від контрагента за угодою, оформлені з порушенням ст.45 глави І розділу ІІ, ст.201.1, ст.201.2 ст. 201 Податкового кодексу України, п.2, п.4 Наказу Міністерства доходів і зборів України від 14 січня 2014 року №10.

02 квітня 2015 року на адресу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду надійшли письмові заперечення позивача на апеляційну скаргу, в яких останній зазначає, що підхід податкового органу до виявлених порушень заповнення податкових накладних є формальним, оскільки відносно податкових накладних №2, 5, 9 не дотримано лише порядку розташування даних адреси, в той час як сама адреса не відрізняється ні назвою міста, ні вулицею або номером будинку. Стосовно виявлених відповідачем недоліків видаткових накладних № 2 від 31 травня 2014 року, №5 від 31 травня 2014 року, №9 від 31 травня 2014 року позивач вказує, що нормами Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Мінфіну від 24.05.95р №55, не передбачено обов’язковість зазначення дати та номера договору. Право платника на формування податкового кредиту виникає у разі реального придбання товарів, робіт (послуг) з господарською метою. Позивач просить залишити без змін оскаржуване рішення суду.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06 квітня 2015 року за клопотанням позивача постановлено проводити апеляційний розгляд справи в режимі відеоконференції за участі Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрогрупа Деметра».

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, просив скасувати постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2014 року у справі №П/811/3067/14 та відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Представник позивача проти задоволення вимог апеляційної скарги заперечував, просив залишити без змін оскаржуване рішення суду першої інстанції.

У судовому засіданні, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до матеріалів справи, посадовою особою відповідача в період з 01 серпня 2014 року по 07 серпня 2014 року проведено документальну позапланову виїзну перевірку достовірності нарахування позивачем від’ємного значення різниці між сумою податкового зобов’язання та сумою податкового кредиту податку на додану вартість за травень 2014 року, результати якої оформлено актом №409/11-23-15-02/303957046 від 11.08.2014 року.

У податкових накладних місцезнаходження покупця, продавця заповнено не державною мовою («Украина», «дом») та не в тому порядку, який зазначений в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Також у підприємства відсутні транспортні накладні, договір на складське зберігання товару, які б свідчили про здійснення господарської операції. Поряд з цим, у видатковій накладній не зазначено № та дату договору про спільну діяльність, відсутній № та дата довіреності, за якою отримано товар.

Висновками акту перевірки встановлено порушення позивачем п.198.1, п.198.6 ст.198, п.200.1 ст.200, п.201.1, п.201.2, п.201.7, п.201.10 ст.201 ПК України, позивачем завищено суму від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту податку на додану вартість (рядок 19) податкової декларації за травень 2014 року в розмірі 1561174 грн.

Відповідно до п.198.1. ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

У відповідності до п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, в якій зазначаються обов'язкові реквізити визначенні даною статтею. Податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів, послуг.

Пункт 198.6 ст.198 Податкового кодексу України встановлює, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п.201.11 ст.201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Водночас відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Колегія суддів звертає увагу на те, що необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються тощо.

При цьому сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов’язаннях платника податків у зв’язку з його господарською діяльністю мали місце.

Також необхідно наголосити на тому, що саме на податкові органи покладається обов’язок надати достатні докази на обґрунтування висновків про порушення платником податків норм податкового законодавства, на підставі яких такому платникові визначено відповідні грошові зобов’язання, а відповідно і довести відсутність фактичного здійснення господарської операції.

Судом встановлено, що 21.02.2014 року між ТОВ «Агрогрупа Деметра» та ДП «Конярство України» в особі керівника філії «Дібрівський кінний завод №62» ДП Конярство України» було укладено договір №21/02 про спільний обробіток земельної ділянки.

На підтвердження здійснення господарських операцій позивачем надано копії податкових накладних, видаткових накладних, товарно-транспортних накладних, актів виконаних робіт, акту наданих послуг, акту приймання-передачі незавершеного будівництва.

За викладених обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що описані відповідачем в акті перевірки недоліки первинної документації позивача не є такими, що доводять відсутність факту здійснення останнім господарських операцій та не спростовують сукупність даних, що містяться в інших первинних документах, наданих позивачем.

Відповідно до ч. 2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У пункті 110 рішення Європейського суду з прав людини від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вастберга таксі Актіеболаг» та Вуліч проти Швеції» суд зазначив, що «… адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління».

При цьому, суд вважає за необхідності дотримуватися позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

З огляду на встановлені судом обставини справи, вказані норми законодавства, суд апеляційної інстанції вважає, що під час судового розгляду відповідач не надав беззаперечних доказів щодо відсутності господарських операцій між позивачем і контрагентом та такого порушення Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрогрупа Деметра» вимог законодавства України, що дає підстави для висновку щодо завищення останнім суми від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту податку на додану вартість (рядок 19) податкової декларації за травень 2014 року в розмірі 1561174 грн., а отже прийняте по відношенню до позивача податкове повідомлення-рішення є необґрунтованим та протиправним.

Виходячи з викладеного, суд першої інстанції під час розгляду даної справи об’єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, які зібрані та досліджені судом у судовому засіданні під час розгляду даної адміністративної справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про задоволення адміністративного позову прийнято без порушення норм процесуального та матеріального права, і тому постанову суду першої інстанції у даній адміністративній справі від 27 жовтня 2014 року необхідно залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги відповідача спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування постанови суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ч.3 ст. 160, ст.195,196,198,200,205,206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Кіровоградської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області - залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2014 року у справі №П/811/3067/14 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, а в разі складання рішення в повному обсязі відповідно до ст. 160 зазначеного кодексу – з дня складання рішення в повному обсязі.

Повний текст виготовлено – 25 травня 2015 року.

Головуючий: В.В. Мельник

Суддя: О.В. Юхименко

Суддя: Л.М. Нагорна