Справа № 14893/10
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2010-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" жовтня 2010 р. справа № 2а-1444/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Сафронової С.В.

суддів: Поплавського В.Ю. Уханенка С.А.

при секретарі судового засідання: Федоровій Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 23 грудня 2009 року

у адміністративній справі № 2а-1444/09 за позовом ОСОБА_1 до УДАІ УМВС України в Дніпропетровській області та інспектора дорожньо-патрульної служби Солонянського взводу ДПС УМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_2В про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и л а :

12 жовтня 2009 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до УДАІ УМВС України в Дніпропетровській області та інспектора дорожньо-патрульної служби Солонянського взводу ДПС УМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_2, в якому просив скасувати прийняту у відношення нього постанову у справі про адміністративне правопорушення та закрити провадження у цій справі за відсутності в його діях складу правопорушення, а також стягнути на його користь з відповідача моральну шкоду в сумі 600 грн.

Постановою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 23 грудня 2009 року у задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено, з чим не погодився позивач та подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та прийняти нову постанову про задоволення його позову в частині заявлених ним вимог щодо скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії АН № 542023, що складена була у відношенні нього 03.10.2009 року інспектором дорожньо-патрульної служби Солонянського взводу ДПС УМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_2В

Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, і без уваги на відсутність належних доказів, яким б було підтвердження порушення ним ПДР

Під час перегляду постанови суду першої інстанції за апеляційною скаргою позивача, колегією суддів встановлено, що відмовляючи у задоволені позову, суд виходив з наявних у справі доказів та дійшов до висновку про правомірність дій відповідача і доведеність вини позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Як вбачається зі змісту постанови суду першої інстанції, підставою для вищенаведених висновків став складений у відношенні протокол про адміністративне правопорушення від 03.10.2009 р, згідно якого, позивач 03.10.2009 р. о 13.10 год. керуючи автомобілем «ДЕУ»д/н 8871 по вул.Яснополянська в м.Дніпропетровську, виконав зупинку на перехресті, чим порушив вимоги п.15.9 ПДР, що є підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

Відповідно до ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно приписів ст.161 та ст.163 КАСУ, мотивувальна частина постанови адміністративного суду повинна переконувати в обґрунтованості і законності судового рішення, а кожний аргумент осіб, які беруть участь у справі, має бути проаналізований судом з наведенням відповідей на всі поставлені в позові питання та мотивів неврахування окремих доказів з поясненнями їх непереконливості і недопустимості.

Проте у даній справі, суд першої інстанції не дотримався наведених правила та обмежився лише констатацією змісту ст.ст.10, 251, 252, 256 КУпАП та ч.2 ст.71 КАСУ, відповідно само по собі не доводить провину позивача у вчиненні ним порушення пункту 15.9 ґ ПДР, яким визначено, що: зупинка забороняється на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

Колегіє суддів з протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.6) встановлено, що позивач при поясненні по суті порушення заявив про своє непогодження та зазначив про те, що зупинився перед перехрестям на червоне світло світлофору, а інспектор ДАІ у цей час знаходився на відстані 200 м від перехрестя і не мав можливості бачити місце зупинки його автомобіля.

Відповідач, не зважаючи на вищезазначені заперечення позивача, не вжив заходів отримання та фіксації інших доказів вчинення водієм ОСОБА_3 порушення п.15.9 ґ ПДР, і під час судового розгляду позову ОСОБА_1, всупереч приписів ч.2 ст.71 КАСУ, не надав доказів правомірності свого рішення щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

Суд першої інстанції не узяв до уваги наведені обставини, що фактично призвело до прийняття необґрунтованого рішення по суті спору.

Колегія суддів, звертає увагу на те, що відповідно до ст.251 КУпАП протокол про адміністративне порушення та пояснення порушника мають рівну доказову силу, а в силу існуючого в адміністративному судочинстві принципу «винуватості субєкту владних повноважень», саме на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, покладається потенційний обовязок доказати правомірність свого рішення, що посилює його відповідальність при прийнятті рішень. За цим же принципом «винуватості субєкту владних повноважень», позивач має повідомити обставини у справі про дії та рішення відповідача, а також про порушення його прав, свобод чи інтересів, і це вважається таким, що відповідає дійсності, доки відповідач їх не спростує на основі доказів.

Відповідно до вимог статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог статей 70, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Проте, виходячи з матеріалів справи, відповідач у справі, як субєкт владних повноважень не спростував презумпцію своєї винуватості, що відповідно не дає суду підстав вважати встановленою правомірність оскаржуваної у цій справі постанови про адміністративне правопорушення

Вищенаведене надає судовій колегії право для висновку про те, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню з підстав недоведеності відповідачем субєктом владних повноважень вини позивача у вчинення порушення п.15.9 ґ Правил дорожнього руху України, а постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення вимог позивача.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, ст.202, ст.205, ст.207 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 23 грудня 2009 року скасувати.

Задовольнити частково адміністративний позов ОСОБА_1 та скасувати постанову серії АН 542023 у справі про адміністративне порушення від 02.10.2009 року, винесену інспектором дорожньо-патрульної служби Солонянського взводу ДПС УМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_2В про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУоАП у вигляді штрафу в сумі 300 грн.

В іншій частині позову ОСОБА_1 - відмовити

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту ї проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів починаючи з наступного дня виготовлення її повного тексту.

Повний текст постанови виготовлено 10 жовтня 2010 року.

Головуючий: С.В. Сафронова

Суддя: В.Ю. Поплавський

Суддя: С.А. Уханенко