Справа № 6409/09
Суддя: Поплавський В.Ю.
Дата ухвалення: 2010-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" березня 2010 р.справа № 2а-148/08

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Поплавського В.Ю.

суддів: Сафронової С.В. Уханенка С.А.

при секретарі судового засідання: Вигулярної Ю.В.

за участі адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2

на постанову Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2008 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Гірківської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області та Синельниківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про визнання рішення нечинним та зобовязання вчинити дії щодо надання земельної ділянки у власність, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2008 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Гірківської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області та Синельниківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області та просила визнати нечинним рішення №97-11/IVII сесії 4-го скликання Гірківської сільської ради Синельниківського району від 06.02.2008р. в частині відмови у задоволенні моєї заяви про надання їй у власність земельної ділянки площею 3,2 га. Зобовязати відповідачів постановити рішення про надання їй на праві приватної власності земельної ділянки площею 3,2 га, на яку укладено договір оренди з Синельниківською райдержадміністрацією і розташовану за адресою: Синельниківський район, с. Запорізьке, пров. Колгоспний, 15.

Постановою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2008 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 було відмовлено (а.с.49-51)

Не погодившись з рішенням суду, позивачка подала апеляційну скаргу в якій просила скасувати постанову районного суд та винести нову, якою задовольнити її позовні вимоги (а.с. 55-56).

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що рішенням зборів уповноважених пайщиків КСП ім.. Шевченка від 06 квітня 2001 року позивачка одержала майновий пай у вигляді нежитлових будівель службову будівлю кормоцеху А-1; будівлі свиноферми Б-1, В-1, Г-1, Е-1, Ж-1, добудови до будівель свиноферми г-1, г-1, г-1, е-1, е-1, ж-1, ж-1; службові будівлі Д-1; вбиральню З-1; огорожу.

На підставі рішення виконкому Гірківської сільської ради від 29 січня 2004 року позивачка отримала свідоцтво про право власності на вказані будівлі.

02 червня 2004 року між позивачкою та Синельниківською райдержадміністрацією було укладено договір оренди земельної ділянки, згідно якого позивачці було передано в строкове платне володіння і користування строком на пять років земельну ділянку площею 3,2 га на якій розташовані виробничі приміщення.

07 травня 2007 року позивачка звернулась до Гірківської сільської ради із заявою про надання дозволу на приватизацію земельної ділянки посилаючись на ст. 377 ЦК України, а саме те, що до неї повинна перейти земельна ділянка у власність разом із нежитловими будівлями.

Рішенням Гірківської сільської ради від 06 лютого 2008 року позивачці було відмовлено у видачі дозволу на приватизацію земельної ділянки, оскільки така можливість не передбачена законодавством (а.с. 17).

Крім того, 11 березня 2008 року позивачка звернулася із заявою до в.о. голови Синельниківської райдержадміністрації з проханням щодо надання дозволу на приватизацію земельної ділянки.

30 травня 2008 року їй знов було відмовлено в безоплатній передачі земельної ділянки під нежитловою будівлею у звязку з тим, що це не передбачено діючим законодавством.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції посилався на те, що рада не має права розпоряджатися зазначеною земельною ділянкою у звязку з її розташуванням за межами населеного пункту і що можливість безоплатної передачі земельної ділянки для обслуговування виробничих приміщень законом не передбачена, тому в діях відповідачів порушень прав позивачки не вбачається і позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Із змісту ст. 81 Земельного Кодексу України N 2768-III від 25.10.20011, вбачається, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі:

а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами;

б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності;

в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування;

г) прийняття спадщини;

ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Відповідно до ст. 377 КАС України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об'єкти (крім багатоквартирних будинків).

Проте, земельним законодавством передбачені підстави придбання земельної ділянки у власність при придбанні житлового будинку та господарських будівель та споруд лише за договором.

Отже, вказані службові приміщення були придбані позивачкою шляхом виділення майнового паю, що не є підставою для передачі в приватну власність земельних ділянок на яких вони розташовані для обслуговування.

Передача позивачці земельної ділянки розміром 3,2 га в строкове, платне користування, шляхом укладання договору оренди, не є підставою для отримання в подальшому цього розміру земельної ділянки у власність.

Крім того, відповідно до договору оренди від 02 червня 2004 року, мета використання земельної ділянки обслуговування виробничих приміщень, а тому дії ст.ст. 120 ЗК України та 377 ЦК України на дані правовідносини не розповсюджуються, оскільки зазначеними нормами права розглядаються питання стосовно переходу права власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, тобто інше цільове призначення.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно були застосовані норми матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції і не можуть бути підставою для скасування постанови суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, 200 КАС України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2008 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з часу виготовлення повного тексту.

Ухвала у повному обсязі складена 16 червня 2010 року.

Головуючий: Поплавський В.Ю.

Судді: Сафронова С.В.

ОСОБА_3