Справа № 805/2478/14
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2015-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2015 року м. Київ К/800/26680/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Калашнікової О.В.
Васильченко Н.В.
Леонтович К.Г.
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за касаційною скаргою Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 17 березня 2014 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 24 квітня 2014 року у справі № 805/2478/14 за позовом ОСОБА_4 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Донецькій області про визнання дій протиправними, визнання недійсними та скасування рішень, -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Донецькій області, в якому просив: визнати протиправними дії відповідача щодо винесення припису №385 від 29.10.2013 року та наказу №267 від 07.11.2013 року; визнати протиправними та скасувати припис №385 від 29.10.2013 року та наказ №267 від 07.11.2013 року.

Позовні вимоги мотивовано тим, що під час прийняття оскаржуваних рішень, відповідач дійшов помилкового висновку щодо порушення позивачем вимог статті 34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" шляхом виконання робіт по реконструкції квартири без отримання документів, що надають право на виконання будівельних робіт, оскільки позивач виконував будівельні роботи на підставі декларації про початок виконання будівельних робіт та проектної документації, декларації про готовність об'єкта до експлуатації, свідоцтва про право власності. Позивач зазначає, що роботи виконані відповідно до робочого проекту та з дотриманням державних будівельних норм. Позивач також зазначає, що жодною нормою Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" не передбачено право відповідача скасовувати реєстрацію декларацій про початок виконання підготовчих і будівельних робіт та не передбачено такий вид санкції або відповідальності суб'єктів містобудування, як скасування декларації про початок виконання підготовчих і будівельних робіт.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 17 березня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 24 квітня 2014 року, позовні вимоги задоволено: визнано протиправними дії Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Донецькій області щодо винесення припису №385 від 29.10.2013 року та наказу №267 від 07.11.2013 року; визнано протиправним та скасовано припис № 385 від 29.10.2013 року; визнано протиправним та скасовано наказ № 267 від 07.11.2013 року.

Не погоджуючись з оскаржуваними судовими рішеннями, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Донецькій області звернулась до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, у якій просить їх скасувати та відмовити у позові.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, 29.10.2013 року головним державним інспектором Центрального управління державного контролю за будівництвом об'єктів Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Донецькій області проведена позапланова перевірка ОСОБА_4 з питань дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, державних стандартів і правил на об'єкті будівництва - реконструкція квартири АДРЕСА_1, за результатами якої складений акт від 29.10.2013 року.

У вказаному акті встановлено, що реконструкція квартири виконувалась на підставі декларації про початок виконання будівельних робіт, зареєстрованої 01.03.2012 року за №ДЦ1 та проектної документації, розробленої ТОВ "Інститут технічного нагляду", декларації про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрованої 13.03.2013 року за №ДЦ 97, свідоцтва про право власності від 06.09.2013 року. Також зазначено, що в пункті 13 декларації про початок виконання будівельних робіт від 01.03.2012 року №ДЦ1 відсутня інформація щодо містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки. Крім того, оглядом об'єкту встановлено, що в приміщенні є вихід з житлової частини будинку, розміри пандусу не відповідають затвердженим проектним рішенням. Також встановлено, що роботи з виносу теплових мереж над входом виконані відповідно до робочого проекту, який розроблений ТОВ "АКМ Нова будова" у 2008 році, проект погоджений КП "Служба єдиного замовника Київського району м. Донецька" та ККП "Донецькміськтепломережа" у 2008 році, що свідчить про те, що будівельні роботи виконувались без отримання документів, що надають право на виконання будівельних робіт.

Таким чином, встановлене перевіркою свідчить про порушення позивачем статей 34, 36 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", статей 9, 27 Закону України "Про архітектурну діяльність" та пункту 2.53 ДБН В.2.2-15-2005 "Житлові будинки. Основні положення".

За результатами зазначеної перевірки Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в Донецькій області винесений припис №385 від 29.10.2013 року, відповідно до якого позивача зобов'язано привести нежитлове приміщення в житловому будинку АДРЕСА_1 у первісний стан до 01.05.2014 року.

Крім того, 07.11.2013 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в Донецькій області винесений наказ №267, яким скасована реєстрація декларації про початок виконання будівельних робіт "Реконструкція (без зміни геометричних параметрів) квартири АДРЕСА_1 від 13.03.2012 року №ДЦ1 та скасована реєстрація декларації про готовність об'єкта до експлуатації "Реконструйована квартира АДРЕСА_1 від 13.03.2012 року №ДЦ97.

Задовольняючи позовні вимоги, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що відповідачем порушено порядок проведення позапланової перевірки, а зроблені за її результатами висновки є безпідставними та протиправними.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, виходячи з наступного.

Згідно з пунктом 7 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 року № 553, підставою для проведення позапланової перевірки є: подання суб'єктом містобудування письмової заяви про проведення перевірки об'єкта будівництва або будівельної продукції за його бажанням чи письмової заяви про проведення перевірки щодо дотримання суб'єктом господарювання Ліцензійних умов провадження господарської діяльності, пов'язаної з будівництвом об'єкта архітектури, який за складністю архітектурно-будівельного рішення та (або) інженерного обладнання належить до IV і V категорії складності; необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні та декларації про початок виконання підготовчих робіт, повідомленні та декларації про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об'єкта до експлуатації, протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів; виявлення факту самочинного будівництва об'єкта; перевірка виконання суб'єктом містобудівної діяльності вимог приписів інспекцій; перевірка виконання суб'єктом господарювання вимог інспекції щодо усунення порушень ліцензіатом ліцензійних умов провадження господарської діяльності, пов'язаної з будівництвом об'єкта архітектури, який за складністю архітектурно-будівельного рішення та (або) інженерного обладнання належить до IV і V категорії складності; звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб'єктом містобудування вимог містобудівного законодавства; вимога правоохоронних органів про проведення перевірки.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що проведення перевірки позивача ініційоване за зверненням Київської районної у м. Донецьку ради від 16.10.2013 року № 01/15-1287, а відтак позапланова перевірка, за результатами якої прийняті оскаржувані рішення, проведена без дотримання вимог законодавства, що регулює порядок проведення таких перевірок.

Відповідно до частини першої статті 34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" замовник має право виконувати будівельні роботи після реєстрації відповідною інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до I-III категорій складності.

Статтею 38 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" визначено, що право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням або зареєстрованою декларацією про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об'єктах, що належать до I-III категорій складності, підключення об'єкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі, якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт.

Реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт проводить орган державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі протягом п'яти робочих днів з дня надходження декларації.

Замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про початок виконання будівельних робіт.

Згідно з статтею 9 Закону України "Про архітектурну діяльність" будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Статтею 27 Закону України "Про архітектурну діяльність" визначено, що замовники та підрядники під час створення об'єкта архітектури зобов'язані, зокрема забезпечувати будівництво об'єктів архітектури згідно з робочою документацією.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, позивачем виконувались будівельні роботи на підставі декларації про початок виконання будівельних робіт, зареєстрованої 13.03.2012 року за № ДЦ1 та проектної документації, розробленої ТОВ "Інститут технічного нагляду", декларації про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрованої 13.03.2013 року за №ДЦ 97.

Крім того, будівельні роботи виконані відповідно до робочого проекту, який розроблений ТОВ "АКМ Нова будова" та погоджений КП "Служба єдиного замовника Київського району м. Донецька", ККП "Донецькміськтепломережа".

Відповідно до змісту декларації про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрованої інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Донецькій області 13.03.2013 року за № ДЦ97, на об'єкті виконано всі передбачені проектною документацією згідно з державними будівельними нормами, стандартами і правилами роботи, обладнання встановлено згідно з актами про його прийняття після випробування у визначеному порядку. Заходи з охорони праці, забезпечення вибухобезпеки, пожежної безпеки, охорони навколишнього природного середовища антисейсмічні заходи, передбачені проектом, проведені в повному обсязі.

Як зазначено відповідачем, в ході перевірки встановлено, що приміщення має другий вихід, який є евакуаційним та розташований з внутрішньої житлової частини будинку, що є порушенням пункту 2.53 ДБН.2.2-15-2005 "Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення", згідно з яким приміщення громадського призначення, крім приміщень громадського призначення гуртожитків і житлових будинків для осіб похилого віку та сімей з інвалідами, повинні мати входи та евакуаційні виходи, ізольовані від житлової частини будинку.

Відповідно до пункту 5.9 ДБН В.1.1.7-2002 "Захист від пожежі. Пожежна безпека об'єктів будівництва", затверджених наказом Держбуду України №88 від 03.12.2002 року, виходи відносяться до евакуаційних, якщо вони ведуть із приміщень: а) першого поверху - назовні безпосередньо або через коридор, вестибюль (фойє), сходову клітку; б) будь-якого надземного поверху, крім першого: через коридор, хол, (крім холу, зазначеного в підпункті а) пункту 5.22), фойє до сходової клітки або сходів типу С3; безпосередньо до сходової клітки або сходів типу С3; в) у сусіднє приміщення на тому ж поверсі, яке забезпечено виходами, зазначеними в підпунктах а) та б), за винятком випадків, обумовлених НД; г) цокольного, підвального, підземного поверхів - назовні безпосередньо, через сходову клітку або через коридор, який веде до сходової клітки, що має вихід назовні безпосередньо або ізольований від розташованих вище поверхів.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачем другий вихід визначений як евакуаційний, відповідно до ДБН В.1.1.7-2002, який встановлює поняття та види евакуаційних виходів та поширюються на нове будівництво, розширення, реконструкцію, технічне переоснащення, реставрацію, капітальний ремонт будинків і приміщень різного призначення та не суперечить Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", Закону України "Про архітектурну діяльність", ДБН В.2.2-15-2005 "Житлові будинки. Основні положення".

Крім того, відповідачем зазначено про відсутність містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки.

Статтею 31 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" визначено, що проектна документація на будівництво об'єктів розробляється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, з урахуванням вимог містобудівної документації та вихідних даних і дотриманням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил та затверджується замовником.

Відповідно до статей 26, 29 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", суб'єкти містобудування зобов'язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об'єктів.

Проектування та будівництво об'єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок, зокрема, шляхом отримання замовником або проектувальником вихідних даних, основними складовими яких є містобудівні умови та обмеження.

Відповідач дійшов висновку, що оскільки фактично позивачем існуючу лоджію у квартирі, що підлягала реконструкції, було реконструйовано у приміщення, тобто змінено геометричну конфігурацію приміщення, тому необхідним є отримання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки.

Разом з тим, відповідно до пункту 25 Переліку об'єктів будівництва, для проектування яких містобудівні умови та обмеження не надаються, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 07.07.2011 року № 109, такі умови не надаються при реконструкція житлових та нежитлових приміщень без зміни їх зовнішньої конфігурації, улаштування в існуючих житлових будинках, адміністративно-побутових будівлях підприємств та громадських будівлях вбудованих приміщень громадського призначення.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, в даному випадку зміни зовнішньої конфігурації нежитлового приміщення не відбулось.

Щодо правомірності винесення оскаржуваного наказу №267 від 07.11.2013 року колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно статті 36 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" замовник має право виконувати будівельні роботи після реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до I-III категорій складності.

Відповідно до статті 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до I - III категорій складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

Частиною другою статті 39-1 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" передбачено право інспекції державного архітектурно-будівельного контролю скасовувати реєстрацію декларації про готовність об'єкта до експлуатації у разі виявлення інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта.

Відповідачем зазначено, що реконструкція квартири проведена без належним чином розробленого та затвердженого проекту, що, в свою чергу, відповідно до вимог статті 39-1 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" є підставою для скасування реєстрації декларації.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до акту перевірки від 29.10.2013 року, у пункті 13 декларації про початок виконання будівельних робіт з реконструкції спірного об'єкту відсутня інформація щодо містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, що дає підстави стверджувати про самовільне виконання будівельних робіт. При цьому відповідач в акті перевірки, який був підставою для винесення оскаржуваного рішення про скасування декларації, не наводить фактів здійснення позивачем будівництва на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта.

Як зазначено судами попередніх інстанцій, позивачем будівельні роботи були розпочаті після реєстрації Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Донецькій області декларації про початок будівельних робіт 13.03.2012 року за №ДЦ1.

Будівельні роботи виконувались на підставі проектної документації, розробленої ТОВ "Інститут технічного нагляду", декларації про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрованої 13.03.2013 року за №ДЦ 97.

Право власності позивача на нежитлове приміщення на 1-му поверсі житлового будинку набуто на підставі свідоцтва про право власності від 06.09.2013 року та зареєстровано у встановленому законом порядку.

Будівельні роботи проведені відповідно до робочого проекту, який розроблений ТОВ "АКМ Нова будова" у 2008 році, який погоджений КП "Служба єдиного замовника Київського району м. Донецька" та ККП "Донецькміськтепломережа" у 2008 році.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що за таких обставин об'єкт "Реконструкція (без зміни геометричних параметрів) кв. АДРЕСА_1 не може бути віднесеним до категорії самочинного будівництва, в розумінні частини другої статті 39-1 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

За сукупністю наведених обставин колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для задоволення позову.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За правилами частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 222, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Донецькій області залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 17 березня 2014 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 24 квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-240 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: (підписи)