Справа № 803/1851/13-а
Суддя: Муравйов О.В.
Дата ухвалення: 2015-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" червня 2015 р. м. Київ К/800/26432/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючий суддя судді за участю секретаря представників сторін: від позивача: від відповідача:Муравйов О. В. Вербицька О. В. Веденяпін О. А. Титенко М. П. Кухарук Ю. Л.
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області
на постанову та ухвалуВолинського окружного адміністративного суду від 07.10.2013 року Львівського апеляційного адміністративного суду від 24.04.2014 року
у справі№ 803/1851/13-а (876/12966/13)
за позовомПриватного підприємства «Портал Укрбізнес»
до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 07.10.2013 року у справі № 803/1851/13-а (876/12966/13), залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 24.04.2014 року, позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області від 02.10.2013 року № .

Не погоджуючись із судовими рішеннями у справі, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати, прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити. Свої вимоги заявник обґрунтовує порушенням судами норм матеріального та процесуального права, зокрема, п. 1.3 ст. 1, п. 2.1 ст. 2, пп. «а» п. 17.2 ст. 17 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», п. п. 171.1, 171.2 ст. 171 Податкового кодексу України, ст. ст. 11, 69, 71, 76, 138, 159 Кодексу адміністративного судочинства України.

В запереченнях на касаційну скаргу позивач проти вимог та доводів скаржника заперечує, просить залишити в силі оскаржені судові рішення.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що за результатом проведеної відповідачем позапланової виїзної документальної перевірки ПП «Портал Укрбізнес» з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 01.07.2010 року по 30.06.2013 року в частині нарахування та своєчасності внесення до бюджету сум податку з доходів фізичних осіб по працівниках ОСОБА_6 та ОСОБА_7 складено акт від 06.08.2013 року № 359/17.3/36541449, яким зафіксовано порушення підприємством п. 3.1 ст. 3, пп. 4.2.1 п. 4.2. ст. 4, п. 7.1 ст. 7, пп. пп. 8.1.1, 8.1.2 п. 8.1 ст. 8, п. 17.1 ст. 17, абз. «а», «б» п. 19.2 ст. 19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», пп. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163, пп. 164.1.2 п. 164.1 ст. 164, п. 167.1 ст. 167, пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168, п. 171.1 ст. 171, абз. «а», «б» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України.

За результатами розгляду заперечень позивача на акт перевірки від 18.07.2013 року № 140/17.3/36541449 податковим органом на підставі п. 75.1 ст. 75, пп. 78.1.5 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України проведено позапланову виїзну документальну перевірку ПП «Портал Укрбізнес» з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 01.07.2010 року по 30.06.2013 року в частині нарахування та своєчасності внесення до бюджету сум податку з доходів фізичних осіб по працівниках ОСОБА_6 та ОСОБА_7, з питань, що становлять предмет заперечень.

За наслідками цієї перевірки складено акт від 06.08.2013 року № 359/17.3/36541449, яким підтверджено висновки, викладені в акті перевірки від 18.07.2013 року № 140/17.3/36541449.

На підставі акта перевірки від 06.08.2013 року № 359/17.3/36541449 відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 09.08.2013 року № , яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на 35 574,21 грн., в тому числі за основним платежем - 28 051,36 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 7 522,85 грн.

За наслідками адміністративного оскарження рішенням Головного управління Міндоходів у Волинській області від 02.09.2013 року № 1510/10/10.2-06 первинна скарга ПП «Портал Укрбізнес» задоволена частково, податкове повідомлення-рішення скасовано в частині 1 263,48 грн. зайво застосованої штрафної (фінансової) санкції, а в іншій частині 34 310,73 грн. - залишено без змін.

За результатами розгляду первинної скарги податковим органом 02.10.2013 року прийняте податкове повідомлення-рішення № , яким змінено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 34 310,73 грн., в тому числі: за основним платежем - 28 051,36 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 6 259,37 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що висновки акта перевірки є необґрунтованими та не підтверджуються матеріалами справи.

Колегія суддів вважає такий висновок судів передчасним, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.

У справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, серед іншого, чи вчинені вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (п. 3 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

Статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Стверджуючи про відсутність підстав для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, суди першої та апеляційної інстанцій зазначили, що пояснювальні записки фізичних осіб, які стали підставою для прийняття оскаржуваного рішення, не є первинними документами бухгалтерського або податкового обліку, на підставі яких відповідач повинен був зафіксувати відповідні обставини.

Вказані висновки зроблені без врахування положень ст. 83 Податкового кодексу України, в силу яких для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є, зокрема, податкова інформація; інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.

Підпунктом 20.1.20 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України податковому органу надано право, зокрема, одержувати безоплатно необхідні відомості для ведення Єдиного реєстру податкових накладних, формування інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб - платників податків від платників податків про суми доходів, виплачених фізичним особам, та утриманих з них податків, зборів, платежів.

Підставою для визначення податкового зобов'язання та застосування штрафних (фінансових) санкцій за результатами перевірки була інформація про приховування позивачем доходів фізичних осіб від оподаткування, надана фізичними особами. За таких обставин посилання судів про відсутність первинних документів на підтвердження цих обставин є недоречним, адже в силу статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні документи складаються в момент здійснення господарської операції або безпосередньо після її завершення. Здійснення незаконних господарських операцій може здійснюватися без оформлення документів взагалі. Проте з'ясування дійсності таких операцій повинно бути здійснено судом з врахуванням джерел доказування, передбачених процесуальним законодавством.

Такё в силу положень статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України під час прийняття постанови суд вирішує, зокрема, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Згідно з ч. 1 ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків письмових і речових доказів, висновків експертів. Перелік засобів (джерел доказів) доказування є вичерпним.

В порушення зазначених положень суди першої та апеляційної інстанції обмежилися посиланнями на первинні документи, надані позивачем, в той час як вирішуючи даний спір, необхідно було дослідити доводи, викладені в акті перевірки, з урахуванням всіх доказів, в тому числі скористатися правом наданим суду положеннями статей 65 та 77 Кодексу адміністративного судочинства України, про що податковим органом подавалось відповідне клопотання про залучення свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що на підставі ч. 2 ст. 227 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення у справі підлягають скасуванню, як такі, що прийняті з порушенням норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, а справа - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду суду першої інстанції слід врахувати викладене, викликати в якості свідків працівників щодо яких встановлено порушення, дослідити їх показання в сукупності з іншими доказами у відповідності до ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, застосувати при оцінці доводів сторін норми матеріального права, які повинні бути застосовані, і вирішити спір згідно із законодавством.

За таких обставин касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 220, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області задовольнити частково.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 07.10.2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 24.04.2014 року у справі № 803/1851/13-а (876/12966/13) скасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених главою 3 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О. В. Муравйов

Судді О. В. Вербицька

О. А. Веденяпін