Справа № 2-а-274/11
Суддя: Данилів О. М.
Дата ухвалення: 2011-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-274/11
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" лютого 2011 р. м.Бережани

Бережанський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої - судді Данилів О.М.

при секретарі Уляшевій М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бережанах адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Бережанського відділення ДАІ УМВС у Тернопільській області про скасування постанови ВО № 090899 від 13 травня 2010 року по справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1, вказуючи, що інспектором ВДАІ ОСОБА_2 була складена постанова серії ВО № 090899, з якої вбачається, що він 17 квітня 2010 року, в місті Тернополі керував транспортним засобом «ВАЗ » із д.н.з. НОМЕР_1, у якому неосвітлювався задній номерний знак, і цією постановою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 121 ч.5 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 грн..

Позивач, вважаючи дії інспектора ВДАІ ОСОБА_2 неправомірними, а винесену ним 13 травня 2010 року постанову серії ВО № 090899 незаконною, звернувся до суду із адміністративним позовом про її скасування.

В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги, просить їх задоволити, дав суду пояснення, аналогічні змісту позовної заяви.

Представник відповідача в судове засідання не зявився та не повідомив суд про причину своєї неявки, хоч належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, а тому суд вважає, що відповідач без поважних на те причин не зявився до суду, що дає суду підставу розглянути справу у його відсутності по наявних матеріалах справи.

Суд, розглянувши матеріали адміністративної справи, вислухавши пояснення позивача, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи із слідуючих підстав.

У відповідності до ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» від 11 вересня 1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.

Статтею 18 КАСУ передбачено підсудність адміністративних справ місцевим загальним судам з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків та показаннями технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Із постанови ВО № 090899 від 13 травня 2010 року вбачається, що 17 квітня 2010 року в м.Тернополі позивач керував транспортним засобом ВАЗ із д.н.з. НОМЕР_1, у якому не освітлювався задній номерний знак, за що він був притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 170 грн..

В судовому засіданні позивач пояснив, що 17 квітня 2010 року, він керуючи транспортним засобом ВАЗ д.н.з. НОМЕР_1, можливо, знаходився і в місті Тернополі, так як характер його роботи передбачає поїздки у різні населені пункти, однак не зустрічав працівників ДАІ, а тому і не був зупинений ними, жоден працівник ДАІ зауважень цього дня щодо порушення ним Правил дорожнього руху йому не робив, на нього не складався протокол про адміністративне правопорушення та не виносилася постанова про накладення на нього адміністративного стягнення. Вважає дії працівника ВДАІ незаконними, оскільки відповідач, виносячи постанову про порушення ним Правил дорожнього руху, не залучив у якості свідків осіб, які би могли бути очевидцями зазначеного факту, та не відібрав від них письмових пояснень. Просить поновити йому строк для звернення до суду за захистом свого порушеного права так як він був пропущений ним із поважних причин, оскільки про те, що на нього було накладено адміністративне стягнення, він дізнався лише 5 січня 2011 року із повідомлення Державної виконавчої служби про необхідність сплатити штраф.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову, а останній на неодноразові виклики в судове засідання не зявився і не надіслав суду заяви, у якій би зазначив своє ставлення до заявленого позову та не представив суду доказів, що підтверджують правомірність його дій та винність позивача у скоєнні даного правопорушення.

Єдиним доказом в справі про вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП, є постанова про адмінпорушення від 13 травня 2010 року, з якої видно, що він вчинив правопорушення, передбачене ст. 121 ч. 5 КУпАП, проте відповідно до ст. 251 КУпАП порушення повинно було фіксуватися за допомогою технічних приладів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чого зроблено не було. Протокол про адмінпорушення на вимогу суду відповідачем представлений не був. Інших фактичних даних, які би підтвердили вчинення позивачем адміністративного правопорушення, в справі не має.

Викладене дає підстави вважати, що інспектором не вжито заходів для забезпечення всебічного, повного і обєктивного зясування всіх обставин, які мають значення для правильного вирішення справи. Наявні у справі матеріали не містять безперечних доказів і є недостатніми для однозначного висновку про винуватість позивача в порушенні ним Правил дорожнього руху України, а тому дії працівника ВДАІ щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 121 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 грн., слід визнати неправомірними.

На підставі наведеного, керуючись ст. 9, 10, 11,12,17,18, 71, 86, 158 162, 185-186 Кодексу Адміністративного судочинства України, ст.ст. 245, 247, 251, 252, 280, 287, 288, 289 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити.

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з адміністративним

позовом.

Скасувати постанову серії ВО № 090899 від 13 травня 2010 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.5 ст. 121 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 170 гривень, а провадження по справі закрити за відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя Бережанського районного суду

Тернопільської області ОСОБА_3