Справа № 35451/09
Суддя: Нагорна Л.М.
Дата ухвалення: 2010-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" квітня 2010 р. справа № 2а-211/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Нагорної Л.М.

суддів: Стежко В.А. Семененка Я.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ОСОБА_1 ради

на постанову Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 жовтня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ОСОБА_1 ради про визнання дій протиправними та стягнення коштів, -

ВСТАНОВИЛА :

У липні 2009 року ОСОБА_2 звернулася з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ОСОБА_1 ради, в якому просила визнати протиправними дії відповідача стосовно відмови від 06.07.2009р. №2238 на її заяву виплатити одноразову допомогу на оздоровлення за 2008,2009 роки у розмірі, передбаченому ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», стягнути з відповідача на її користь недоплачену суму щорічної одноразової допомоги на оздоровлення за 2008,2009 роки у розмірі 5550грн. В обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що вона є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС другої категорії, у звязку з чим користується всіма правами та пільгами, передбаченими діючим законодавством для цієї категорії осіб, а тому, відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»від 28.02.1991 року №796-ХІІ, їй передбачені щорічні виплати на оздоровлення у розмірі пяти мінімальних заробітних плат. Проте, відповідачем, всупереч вимогам Конституції України та ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», було виплачено на користь позивачки меншу суму компенсації на оздоровлення без врахування встановленого на території України розміру мінімальної заробітної плати.

Постановою Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 жовтня 2009 року адміністративний позов було задоволено. Визнано поважною причину пропуску строку звернення до суду за 2008 рік про визнання дій протиправними та стягнення коштів. Визнано протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ОСОБА_1 ради стосовно відмови ОСОБА_2 у виплаті одноразової допомоги на оздоровлення за 2008,2009 роки, передбаченої ст.48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Стягнуто з Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ОСОБА_1 ради на користь ОСОБА_2 недоплачену суму щорічної одноразової допомоги на оздоровлення за 2008,2009 роки, передбачену ст.48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»з урахуванням тих виплат, які були проведені позивачці у розмірі 5550грн.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, просив постанову суду першої інстанції - скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_2 в задоволенні її позовних вимог повністю, адже Управлінню додаткові кошти для виплати позивачці вказаної допомоги не надходили і вони не є належним відповідачем у справі.

Позивачка заперечень на апеляційну скаргу до суду не подавала.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивачка перебуває на обліку у відповідача як учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС ІІ категорії, що підтверджується посвідченням серії А № 237472 від 26.04.1993р. (а.с.6).

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги про стягнення недоплачених сум на оздоровлення за 2008 рік, виходив з того, що відмова позивачці у виплаті заборгованості сум на оздоровлення, у звязку з невиконанням вимог ст.48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за вказаний період є протиправною, тому, виходячи із засад пріоритетності Законів над урядовими нормативними актами, при вирішенні спору застосовуються норми Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", і позовні вимоги за 2008 рік підлягають задоволенню.

Колегія суддів вважає, що такий висновок судом першої інстанції зроблено без урахування фактичних обставин справи.

Дійсно, відповідно до ч.4 статті 48 Закону № 796-ХІІ щорічна допомога на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії виплачується у розмірі пяти мінімальних заробітних плат. При цьому, розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати (абзац 7 частини 4 статті 48 Закону № 796-ХІІ).

Однак п.28 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», текст статті 48 Закону № 796-ХІІ викладено у новій редакції, відповідно до якої щорічна допомога на оздоровлення виплачується у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст.19 Конституції України суб'єкти владних повноважень зобов'язані діяти лише на підставі та в межах наданих повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та іншими Законами України.

Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ОСОБА_1 ради виплатило позивачці допомогу на оздоровлення за 2008 р. 14 травня 2008 року у відповідності до постанови КМУ № 562 від 12.07.2005 р., що підтверджується відповіддю відповідача №2238 від 06.07.09р. на заяву позивачки (а.с. 8).

В послідуючому Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 28/2008 (№ 10-рп/2008) положення п. 28 розділу ІІ Закону України "Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", яким ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" викладена в новій редакції - визнано таким, що не відповідає Конституції України.

Вказане свідчить про те, що дія ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в редакції від 06.06.1996 року відновлена лише з 22 травня 2008 року.

Отже, з 01 січня 2008 року і до 21 травня 2008 року щорічна допомога на оздоровлення виплачувалась у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України , як це зазначено у п.28 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» та до постанові КМУ № 562 від 12.07.2005 р.

Таким чином, дії відповідача на час виплати позивачці зазначеної у ч.4 статті 48 Закону № 796-ХІІ допомоги на оздоровлення ( 14 травня 2008 року ), були правомірними і узгоджувались з частиною 2 статті 19 Конституції України.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкових висновків щодо стягнення з Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ОСОБА_1 ради на користь ОСОБА_2 щорічної допомоги на оздоровлення за 2008 рік, яка передбачена ч.4 ст.48 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Враховуючи викладене, постанова суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню з відмовою ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог за 2008 рік, оскільки на час виплати суми за вказаний період відповідач діяв в межах наданих повноважень.

Оскільки невиплата позивачці зазначеної допомоги у повному розмірі викликана не протиправними діями Управління, а прийняття законодавцем неконституційних положень до Закону № 796-ХІІ, то захист його порушених прав щодо отримання недоплаченої суми може відбуватися лише в порядку, визначеному частиною 3 статті 152 Конституції України шляхом звернення з позовом про відшкодування шкоди.

Відносно стягнення з відповідача на користь ОСОБА_2 виплат на оздоровлення за 2009 рік колегія суддів зазначає наступне.

У 2009 році змін та доповнень до ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" не вносилось та не приймалося. Тому ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" діє в редакції, яка була до внесення відповідних змін Законом України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", та передбачає виплату щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі кратному мінімальній заробітній платі.

Статтею 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік»надано право Кабінету Міністрів України у 2009 році встановлювати розмір соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами.

Однак, будь-яких постанов Кабінетом Міністрів України з цього приводу у 2009 році не виносилось, рішень Конституційним Судом України не приймалось.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, при розрахунку допомоги на оздоровлення, яка передбачена статтею 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", застосуванню підлягає розмір мінімальної заробітної плати, визначений законами про встановлення розміру мінімальної заробітної плати на певний рік, а не розмір, що установлений постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року №562 "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»", на яку міститься посилання в апеляційній скарзі.

Таким чином, відповідач повинен був діяти у відповідності до вимог Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»і у 2009 році сплатити позивачці належну до виплати щорічну допомогу на оздоровлення за 2009 рік у відповідності до ст. 48 зазначеного Закону, а не в розмірах, передбачених Постановою КМУ від 12 липня 2005 року №562.

Розмір мінімальної заробітної плати на час виплати допомоги на оздоровлення в 2009 році, а саме станом на 27.01.2009р. у відповідності до ст. 55 Закону України "Про Державний бюджет України на 2009 рік" від 26.12.2008 № 835-VI складав 605 грн.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність у позивачки права на щорічну одноразову виплату на оздоровлення за 2009 рік.

Частиною 5 ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" встановлено, що щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам за місцем їх проживання органами соціального захисту громадян.

Крім того, згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 20.09.2005 р. № 936 "Порядок використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначено, що виплата таких компенсацій та допомог провадиться управліннями праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадян та центрами по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат (п. 4 Порядку). Таким чином, доводи апелянта щодо неналежного відповідача є безпідставними

Доводи відповідача про відсутність кошторисних призначень для реалізації ч. 4 ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" не можуть бути підставою для невиконання вимог зазначеного Закону.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував в своїх рішеннях, що держава не може посилатися на відсутність коштів як на підставу невиконання нею взятих на себе зобов'язань.

Проте, встановивши, що відповідач порушив норми права, які регулюють спірні правовідносини, суд повинен був зобовязати відповідача донарахувати та виплатити ОСОБА_2 недоплачену щорічну допомогу на оздоровлення за 2009 рік відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням фактично отриманих ним сум допомоги за зазначений період.

З огляду на вказане, та враховуючи, що допомога позивачці у 2009 році відповідачем не призначалась та не нараховувалась, що суду не надано доказів того, що на рахунки відповідача станом на час розгляду справи в суді були перераховані бюджетні кошти для виплати вказаної допомоги позивачці саме в розмірі пяти мінімальних заробітних плат, у відповідності до положень ст. 162 КАС України, колегія суддів вважає за необхідне змінити постанову суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача конкретних сум виплат щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2009 рік на користь ОСОБА_2, поклавши на відповідача обовязок донарахувати та виплатити ОСОБА_2 належних сум відповідно до Закону.

За таких обставин, колегія суддів прийшла до висновку, що обставини справи встановлені повно і правильно, але суд першої інстанції порушив норми матеріального права, що призвело до ухвалення помилкового рішення, у зв'язку з чим постанову суду необхідно скасувати в частині задоволених позовних вимог та прийняти нову.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 198, п.4 ч. 1 ст. 202 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ОСОБА_1 ради задовольнити частково.

Постанову Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 жовтня 2009 року в частині стягнення з Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ОСОБА_1 ради на користь ОСОБА_2 в рахунок недоплачених сум щорічної допомоги на оздоровлення за 2008 рік скасувати та в задоволенні позовних вимог в цій частині відмовити.

Постанову Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 жовтня 2009 року в частині стягнення з Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ОСОБА_1 ради на користь ОСОБА_2 в рахунок недоплачених сум щорічної допомоги на оздоровлення за 2009 рік змінити, зобовязавши Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ОСОБА_1 ради донарахувати та виплатити ОСОБА_2 щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2009 рік, відповідно до положень п.4 ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»у розмірі пяти мінімальних заробітних плат, з урахуванням фактично отриманих сум у цей період.

В решті постанову Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 жовтня 2009 року залишити без змін

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду України протягом двох місяців.

Головуючий: Л.М. Нагорна

Судді: В.А.Стежко

ОСОБА_3