Справа № 4578/10
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2010-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" липня 2010 р. справа № 2а-854/09/0870

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Сафронової С.В.

суддів: Поплавського В.Ю. Уханенка С.А.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 грудня 2009 року

у адміністративній справі № 2а-854/09 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради, Управління Державного казначейства у Індустріальному районі м. Дніпропетровська, Головного Управління Державного казначейства України в Дніпропетровській області про визнання незаконною відмову Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради за № 2321 від 29.09.2009 року в виплаті по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку, зобовязання нарахувати та виплатити допомогу по догляду за дітьми до досягнення трирічного віку за період 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року в розмірі 3789,03 грн., -

в с т а н о в и л а :

Постановою Індустріального районного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2009 року відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1.

ОСОБА_1 не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Індустріального районного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2009 року та прийняти нове рішення, про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

На обґрунтування апеляційної скарги позивачка посилається на неврахування судом першої інстанції рішення Конституційного суду України № 6-рп/2007 від 09.07.2007 р., яким визнані неконституційними ч.1 ст.15 та п.3 розділу VII «Прикінцевих положень»Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми». Вважає, що у період 2009 року розмір допомоги по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку повинна дорівнювати сумі прожиткового мінімуму для дитини до шести років, затвердженого Державним бюджетом України.

При перегляді справи в апеляційному порядку колегією суддів встановлено, що предметом спору по цій справі є дії субєкта владних повноважень щодо призначення, нарахування та виплати позивачці у період 2007-2009 р., державної допомоги по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку у розмірах, що дорівнюють сумі прожиткового мінімуму для дитини до шести років, затвердженого Державним бюджетом України на 2007 рік та на наступні бюджетні періоди.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 у звязку з народженням нею 26.02.2005 року та 03.05.2007 року дітей перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради та отримувала у період 2007-2009 років допомогу по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку у розмірах, нарахованих відповідачем відповідно до ч.2 ст.56 та п.14 ст.71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік», а у період 2008 року та 2009 року допомогу по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку позивачці виплачувалася у розмірі, що визначений Законом України «Про державну допомогу сімям з дітьми»зі змінами, внесеними Законом України про державний бюджет на відповідні роки.

Законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції щодо відмови позивачці у задоволенні заявлених нею вимог відповідає нормам діючого законодавства, яким регулюються спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції, оскільки приписи рішення Конституційного Суду України №6-рп/2007 від 09.07.2007 р. стосувалися лише положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»і згідно пункту 2 цього рішення, втратили свою чинність 31.12.2007 року.

Відповідно до абзацу другого пункту 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України № 1-рп/99 від 9 лютого 1999 року визначено, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце настати.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені обставини та положення законодавчих актів, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач у період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року - діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України, а тому відповідно у суду відсутні підстави для визнання протиправними дій відповідача і зобовязання його до вчинення певних дій на користь позивачки.

Судом правильно було зазначено в рішенні, що з 09.07.2007 року стаття 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми»діяла в редакції Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»згідно якого «допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку - у розмірі, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 гривень для незастрахованих осіб та не менше 23 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України».

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги позивачки та для скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.205, ст.206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 грудня 2009 року залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного суду України протягом двох місяців з дня набрання законної сили судового рішення апеляційної інстанції.

Судді: Сафронова С.В.

ОСОБА_2

ОСОБА_3