Справа № 162/81/15-а
Суддя: Глинянчук В. Д.
Дата ухвалення: 2015-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 162/81/15-а
Провадження № 2-а/162/810/2015
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2015 року селище Любешів.

Любешівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого -- судді Глинянчука В.Д.,

з участю секретаря Оласюк Л.П.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Динюка І.Р.,

розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області про визнання дій протиправними, зобов'язання здійснити призначення пенсії,

встановив:

Позивач просить визнати протиправними дії управління пенсійного фонду України у Любешівському районі Волинської області, зобов'язати відповідача призначити їй пенсію відповідно до абзацу 4 пункту 3 Перехідних положень Закону України "Про загальнообов'язкове пенсійне страхування".

ОСОБА_1 позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 вона народила сина ОСОБА_3, який при народженні отримав травму, тяжко хворів та був визнаний інвалідом, і за яким вона здійснювала догляд. Дитина померла ІНФОРМАЦІЯ_2. У листопаді 2014 року позивач звернулась до відповідача із заявою про призначення їй пенсії на пільгових умовах як матері інваліда з дитинства. Відповідач відмовив їй у цьому, покликаючись на відсутність документів, які б засвідчували визнання її сина дитиною-інвалідом. Вважає такі дії протиправними, адже відповідач, відмовляючи їй у призначенні пенсії, не взяв до уваги подані нею документи.

Відповідач у письмових запереченнях вважає свої дій правомірними. Свою позицію мотивує тим, що позивачу у листопаді 2014 року було направлено лист з роз'ясненнями щодо подачі необхідних документів для призначення пенсії. Позивач не підтвердила свого права. У зв'язку з наведеним просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову.

Допитана в порядку статті 76 КАС України як свідок позивач ОСОБА_1 у суді показала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Луцьку Волинської області народила сина ОСОБА_3, який при родах отримав травму. З часу народження, у зв'язку з хворобою дитина потребувала лікування та постійного стороннього догляду. ОСОБА_3 переважно лежав, не міг самостійно ходити тощо. Сина визнано дитиною-інвалідом на засіданні лікарсько-консультативної комісії Любешівської центральної районної лікарні у 1988 році. У цьому ж році вона оформила соціальну допомогу на дитину. Їй невідомо чому у лікарні та у відділі соціального захисту населення не збереглись відповідні документи. Додала, що на вимогу управління Пенсійного фонду представила довідку лікарні про визнання її сина дитиною-інвалідом.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив з мотивів, викладених письмово.

Заслухавши учасників судового розгляду, проаналізувавши докази, суд дійшов до таких висновків.

Згідно з свідоцтвом про народження НОМЕР_1 ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1, його матір'ю є ОСОБА_1.

З дослідженої в суді медичної документації ОСОБА_3 вбачається, що з часу народження він періодично оглядався лікарями, лікувався стаціонарно у зв'язку натальною церебральною травмою, епілептичним синдромом, відставанням у розвитку тощо.

Свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 стверджено, що ОСОБА_3. помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 13 років внаслідок епісиндрому, спастичного тетрапезу важкого ступеня.

З довідки Любешівської центральної районної лікарні № 855 від 20 жовтня 2014 року слідує, що ОСОБА_3. був визнаний дитиною-інвалідом засіданням ЛКК Любешівської ЦРЛ у 1988 році та потребував догляду матері до часу смерті.

З записів трудової книжки ОСОБА_1 вбачається, що її загальний страховий стаж перевищує 15 років.

ІНФОРМАЦІЯ_3 позивач досягла віку 50 років.

Листом № 4147/02-10 від 20 листопада 2014 року управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області роз'яснило ОСОБА_1, що для призначення пенсії відповідно до пункту 3 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове пенсійне страхування" їй необхідно подати документи, які б засвідчували визнання її дитини інвалідом з дитинства або дитиною-інвалідом, тобто виписку з огляду МСЕК, медичний висновок закладу охорони здоров'я, посвідчення одержувача допомоги, довідку органу, що призначає допомогу, про період призначення допомоги.

Статтею 8 Конституції України визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до абзацу 4 пункту 3 Перехідних положень Закону України "Про загальнообов'язкове пенсійне страхування" тимчасово, до прийняття відповідного закону, жінки, які народили п'ятеро або більше дітей і виховали їх до шестирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на призначення дострокової пенсії за віком після досягнення 50 років та за наявності не менше 15 років страхового стажу. При цьому до числа інвалідів з дитинства належать також діти-інваліди віком до 16 років.

Згідно з пунктами 2, 17, 2.18 постанови правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 "Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" при призначенні пенсій жінкам, які народили п'ятеро або більше дітей і виховали їх до шестирічного віку, матерям інвалідів з дитинства, які виховали їх до шестирічного віку, а також, у разі відсутності матері або за її згодою, чоловікам, які здійснювали виховання п'ятьох або більше дітей чи дитини-інваліда, факт народження дитини встановлюється на підставі свідоцтва про народження, а її виховання до зазначеного віку - на підставі свідоцтва про народження чи паспорта дитини. У разі смерті дитини подається свідоцтво про смерть. Визнання особи інвалідом з дитинства або дитиною-інвалідом засвідчується випискою з акта огляду в МСЕК, медичним висновком закладів охорони здоров'я, посвідченням одержувача допомоги, довідкою органу, що призначає допомогу, про період призначення допомоги. У разі якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення шестирічного віку або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається відповідно висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку, та/або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою 18-ти років (висновок про час настання інвалідності).

Згідно з частиною 3 статті 2 КАС у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В судовому засіданні встановлено, що син позивача з народження і до смерті у віці 13 років хворів, перебував під постійним доглядом матері.

Управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області, відмовляючи ОСОБА_1 у призначенні пенсії, не врахувало поданої нею довідки Любешівської центральної районної лікарні № 855 від 20 жовтня 2014 року про визнання на засіданні лікарсько-консультаційної комісії у 1988 році дитини позивача інвалідом, що потребує постійного догляду матері.

Суд також звертає увагу, що відсутність можливості поновити документи, про які йдеться у пункті 2.18 постанови правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, з врахуванням інших встановлених обставин не повинно впливати на право позивача на пільгове пенсійне забезпечення.

Враховуючи наведене у сукупності, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову ОСОБА_1

Для повного захисту прав позивача відповідно до частини 2 статті 11 КАС України доцільно вийти за межі позовних вимог та визначити дату, з якої слід зобов'язати відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію: з досягненням нею віку 50 років.

Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до статті 94 КАС.

Керуючись статтями 3, 5, 11, 17, 94, 159, 160, 161, 162, 163, 167 КАС, суд

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії відповідно до абзацу 4 пункту 3 Перехідних положень Закону України "Про загальнообов'язкове пенсійне страхування".

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області, починаючи з ІНФОРМАЦІЯ_3, призначити ОСОБА_1 пенсію відповідно до абзацу 4 пункту 3 Перехідних положень Закону України "Про загальнообов'язкове пенсійне страхування".

Рішення у межах суми стягнення за один місяць звернути до негайного виконання.

Стягнути з Державного бюджету України в користь ОСОБА_1 73 (сімдесят три) гривні 08 копійок судових витрат.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Любешівський районний суд протягом десяти днів з дня її отримання. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Головуючий: суддя В.Д. Глинянчук