Справа № 819/2534/13-а
Суддя: Костів Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2015-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2015 року Справа № 876/2224/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Костіва М.В.,

суддів Шавеля Р.М., Бруновської Н.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 12.11.2014 р. у справі №819/2534/13-а за позовом Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Тернопільській області до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкової заборгованості,

встановив:

У жовтні 2013 року позивач - Тернопільська об'єднана державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Тернопільській області звернувся в суд з позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкової заборгованості по орендній платі в сумі 5427,43 грн.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 12.11.2013 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку, покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Вважає вимоги позивача такими, що документально не доведені та не підтверджені, як цього вимагає ст. 71 КАС України. Посилається також на безпідставність вимог позивача з огляду на те, що податкове повідомлення - рішення, на підставі якого позивач заявив вимогу про стягнення з неї боргу, скасоване судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, тому колегія суддів, у відповідності до ст.197 КАС України, вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, на основі наявних у справі доказів, колегія суддів дійшла переконання, що подану апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Суд першої інстанції встановив та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1) зареєстрована як фізична особа - підприємець з 26 травня 2004 року. Відповідач перебуває на обліку в Тернопільській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління Міндоходів у Тернопільській області як платник податків. 12 вересня 2008 року відповідачем - ФОП ОСОБА_1 укладено договір оренди землі з головою Тернопільської районної державної адміністрації. За відповідачем облікується податкова заборгованість по платі за землю в сумі 5427, 43 грн., що підтверджується податковим повідомленням - рішенням № від 30.06.2011 року, податковою вимогою форми «Ф» від 06.09.2011 року №211, довідкою про наявність податкового боргу. На час розгляду справи судом першої інстанції відповідач не сплатила суму податкового боргу в добровільному порядку.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з узгодженості суми грошового зобов'язання, а, відтак, і наявності підстав для стягнення такої в судовому порядку.

Відповідно до п.п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України на платника податків покладено обов'язок сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з п.п. 14.1.147. п 14.1. ст. 14 Податкового кодексу України плата за землю -загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності

Пункт 287.3. ст. 287 Податкового кодексу України визначає, що податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Відповідно до п. 54.5 ст. 54 Податкового кодексу України якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов'язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов'язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до положень п. 14.1.175. ч. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання - визнається податковим боргом.

Пунктом 36.5 ст. 36 Податкового кодексу України передбачено, що відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Частиною 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Так, на час розгляду справи судом апеляційної інстанції відповідач надав докази оскарження в судовому порядку податкового повідомлення - рішення № від 30.06.2011 року, на підставі якого визначено суму податкового зобов'язання.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 27.02.2014 року задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Тернопільській області, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Тернопільській області № від 30.06.2011 року.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 06.04.2015 року рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 27.02.2014 року залишено без змін.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Оскільки податкове повідомлення - рішення, на підставі якого визначено суму податкового боргу, скасоване, підстави для стягнення 5427,43 грн. боргу відсутні.

Відповідно до ст.202 КАС України підставою для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 12.11.2014 р. у справі №819/2534/13-а та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1) 860 грн. 25 коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після надіслання її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Костів М.В.

Судді Шавель Р.М.

Бруновська Н.В.