Справа № 17085/09
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2010-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" лютого 2010 р. справа № 2а-107/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Сафронової С.В.

суддів: Поплавського В.Ю. Уханенка С.А.

при секретарі судового засідання: Литовченко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Жовтоводської міської ради Дніпропетровської області на постанову Жовтоводськгого міського суду Дніпропетровської області від 12 травня 2009 року

у адміністративній справі № 2а-107/09 за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Жовтоводської міської ради Дніпропетровської області про оскарження дій субєкта владних повноважень, зобовязання здійснити перерахунок по виплаті одноразової компенсації та щорічної допомоги на оздоровлення, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2009 р. позивач звернувся до суду з зазначеним адміністративним позовом, у якому просив визнати незаконними дії управління праці та соціального захисту населення Жовтоводської міської ради Дніпропетровської області щодо нарахування одноразової компенсації при встановленні інвалідності другої групи та щорічної одноразової допомоги на оздоровлення у розмірах визначених статтею 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»та зобовязати відповідача здійснити йому перерахунок одноразової та щорічної допомоги відповідно до вимог Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постановою Жовтоводськгого міського суду Дніпропетровської області від 12 травня 2009 року позов ОСОБА_1 задоволено, визнано протиправними дії управління праці та соціального захисту населення Жовтоводської міської ради Дніпропетровської області щодо неповного нарахування і виплати позивачу суму одноразової компенсації та щорічної одноразової допомоги на оздоровлення за 2008 р. та зобовязано управління праці та соціального захисту населення Жовтоводської міської ради Дніпропетровської області нарахувати та сплатити на користь позивача недоотриману суму одноразової компенсації, як інваліду ІІ групи у розмірі 23340,60 грн. та недоотриману суму щорічної допомоги на оздоровлення за 2008 рік у розмірі 2525 грн., всього 25865,60 грн.

Не погодившись з зазначеною постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також на не відповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до винесення необґрунтованого рішення, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені вимог позивача.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач вказує на те, що фінансування витрат, повязаних з реалізацією вимог Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», здійснюється за рахунок державного бюджету, а будь-які видатки на загальносуспільні потреби визначаються виключно Законом України Про Державний бюджет. На думку відповідача згідно постанови Кабінету Міністрів України від 20.09.2005 р. № 936, якою затверджено Порядок використання коштів державного бюджету для виконання програм, повязаних із соціальним захистом громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, головним розпорядником коштів держаного бюджету з 2004 року є Міністерство праці та соціальної політики України, розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня є управління праці та соціального захисту населення облдержадміністрації, а районні, міські управління праці та соціального захисту населення є розпорядником бюджетних коштів третього рівня, тому управління праці та соціального захисту населення Жовтоводської міської ради Дніпропетровської області діяло на підставі Закону і здійснювало виплату лише тих коштів, що надходять на рахунок управління на підставі кошторисів, затверджених головним управлінням праці та соціального захисту населення у Дніпропетровській області та у розмірах, зазначених постановою Кабінету Міністрів України.

Крім того, апеляційна скарга відповідача мотивована неврахування судом першої інстанції того, що визнання Рішеннями Конституційного Суду України № 6-рп/2007 та № 10-рп/2008 положень Законів України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»та «Про Державний бюджет України на 2008 рік»не надає права на застосування показника мінімальної заробітної плати визначеного відповідно до ст.3 Закону України «Про оплату праці»та ст.76 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»і ст.73 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік», оскільки розміри соціальних виплат уповноважений встановлювати Кабінет Міністрів України в залежності від розміру мінімальної заробітної плати в абсолютних сумах в межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Суд першої інстанції при розгляді даної справи дійшов правильного висновку, що, виходячи із загальних засад пріоритетності законів над урядовими актами, при визначенні розміру одноразової компенсації та щорічної грошової допомоги на оздоровлення при встановленні позивачу другої групи інвалідності, відповідач повинен керуватися ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Судом встановлено, що експертним висновком Дніпропетровської регіональної міжвідомчої експертної комісії від 19.05.2008 року позивачу було встановлено, що його захворювання повязане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с.4), обласним МСЕК при огляді позивача 11.08.2008 року була встановлена 2 група інвалідності з 19.06.2008 року (а.с.5) та 15.08.2008 р. позивачу було видано посвідчення особи, яка постраждала внаслідок аварії на ЧАЕС І-ї категорії (а.с.7).

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується відповідачем при нарахуванні та виплаті позивачу одноразової компенсації за втрату здоровя при встановленні другої групи інвалідності та щорічної одноразової допомоги на оздоровлення, відповідач керувався постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року № 836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а при виплаті щорічної допомоги на оздоровлення керувався Постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»

Розмір виплаченої позивачу у жовтні 2008 року одноразової компенсації за втрату здоровя при встановленні другої групи інвалідності складав 284,40 грн., а розмір виплаченої позивачу у грудні 2008 р. щорічної допомоги на оздоровлення складав суму 100,00 грн.

Абзацом першим частини першої статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в редакції відновленій після прийняття Конституційним Судом України рішення № 22-рп/2008 від 22.05.2008 року та діючій до наступного часу, передбачено, що одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи виплачується інвалідам II групи в розмірах - 45 мінімальних заробітних плат, при цьому виплата здійснюється з мінімальної заробітної плати, яка склалася на момент встановлення інвалідності.

Абзацом четвертим частини першої статті 48 цього ж Закону передбачено, що щорічна допомога на оздоровлення інвалідам II групи виплачується в розмірах пяти мінімальних заробітних плат. Вказаною статтею також визначено, що розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати допомоги.

Таким чином, вихідним критерієм обрахунку сум виплат відповідно до положень статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»виступає мінімальна заробітна плата, розмір якої у зазначений позивачем період часу встановлювався законами України про Державний бюджет на відповідний рік.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про неможливість застосування у спірних правовідносинах положень постанов Кабінету Міністрів України, які суперечать діючим на час виникнення спору положенням статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Так, встановлений в 1996 році постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року № 836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»розмір щорічної допомоги на оздоровлення протягом тривалих років не змінювався і не відповідав розміру, встановленому законами України. А постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»було установлено громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, розмір щорічної допомоги на оздоровлення, зокрема, інвалідам II групи - 120 грн., який також не відповідав розміру, встановленому законами України.

Колегія суддів зазначає про законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині визнання протиправними дій відповідача та права за позивачем отримати у 2008 році одноразову компенсацію та щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі, визначеному статтею 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки особи, яким щорічна допомога на оздоровлення була сплачена після 22.05.2008 року, тобто після ухвалення рішення Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008 року, мають право на її отримання у розмірах, встановлених базовими законами, а саме, статтею 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Така позиція ґрунтується на приписах ч.2 ст.152 Конституції України та Рішенні Конституційного Суду України від 22.05.2008 року.

Враховуючи зазначене рішення Конституційного Суду України, якими визнано неконституційними положення Закону України «Про Держаний бюджет України та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», якими внесено зміни або зупинено на відповідний рік дію статті 48 «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з моменту їх ухвалення, а саме з 22.05.2008 року, управління праці та соціального захисту населення Жовтоводської міської ради Дніпропетровської області, застосовуючи положення законів, що визнані неконституційними діяли протиправно, всупереч приписам Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», які підлягали застосуванню при визначенні розміру щорічної допомоги на оздоровлення.

За вищенаведених обставин, колегія суддів підтверджує, що при прийнятті рішення у справі суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права Постанова суду належним чином мотивована і за своїм змістом та формою відповідає вимогам закону, тому вимоги апеляційної скарги відповідача щодо скасування постанови суду першої інстанції у повному обсязі та відмові у позові задоволенню не підлягають.

Доводи апеляційної скарги висновків суду у вищенаведеній частині не спростовують і зводяться лише до непогодження з судовим рішенням з підстав неправильного розуміння відповідачем норм чинного законодавства.

Разом з тим, колегія суддів вважає за неможливе залишити в силі рішення суду першої інстанції в частині визначення конкретних сум недоотриманої ОСОБА_1 одноразової компенсації за втрату здоровя у розмірі 23340,60 грн. та недоотриманої суми щорічної допомоги на оздоровлення за 2008 рік у розмірі 2525 грн., і загальної суми у розмірі 25865,60 грн., з зазначенням цих обставин в резолютивній частині постанови

Зобовязуючи відповідача донараухвати та виплатити позивачу конкретно визначену суму заборгованості по вказаним видам допомоги, суд першої інстанції у такий спосіб вийшов за межі встановленої КАС України компетенції адміністративного суду та прийняв рішення, що стало матеріально-правовим фактом, який замість рішення субєкту владних повноважень породив правовідносини за участю позивача, що не передбачається Законом

Адміністративний суд не наділений правом на призначення та визначення розміру виплати допомоги замість субєкту владних повноважень, ці дії відносяться до виключної компетенції субєкту владних повноважень відповідача.

Враховуючи, що позивачу одноразова компенсація за втрату здоровя при встановленні другої групи інвалідності та щорічна допомога на оздоровлення за 2008 рік у розмірах визначених статтею 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»на час судового розгляду справи відповідачем не призначалася та не нараховувалася, колегія суддів вважає за можливе лише покласти на відповідача обовязок прийняти рішення з урахуванням змісту права позивача, яке було підтверджено рішенням суду. А саме, зобовязати відповідача до вчинення певних дій, тобто до призначення, донарахування та забезпечення виплати позивачу недоотриманої ним 15 жовтня 2008 році суму одноразовій компенсації при встановленні інвалідності другої групи виходячи із 45 мінімальних заробітних плат та з урахуванням мінімальної заробітної плати, яка склалася на момент встановлення інвалідності, та суму недоотриману ним у грудні 2008 року щорічної одноразової допомоги на оздоровлення як інваліду ІІ-ї групи виходячи із розміру пяти мінімальних заробітних плат та урахуванням розміру мінімальної заробітної плати встановленої на час виплати.

За наведених обставин, рішення суду першої інстанції повинно бути змінено шляхом виключення з резолютивної частини постанови зазначених судом конкретних сум допомоги. В іншій частині постанова суду повинна залишатися без змін

Керуючись п.2 ч.1 ст.198, ст.201, ст.205, ст.207 КАС України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Жовтоводської міської ради Дніпропетровської області задовольнити частково, постанову Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 12 травня 2009 року змінити, виключивши з абзацу третього постанови Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 12 травня 2009 року конкретно визначені суми недоотриманої ОСОБА_1 одноразової компенсації за втрату здоровя у розмірі 23340,60 грн. та недоотриманої суми щорічної допомоги на оздоровлення за 2008 рік у розмірі 2525 грн., і загальну суму в розмірі 25865,60 грн.

Абзац третій постанови Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 12 травня 2009 року викласти в наступній редакції:

Зобовязати управління праці та соціального захисту населення Жовтоводської міської ради Дніпропетровської області донарахувати та виплатити ОСОБА_1 відповідно до статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» недоотриману ним 15 жовтня 2008 році суму одноразовій компенсації при встановленні інвалідності другої групи виходячи із 45 мінімальних заробітних плат та з урахуванням мінімальної заробітної плати, яка склалася на момент встановлення інвалідності, а також донарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму недоотриманої ним у грудні 2008 року щорічної одноразової допомоги на оздоровлення як інваліду ІІ-ї групи виходячи із розміру пяти мінімальних заробітних плат та урахуванням розміру мінімальної заробітної плати встановленої на час виплати.

В іншій частині постанову Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 12 травня 2009 року залишити без змін

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з у моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця починаючи з наступного дня після виготовлення повного тексту рішення апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 23 лютого 2010 року.

Судді: Сафронова С.В.

ОСОБА_2

ОСОБА_3