Справа № 752/5295/15-а
Суддя: Чередніченко Н. П.
Дата ухвалення: 2015-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 752/5295/15-а
Провадження №: 2-а/752/159/15
ПОСТАНОВА

іменем України

28.05.2015 року Голосіївський райсуд м. Києва

в складі головуючого судді Чередніченко Н.П.

з участю секретаря Литвиненко Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва про визнання дій правомірними та зобов"язання вчинити певні дії , -

встановив :

До суду звернулася позивач ОСОБА_1 про визнання дій протиправними та зобов"язання вчинити певні дії , щодо визнання визнання відмови управління Пенсійного Фонду України в Голосіївському районі м. Києва в призначенні позивачу підвищення пенсії по втраті годувальника та зобов"язання призначити підвищення до пенсії по втраті годувальника на підставі посвідчення члена сім"ї загиблих( померлих) ветеранів війни та поновлення виплати пенсії по втраті годувальника з 01.03.2015 року .

До суду позивач подала клопотання про розгляд справи за її відсутності та підтриманням позову .

Представник відповідача також просив слухати справу у її відсутність .

Дослідивши матеріали справи , судом встановлено наступне .

Згідно з матеріалами пенсійної справи , позивачці з 29.08.1979 року на підставі її заяви та наданої довідки МСЕК " 197861 від 15.08.1979 року про встановлення ОСОБА_1 (дівоче прізвище позивача ) 2 групи інвалідності ( причина інвалідності - дитинства ) було призначено пенсію по інвалідності 2 групи , згідно Закону України "Про пенсійне забезпечення ) .

З 13.11.2000 року управлінням соціального забезпечення Подільського району м. Києва на підставі особистої заяви позивача було переведено на пенсію по втраті годувальника згідно Закону України "Про пенсійне забезпечення " .

Згідно ч.2 Закону України "Про пенсійне забезпечення " за цим Законом призначаються : А) трудові пенсії : за віком ; ; по інвалідності ; в разі втрати годувальника ; за вислугу років .

Стаття 37 Закону України "Про пенсійне забезпечення " право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сім"ї померлого годувальника ,які були на його утриманні . Відповідно до п"А" ч.2 ст.37 Закону України "Про енсійне забезпечення " непрацездатними членами сім"ї вважаються діти ,які не досягли 18 років або старші ціього віку ,якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років .

Згідно Довідки МСЕК № 197861 К-78 ,позивачку було визнано інвалідом 2 групи з литинства 15.08.1979 року , тобто у віці 19 років , а відповідно права на призначення пенсії по втраті годувальника вона не мала .

З 01.07.2009 року позивач перебуває на обліку,як одержувач пенсії по втраті годувальника , в УПФУ в Голосіївському районі м. Києва .

30.11.2014 року ОСОБА_1 звернулася з заявою до УПФУ в Голосіївському районі м. Києва щодо призначення до пенсії підвищення згідно ст.15 Закону України "Про статусветеранів війни ,гарантії їх соціального захисту" та надала пакет документів , в тому числі посвідчення члена сім"ї загиблого ( померлого ) ветерана війни , серії НОМЕР_1. видане 21.11.2014 року Управлінням праці та соціального захисту населення Голосіївської районної державної адміністрації .Листом від 10.12.2014 року № 20144/06 ОСОБА_1 було повідомлено про відсутність підстав для встановлення підвищення до пенсії згідно ст.15 Закону України "Про статус ветеранів війни,гарантії їх соціального захисту " з наступних підстав:

Згідно ст.15 Закону України "Про статус ветеранів війни,гарантії їх соціального захисту " членам сімей ,зазначених у п.п.1 ст.10 цього Закону , а також дружинам( чоловікам) померлих інвалідів Великої Вітчизняної війни ,які не одружилися вдруге . пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога ,що виплачується замість пенсії, підвищується на 25% відсотків прожиткового мінімуму для осіб,які втратили працездатність .

Відповідно до ст.10 Закону України "Про статус ветеранів війні ,гарантії їх соціального захисту " чинність цього Закону поширюється на сім"ї військовослужбовців,партизанів, підпільників, учасників бойових дій на території інших держав,прирівняних до них осіб , зазначених у статтях 6 і 7 цього Закону ,які загинули ( пропали безвісти) або померли внаслідок поранення . контізії чи каліцтва,одержаних під час захисту Батьківщини або виконання інших обов"язків військової служби , а також внаслідок захворювання , пов"язаного з перебуванням на фронті або одержаного в період проходження військової служби чи на території інших держав під час воєнних дій чи конфліктів .До членів сім"ї загилих ( тих,які пропали безвісти ) військовослужбовців ,партизанів та інших осіб належать :

діти, які не мають ( і не мали ) своїх дітей ;

діти,які мають свої сім"ї,але не стали інвалідами до досягення повноліття.

Таким чином,оскільки позивачку згідно довідки МСЕК № 187861 К-78 від 15.08.1979 року було визнано інвалідом 2 групи ( причина інвалідності- з дитинства ) після досягнення повноліття,відсутні підстави для встановлення підвищення до пенсії згідно Закону України "Про статус ветеранів війни,гарантії їх соціального захисту " .

Також УПФУ в Голосіївському районі м.Києва було направлено запит від 16.02.2015 року за № 2413Є06 до Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської РДА м. Києва щодо перевірки правомірності видачі ОСОБА_1 посвідчення члена сім"ї загиблого( померлого) ветерана , серії НОМЕР_1від 21.11.2014 року .

Листом від 20.03.2015 року за № 2481 Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської РДА м. Києва повідомило про визнання недійсним посвідчення "Член сім"ї загиблого ( померлого) ветерана війни" на ім"я ОСОБА_1 , серії НОМЕР_1 від 21.11.2014 року .

Одночасно , УПФУ в Голосіївському районі м. Києва правовідносини щодо пернсійного забезпечення ОСОБА_1 приведено у відповідність до вимог чинного законодавства та згідно розпорядження від 20.02.2015 року за № 809941 позивача з 01.03.2015 року переведено з пенсії по втраті годувальника на пенсію по інвалідності 2 групи згідно Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування " та на підставі документів ,наявних в пенсійній справі ,оскільки відповідно до ч.1 ст.36 Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування " пенсія у зв"язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім"ї померлого годувальника ,які були на його утриманні ,за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу , який був би необхідний йому для призначення пенсії по ІІІ групі інвалідності , а в разі смерті пенсіонера або осіб,зазначених у частпні другій статті 32 цього Закону,- незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв"язку з втратою годувальника призначається незалежно від того,чи були вони на утриманні годувальника.

Згідно із ч.2 ст. 36 Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" непрацездатними членами сім"ї вважаються : діти ( у тому числі діти,які народилися до сплину 10 місяців з дня смерті годувальника ) померлого годувальника,які не досягли 18 років або старші цього віку,якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років.

Відповідно до п.2.18ч.2 "Порядку подання та оформлення документівдля призначення ( перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне стархування " зазначено , що визнання особи інвалідом з дитинства або дитиною-інвалідом засвідчується випискою з акта огляду в МСЕК ,медичним висновком закладів охорони здоров"я, посвідченням одержувача допомоги, довідкою органу,що призначає допомогу,про період призначення допомоги. У разі якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення шестирічного віку або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку,надається відповідно висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною -інвалідом до досягнення шестирічного віку , та/або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою 18-ти років ( висновок про час настання інвалідності ).

Судом встановлено , що в матеріалах пенсійної справи позивачки відсутні виписка з акту огляду МСЕК та медичний висновок устнови охорони здоров"я про визнання інвалідок до досягенння 10 років .

Крім того , позивача повідомлено про можливість повернення до розгляду питання щодо поновлення виплати пенсії по втраті годувальника згідно Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування " в разі надання підтверджуючих документів про час настання інвалідності ( що інвалідність з дитинства могла бути встановлена до досягнення 18-ти річного віку) .

Таким чино , суд вважає ,що рішення управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва щодо переведення ОСОБА_1 з пенсії по втраті годувальника на пенсію по інвалідності ,є правомірним , Управління діяло у межах своєї компетенції та відповідно до вимог законодавства .

Вріховуючи викладене підстави для задоволення позову - відсутні .

Керуючись ст.ст. З огляду на вище викладене , керуючись ст.ст. 69, 70, 71, 79, 122, 158-163 КАС України, суд-

постановив :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва про визнання дій правомірними та зобов"язання вчинити певні дії відмовити .

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом десяти днів з часу її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя