Справа № 2а-4412/10/0770
Суддя: Конюшко К.В.
Дата ухвалення: 2015-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2015 року м. Київ К/800/9365/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Конюшка К.В.

суддів: Гончар Л.Я., Черпіцької Л.Т.

розглянувши в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами касаційну скаргу, подану ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 та ОСОБА_4, на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 лютого 2015 року

у справі № 876/6788/13

за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4

до Ужгородської районної державної адміністрації

треті особи Служба автомобільних доріг у Закарпатській області, Паладь-Комарівецька сільська рада

про визнання протиправною бездіяльності та відшкодування шкоди

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2010 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулись до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до Ужгородської районної державної адміністрації (далі - РДА), треті особи: Служба автомобільних доріг у Закарпатській області, Паладь - Комарівецька сільська рада, про визнання протиправною бездіяльності посадових осіб Ужгородської РДА по невжиттю заходів щодо установлення перепускних колекторів для водовідведення у с. Малі Селменці; зобов'язання посадових осіб Ужгородської РДА провести першочергові роботи по ліквідації причин надзвичайних ситуацій шляхом встановлення перепускних колекторів у с. Малі Селменці та стягнення на користь позивачів коштів на відшкодування завданої бездіяльністю відповідача шкоди в сумі 21 335,00 грн.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 28.02.2013, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 05.02.2015, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з названими рішеннями судів попередніх інстанцій, позивачі оскаржили їх у касаційному порядку.

У касаційній скарзі скаржники просили скасувати рішення судів попередніх інстанцій з мотивів порушення цими судами норм матеріального та процесуального права, прийняти нове рішення - про задоволення позову.

У своїх запереченнях на касаційну скаргу Ужгородська РДА просила залишити рішення судів попередніх інстанцій без змін, а скаргу - без задоволення.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження, установленому пунктом 1 частини першої статті 222 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України.

Згідно з частиною другою статті 220 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи і правильність застосування судами норм процесуального права, судова колегія дійшла висновку про те, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Як установлено судами попередніх інстанцій, внаслідок стихійного лиха в деяких районах Закарпатської області, зокрема в Ужгородському районі в період 15-20 травня та 3-4 червня 2010 року позивачі, мешканці с. Малі Селменці зазнали пошкодження дворогосподарства та власних будівель в результаті залиття (підтоплення) земельних ділянок з причин великої кількості атмосферних опадів.

Відповідно до звіту про оцінку збитків, виготовленого незалежним оцінювачем ОСОБА_5 при затопленні будинку позивачів 03.06.2010 сума збитків руйнування складає 21 335,00 грн.

Вказана шкода, на думку позивачів, була нанесена внаслідок протиправної бездіяльності посадових осіб Ужгородської РДА. На підтвердження даних підстав позивачі надали суду їх переписку із службовими особами відповідача.

Також судами попередніх інстанцій установлено, що позовні вимоги обґрунтовано тим, що у зв'язку з відкриттям у селі пункту пропуску через державний кордон України, вуличні канали і труби водовідведення, а також перепускна труба через дорогу були заасфальтовані і забетоновані, що унеможливило відвід води з вулиці, а тому під час опадів вода підтоплювала стіни і підвал будинку позивачів, від чого будинок руйнується і втрачає свої якості. Починаючи із серпня 2008 року позивачі звертались до Ужгородської РДА із скаргами і заявами забезпечити водовідведення з вулиці і двору, однак ніяких заходів службовими особами не вживалось, а заявники отримували формальні відповіді. У зв'язку із великою кількістю атмосферних опадів 03.06.2010 вода затопила повністю дворогосподарство, город і будинок, стіни приведено в аварійний стан, і позивачі за власні кошти вимушені були наймати тракториста, який викачав 20 цистерн води.

Водночас, на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 09.06.2010 № 1379-р «Про виділення коштів для проведення невідкладних заходів з ліквідації наслідків стихійного лиха, що сталося 15-20 травня та 3-4 червня 2010 р. на території Закарпатської, Івано-Франківської, Львівської та Чернівецької областей» Закарпатською обласною державною адміністрацією видано розпорядження від 13.08.2010 № 550 «Про визначення розпорядників коштів на відновлення об'єктів за рахунок коштів, виділених із резервного фонду державного бюджету, для проведення невідкладних заходів з ліквідації наслідків стихійного лиха», пунктом 1 якого виділено кошти, зокрема Ужгородській РДА. Згідно із додатком до розпорядження відповідач зобов'язаний спрямувати кошти окрім іншого в розмірі 18,533 тис. грн. для відновлення повеневих руйнувань на автомобільній дорозі Шишловці - Малі Сельменці км 7+876, а саме: земляні роботи, улаштування щебеневих подушок під фундаменти, гідроізоляція бітумна, укладання ланок одноочкових круглих з/б водопропускних труб, улаштування одношарового щебеневого покриття, просочування із застосуванням бітуму щебеневого покриття.

Голова Ужгородської РДА розпорядженням від 15.12.2010 № 540 «Про фінансування видатків із резервного фонду державного бюджету» здійснив розподіл коштів підрядникам для виконання робіт з ліквідації наслідків стихійного лиха, обумовлених в розпорядженні голови Закарпатської обласної державної адміністрації.

Відповідно до підрядного контракту від 20.09.2010 № 35 на виконання робіт по відновленню повеневих руйнувань на автомобільній дорозі Шишлівці - Малі Сельменці км 7+876 та акту приймання виконаних робіт генпідрядником ДП «Закарпатський Облавтодор» та субпідрядником - Філія «Ужгородський райавтодор» від грудня 2010 року сплановані роботи були виконані в повному обсязі у визначений строк.

З наявного в матеріалах справи листа Ужгородської міжрайонної прокуратури в Закарпатській області від 07.07.2010 також установлено відсутність підстав для реагування щодо підтоплення дворогосподарств №№ 45-48. Крім цього, відсутній факт підтвердження порушення чинного законодавства співробітниками Ужгородського РУ ГУ МНС України в Закарпатській області у процесі ліквідації наслідків стихійного лиха на території Паладь-Комарівської сільської ради в період з 04.06.2010 по 09.06.2010.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивачами не доведено допущення з боку Ужгородської РДА чи її посадових осіб протиправної бездіяльності, яка призвела до нанесення майнової шкоди ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується зі вказаним висновком судів попередніх інстанцій з огляду на таке.

Відповідно до частини другої статті 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір.

Стаття 56 Конституції України проголошує право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійснення ними своїх повноважень.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» виконавчу владу в областях, районах, районах Автономної Республіки Крим, у містах Києві та Севастополі здійснюють обласні, районні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації.

Місцева державна адміністрація в межах своїх повноважень здійснює виконавчу владу на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, а також реалізує повноваження, делеговані їй відповідною радою.

Відповідно до статті 49 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» матеріальна шкода, завдана незаконними рішеннями голів державних адміністрацій відшкодовується за рахунок Держави.

Статтею 1166 Цивільного кодексу України передбачені загальні підстави відповідальності за завдану шкоду, згідно з якою майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Предметом доказування у цій справі є протиправна бездіяльність органу влади чи її посадовою особою, виникнення шкоди та причинний зв'язок між неправомірними діями (бездіяльністю) державного органу чи її посадової особи і заподіянням шкоди.

Відповідно до положень статті 32 Закону України «Про захист населення і територій від надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру» (чинного на час виникнення спірних відносин) місцеві державні адміністрації та органи місцевого самоврядування у сфері захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру в межах відповідних територій: беруть участь у забезпеченні реалізації політики держави у сфері захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру; створюють фінансові та матеріальні резерви для ліквідації надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру і їх наслідків відповідно до законодавства; забезпечують організацію і проведення аварійно-рятувальних та інших невідкладних робіт, а також підтримання громадського порядку під час їх проведення.

Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» голови місцевих державних адміністрацій, серед іншого, очолюють відповідні місцеві державні адміністрації, здійснюють керівництво їх діяльністю, несуть відповідальність за виконання покладених на місцеві державні адміністрації завдань і за здійснення ними своїх повноважень; в межах затверджених бюджетів виступають розпорядниками коштів відповідних державних адміністрацій, використовуючи їх лише за цільовим призначенням.

Частиною першою статті 71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Зважаючи на установлені судами попередніх інстанцій обставини справи, колегія суддів вважає правильним висновок цих судів щодо відсутності підстав для задоволення позову в частині зобов'язання посадових осіб Ужгородської РДА провести першочергові роботи по ліквідації причин надзвичайних ситуацій шляхом встановлення перепускних колекторів у с. Малі Селменці, оскільки на замовлення відповідача такі заходи вжито генпідрядником ДП «Закарпатський Облавтодор».

Також суд касаційної інстанції погоджується з висновком судів попередніх інстанцій щодо відсутності підстав для задоволення позову в частині визнання протиправною бездіяльності Ужгородської РДА по невжиттю заходів та стягнення коштів на відшкодування завданої бездіяльністю відповідача шкоди в сумі 21 335,00 грн., оскільки жодних обставин, які б свідчили про наявність у відповідача прямого обов'язку установити перепускні колектори для водовідведення у с. Малі Селменці до прийняття розпорядження Кабінету Міністрів України від 09.06.2010 № 1379-р, судами попередніх інстанцій установлено не було, і ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у своїй касаційній скарзі на такі обставини не посилаються.

Водночас, Ужгородська РДА довела факт вжиття відповідних заходів, спрямованих на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 09.06.2010 № 1379-р «Про виділення коштів для проведення невідкладних заходів з ліквідації наслідків стихійного лиха, що сталося 15-20 травня та 3-4 червня 2010 року на території Закарпатської, Івано-Франківської, Львівської та Чернівецької областей».

Зважаючи на викладене, доводи касаційної скарги спростовуються вище переліченими нормами права та установленими обставинами справи, у зв'язку з чим відсутні підстави для її задоволення та скасування чи зміни рішень судів попередніх інстанцій.

Відповідно до частини першої статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 210 - 231 КАС України, суд касаційної інстанції

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу, подану ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 та ОСОБА_4, залишити без задоволення.

Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 лютого 2015 року в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України у строк та у порядку, визначеними статтями 237 - 2391 КАС України.