Справа № 2772/09
Суддя: Поплавський В.Ю.
Дата ухвалення: 2010-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" лютого 2010 р.справа № 2а-220/08

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Поплавського В.Ю.

суддів: Уханенка С.А. Сафронової С.В.

при секретарі судового засідання: Литовченко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Мелітопольської обєднаної державної податкової інспекції Запорізької області

на постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 30 липня 2008 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Мелітопольської обєднаної державної податкової інспекції Запорізької області про стягнення суми надміру сплаченого податку з доходів фізичних осіб та штрафних санкцій, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2008 року позивачка звернулась з адміністративним позовом до Мелітопольської обєднаної державної податкової інспекції Запорізької області (далі по тексту МОДПІ Запорізькій області) та просила стягнути з останній на її користь надлишок сплаченого податку з доходів фізичних осіб в розмірі 652,47 грн. на основі наданих річних податкових декларацій за 2004-2006 роки, а також штрафні санкції в розмірі 100 відсотків від суми надлишку сплаченого і не отриманого в строк податку внаслідок застосування права на податковий кредит в сумі 1304,94 грн. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що своєчасно надавала до відповідача річні податкові декларації про прибутки з метою реалізувати своє право на податковий кредит, але відповідач відмовив в нарахуванні податкового кредиту за навчання дочки студентки через те, що батьки студента, який працює та отримує зарплату, не мають право на нарахування податкового кредиту за навчання такої дитини-студента.

Постановою Мелітопольського міськрайонного суду від 30 липня 2008 року позов ОСОБА_1 до МОДПІ Запорізької області було задоволено у повному обсязі: стягнуто з МОДПІ Запорізької області на користь ОСОБА_1 суму надміру сплаченого податку з доходів фізичних осіб в розмірі 652,47 грн., штрафні санкції в сумі 652,47 грн., всього 1304,94грн.

Не погодившись з постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду, оскільки вона винесена з порушенням норм матеріального права та ухвалити нове рішення по справі, яким відмовити в задоволенні позову.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, а також правильність застосування судом норм матеріального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивач за період з 01 січня по 31 грудня 2004р. отримала сукупний дохід 11 862,69грн.; за період з 01 січня по 31 грудня 2005 р. - 11 741, 60 грн., за період з 01 січня по 31 грудня 2006 р. 15944,15грн. З цього прибутку підприємством були утримані: в 2004 р. - внески в соціальні фонди в сумі 392 гривні 07 копійок, сума утриманого податку з прибутків фізичних осіб склала 1 491 гривню 18 копійок (а.с.9); в 2005 р. - утримано 410 гривень 97 копійок внесків в соціальні фонди, сума утриманого податку з прибутків фізичних осіб склала 1 472 гривні 98 копійок (а.с.24); в 2006 р. - утримано 558 гривень 06 копійок внесків в соціальні фонди, утримано 2000 гривень 19 копійок податку з доходів фізичних осіб (а.с.34).

Згідно п.п. 5.1.1 п. 5.1 ст. 5 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», платник податку має право на податковий кредит за результатами звітного податкового року.

У відповідності з квитанціями (а.с. 16-23), та, згідно договорів № 92 від 01 серпня 2003 року, № 33-5 від 03 вересня 2004 року, з додатковими угодами до них (а.с. 10-15), позивачем на рахунок ТОВ «Таврійський коледж економіки»в 2004 р. сплачено 1 250 гривень за навчання дочки ОСОБА_2; в 2005 р. - 1 715 гривень, згідно контракту № 97 від 14 березня 2005 р. (а.с. 25-33); в 2006 р. - 2054 гривні, згідно договору № 329/06 від 02 серпня 2006 р. (а.с. 34-40).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 своєчасно подала відповідачу податкові декларації про прибутки, отримані нею за 2004-2006 р.р.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що п.п.п. «а»п.п. 5.3.3. п.5.3. ст.. 5 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»( надалі по тексту Закон) від 22 травня 2003 року, передбачає включення до податкового кредиту суми вартості навчання платника податку або іншого члена родини першого ступеню родства у податковий кредит з таких членів по вибору.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до висновку, що відмова МОДПІ у нарахуванні позивачу податкового кредиту через працевлаштування її дочки-студентки є необґрунтованою.

Крім того, судом першої інстанції було встановлено, що затримка відповідачем повернення суми надміру сплаченого податку внаслідок застосування позивачем права на податковий кредит на дату подання позову складає більше 91 календарної доби, у звязку з чим, відповідно до п.п. 20.4.1 ст. 20 вказаного Закону, сума штрафу, який повинен виплатити відповідач на користь ОСОБА_1 складає 100 % суми надміру сплаченого податку внаслідок застосування позивачем права на податковий кредит.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відмова МОДПІ у нарахуванні позивачу податкового кредиту через працевлаштування її дочки-студентки є необґрунтованою. Зазначені витрати, згідно п.п. 5.3.3 п. 5.3 ст. 5 Закону, дозволено включити до складу податкового кредиту. Згідно п.п. «а»п.п. 5.3.3 п. 5.3 ст. 5 Закону передбачає включення до податкового кредиту суми вартості навчання платника податку або іншого члена родини першого ступеню родства у податковий кредит одного з таких членів - по вибору.

Відповідно до п. 18.8. Закону сума коштів, яка підлягає поверненню платнику податку, зараховується на його банківський рахунок, відкритий у будь-якому комерційному банку, або надсилається поштовим переказом на адресу, визначену у декларації, протягом 60 календарних днів від дня отримання такої декларації.

Згідно п. 20.4.2. Закону за неповне або несвоєчасне повернення суми надміру сплаченого податку, у тому числі внаслідок застосування права на податковий кредит, на користь платника податку сплачуються такі штрафи:

якщо платник податку не отримує таку суму у строк, визначений цим Законом, при затримці до 30 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку її виплати, - у розмірі 10 відсотків від такої суми;

якщо платник податку не отримує таку суму у строк, визначений цим Законом, при затримці від 31 до 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку її виплати, - у розмірі 50 відсотків від такої суми;

якщо платник податку не отримує таку суму у строк, визначений цим Законом, при затримці від 91 календарного дня, наступного за останнім днем граничного строку її виплати, - у розмірі 100 відсотків від такої суми.

Відповідачем був порушений передбачений п. 18.8 ст. 18 Закону строк повернення позивачу суми надміру сплаченого податку більше ніж на 91 календарний день. Таким чином, сума штрафу, який повинен виплатити відповідач складає 100% суми надміру сплаченого податку внаслідок застосування позивачем права на податковий кредит.

Суд першої інстанції правильно визначив розміри сум: в 2004 р. склала 162,50 грн., в 2005р. - 222,95 грн., в 2006 р. 267,02 грн., всього слід стягнути 652 гривні 47 копійок.

Згідно до п.п. «а»п. 20.4.1. Закону особою, яка несе відповідальність за неповне або несвоєчасне повернення суми надміру сплаченого податку, у тому числі внаслідок застосування права на податковий кредит, є податковий орган, який порушує строки подання розрахунку такої суми або занижує його розмір.

Таким чином, висновки суду першої інстанції щодо стягнення з Мелітопольської обєднаної податкової інспекції суму надміру сплаченого податку з доходів фізичних осіб та суму штрафних санкцій є обґрунтованими.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно були застосовані норми матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції і не можуть бути підставою для скасування постанови суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200 КАС України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Мелітопольської обєднаної державної податкової інспекції Запорізької області залишити без задоволення.

Постанову Мелітопольського міськрайонного суду від Запорізької області 30 липня 2008 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з моменту виготовлення повного тексту.

Повний текст виготовлено 14 червня 2010 року.

Судді: Поплавський В.Ю.

ОСОБА_3

ОСОБА_4