Справа № 19950/09
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2010-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" березня 2010 р. справа № 2а-36/2009

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Сафронової С.В.

суддів: Поплавського В.Ю. Уханенка С.А.

при секретарі судового засідання: Литовченко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровськ апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Хортицької районної адміністрації Запорізької міської ради на постанову Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 27 травня 2009 року

у адміністративні справі № 2а-36/09 за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Хортицької районної адміністрації Запорізької міської ради про визнання протиправними дії та стягнення коштів, -

в с т а н о в и л а :

Постановою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 27 транвя 2009 року частково задоволено позов ОСОБА_1, визнано бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Хортицької районної адміністрації Запорізької міської ради по недоврахуванню позивачці з 11.12.2007 року по 01.01.2008 року та з 22.05.2008 року по 30.11.2008 року, допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та зобовязано відповідача провести перерахунок та сплатити позивачці за період з 11 грудня 2007 року по 01 січня 2008 року та з 22.05.2008 року по 30.11.2008 року розміру допомоги по догляду за дитиною виходячи із прожиткового мінімуму, встановленого держбюджетом на 2007 рік, 2008 рік з урахуванням проведених виплат, стягнуто на користь ОСОБА_1 з місцевого бюджету Хортицького району м.Запоріжжя витрати, понесені позивачем при зверненні до суду у сумі 94,08 грн.

В апеляційній скарзі Управління праці та соціального захисту населення Хортицької районної адміністрації Запорізької міської ради посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову у задоволені позову.

Апеляційна скарга відповідача мотивована невідповідністю судового рішення нормам чинного законодавства, неповним зясуванням судом обставин, які мають значення для справи, що призвело до неправильного і необґрунтованого її вирішення. Відповідач вказує на те, що суд не врахував зміст п.14 ст.71 Закону України «Про Державний бюджет України за 2007 рік», яка була чинна до 09.07.2007 р., тобто до прийняття Конституційним Судом України Рішення, що свідчить про те, що допомога відповідно до ч.1 ст.15 Закону України «Про державну допомогу сімї з дітьми»повинна виплачуватися лише з 09.07.2007 р. Посилається на те, що згідно ч.2 ст.95 Конституції України будь-які видатки визначаються виключно Законом України «Про Державний бюджет України»на відповідний рік, а тому у 2007 р. позивачці виплачувалася допомога по догляду за дитиною у розмірі визначеному ст.56 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік». Крім того, позивачці підтверджено право на отримання допомоги, яка фактично здійснює догляд за дитиною наказом № 23 від 12.12.2006р. про надання відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, тобто виконано вимогу ст.14 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" та пп.2 п.20 Порядку № 1751. Відповідач вказує, що відповідно до названої підстави позивачці у 2008 р. виплачувалася допомога. Також відповідач посилається на те, що ця допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімум, встановленим для працездатних осіб та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу (у разі звернення особи за призначенням допомоги в залежності від доходів), але не менше 130 грн. (у редакції Закону № 107-УІ від 28.12.2007 у 2008р. ст. 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми") і ця норма закону не визнана неконституційною. Виконуючи ці бюджетні призначення управління сплачувало позивачці з 01.01.2008 по 30.11.2008 щомісячно 144,10 грн (не зменшуючи розмір виплати, який виплачувався позивачу у грудні 2007 р.). Управління виплачувало позивачці з 22.05.2008 по 30.11.2008 допомогу у розмірі встановленому ст. 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", якою передбачено у 2008р. виплату допомоги не менше 130 грн.Тобто, за твердженням управління, відповідач виконав свої повноваження (бюджетні призначення) у повному обсязі.

Сторони належним чином повідомлялися про час, день та місце розгляду, але в судове засідання не зявилися. Відповідно до ч.4 ст.196 КАС України колегія суддів визнала за можливе розглянути справу за відсутністю сторін по справі, оскільки відповідачем не подавалося заяв про відкладення розгляду справи, а позивачкою в апеляційній скарзі заявлялося про розгляд справи у її відсутність.

При перегляді справи в апеляційному порядку колегією суддів встановлено, що предметом спору по цій справі є захист права позивачки на отримання державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірах, встановлених ст.15 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми»

З матеріалів справи вбачається, що позивачка у звязку з народженням нею 09.11.2006 р. дитини, перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Хортицької районної адміністрації Запорізької міської ради та у період з листопада 2007 р та на протязі 2008 р. отримувала щомісячно державну допомогу у розмірах, нарахованих відповідачем відповідно до п.14 ст.71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік»та Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»згідно до розділу ІІ та розділу ІІІ.

Законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в частині підтвердження права позивачки на отримання щомісячної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі прожиткового мінімуму встановленого для дітей віком до 6 років починаючи з 11.12.2007 року по 31.12.2007 року є беззаперечним, оскільки це право підтверджено Рішенням Конституційного Суду України № 6-рп від 09.07.2007 р., яким визнані неконституційним положення п.14 ст.71 та ч.2 ст.56 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік», що встановлювали інший розмір виплати.

Враховуючи, що вказане рішення Конституційного суду України має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статі зазначеного закону, що визнані неконституційними, суд першої інстанції правильно встановив, що при розрахунку розміру допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідачу слід було керуватися ст.15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми»в редакції діючій до набрання законної сили Законом України «Про державний бюджет України на 2007 рік», згідно якої: допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Відповідно до ч.2 ст.150 Конституції України до повноважень Конституційного Суду України належить: офіційне тлумачення Конституції України та законів України. З питань, передбачених цією статтею, Конституційний Суд України ухвалює рішення, які є обов'язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені.

Згідно п.2 Рішення Конституційного Суду України № 15-рп/2000 від 14.12.2000 р. положення наведеної норм Конституції України щодо виконання рішень Конституційного Суду України необхідно розуміти так, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані за цими рішеннями неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що відповідно до частини другої статті 152 Конституції України втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Положеннями ч.2 ст.70 Закону України «Про Конституційний Суд України»щодо порядку виконання рішень, висновків Конституційного Суду України треба розуміти як право Конституційного Суду України у разі необхідності визначити у своєму рішенні, висновку порядок і строки його виконання та покласти обов'язок на відповідні державні органи забезпечити це виконання. При цьому незалежно від того, чи визначено в рішенні, висновку Конституційного Суду України порядок його виконання, відповідні державні органи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскарженим.

Таким чином, наведені норми свідчать про безпідставність доводів апеляційної скарги відповідача щодо відсутності у відповідача обовязку нараховувати та виплачувати позивачці у період з 11.1212007 року по 31.12.2007 року державну допомогу по догляду за дитиною у розмірі прожиткового мінімуму встановленого для дітей віком до 6 років, який складав у цей період суму в розмірі 470 грн.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Органи управління праці та соціального захисту населення, які працюють в умовах як централізованої, так і децентралізованої виплати коштів призначеної соціальної допомоги, пільг та компенсацій, у тому числі: державної допомоги сім'ям з дітьми - є органами виконавчої влади і, відповідно, їх діяльність має підпорядковуватись вимогам наведеної норми Конституції та вимогам Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», яким встановлено гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги з урахуванням складу сім'ї, її доходів та віку дітей і спрямований на забезпечення пріоритету державної допомоги сім'ям з дітьми у загальній системі соціального захисту населення.

Відповідно до ст.1 цього Закону громадяни України, в сім'ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України. А відповідно до ст.5 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми»встановлено, що всі види державної допомоги сім'ям з дітьми, крім допомоги у зв'язку з вагітністю та пологами жінкам, призначаються і виплачуються органами соціального захисту населення за місцем проживання батьків дитини.

Колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції у вищенаведеній частині щодо визнання протиправною бездіяльності відповідача та права позивачки отримувати допомогу по догляду за дитиною до догляду за дитиною до трьох років у розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до шести років у період з 11.12.2007 року по 31.12.2007 року - належним чином мотивована і за своїм змістом та формою відповідає вимогам матеріального закону, а тому апеляційна скарга в цій частині підлягає залишенню без задоволення.

Разом з тим, колегія суддів вважає помилковим рішення суду першої інстанції в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача та зобовязання його днарахувати і виплатити на користь позивачки суму недоотриманої нею щомісячної допомоги по догляду за дитиною за період з 22.05.2008 року по 31.10.2008 року в розмірах, що дорівнюють прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, оскільки судом не було враховано, що Рішенням Конституційного суду України від 22 травня 2008 року № 28-рп/2008 р. не визнавалися неконституційнимиположення розділу ІІ та розділу ІІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», якими з 01.01.2008 року була змінена редакція статті 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» в частині розміру допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку

У звязку з чинністю в період 2008 року вищенаведеної норми Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», у суду першої інстанції були відсутні підстави для задоволення вимог позивачки у вказаній частині позову, що відповідно є підставою для скасування судового рішення в цій частині, з відмовою позивачці у задоволені позову.

Не може бути залишено в силі рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача на користь позивачки понесених нею при зверненні до суду витрат у сумі 94.08 грн. судового збору, оскільки частиною 3 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі часткового задоволення адміністративного позову, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а якщо адміністративний позов містить декілька вимог, розмір компенсації судових витрат визначається виходячи з кількості задоволених/незадоволених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачкою було заявлено декілька вимоги, тому враховуючи задоволення позовних вимог лише нематеріального характеру, сума судового збору, яка повинна бути стягнута на користь позивачки складає 3,40 грн.

Виходячи з вищевнаведеного, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції прийняв оскаржувану постанову з порушенням матеріального та процесуального права в частині невірного визначення періоду порушення прав позивачки, який підлягає захисту та в частині відшкодування суми судового збору, що з врахуванням статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України, обумовлює скасування постанови суду першої інстанції в частині, з прийняттям в частині скасованої постанови нової постанови

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, ст.202, ст.205, ст.207 КАС України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Хортицької районної адміністрації Запорізької міської ради задовольнити частково, постанову Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 27 травня 2009 року скасувати в частині визнання бездіяльності Управління праці та соціального захисту населення Хортицької районної адміністрації Запорізької міської ради по недоврахуванню ОСОБА_2 з 22.05.2008 року по 30.11.2008 року, допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, зобовязання відповідача провести перерахунок та сплатити позивачці за період з 22.05.2008 року по 30.11.2008 року розміру допомоги по догляду за дитиною виходячи із прожиткового мінімуму, встановленого держбюджетом на 2007 рік, 2008 рік з урахуванням проведених виплат, стягнення на користь ОСОБА_1 з місцевого бюджету Хортицького району м.Запоріжжя витрати, понесені позивачем при зверненні до суду у сумі 90,68 грн.

Відмовити у задоволені позову ОСОБА_1 в частині визнання бездіяльності Управління праці та соціального захисту населення Хортицької районної адміністрації Запорізької міської ради по недорахуванню ОСОБА_2 з 22.05.2008 року по 30.11.2008 року, допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, зобовязання відповідача провести перерахунок та сплатити позивачці за період з 22.05.2008 року по 30.11.2008 року розміру допомоги по догляду за дитиною виходячи із прожиткового мінімуму, встановленого держбюджетом на 2007 рік, 2008 рік з урахуванням проведених виплат, та в частині стягнення на користь ОСОБА_1 з місцевого бюджету Хортицького району м.Запоріжжя витрати, понесені позивачем при зверненні до суду у сумі 90,68 грн.

Без змін залишити постанову Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 27 травня 2009 року в частині визнання протиправною бездіяльності Управління праці та соціального захисту населення Хортицької районної адміністрації Запорізької міської ради по недорахуванню ОСОБА_1 допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 11.12.2007 року по 31.12.2007 року та зобовязання Управління праці та соціального захисту населення Хортицької районної адміністрації Запорізької міської ради провести перерахунок і сплатити ОСОБА_1 допомогу по догляду за дитиною за період з 11.12.2007 року по 31.12.2007 року відповідно до статті 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми»та виходячи із розміру прожиткового мінімуму, встановленого Законом України «Про Державний бюджет на 2007 рік»і з урахуванням проведених виплат у зазначений період часу, а також в частині стягнення на користь ОСОБА_1 з місцевого бюджету Хортицького району м.Запоріжжя судові витрати у сумі 3,40 грн.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання законної сили судом рішення апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 30 березня 2010 року

Судді: Сафронова С.В.

ОСОБА_3

ОСОБА_4