Справа № 607/4060/15-а
Суддя: Сташків Н. М.
Дата ухвалення: 2015-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.05.2015 Справа №607/4060/15-а

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Сташків Н.М.,

за участі секретаря судового засідання Рихліцької О.А.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

представника третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Тернопільської міської ради, треті особи ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання протиправним та скасування рішення, визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно та скасування адресного номера,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 у березні 2015 року предявила до суду адміністративний позов до виконавчого комітету Тернопільської міської ради, треті особи ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання протиправним та скасування рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 1677 від 17 жовтня 2012 року «Про оформлення права власності за ОСОБА_5Б.», визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого ОСОБА_5 30 жовтня 2012 року виконавчим комітетом Тернопільської міської ради на підставі зазначеного рішення. Обґрунтовує позов тим, що вона є співвласником квартири № 4 у житловому будинку № 70 по вул. Острозького в м. Тернополі. Поряд із власниками інших квартир зазначеного будинку нею було надано згоду на реконструкцію горища з метою надбудови (розширення) чотирьох квартир 5, 6, 7, 8, із влаштуванням входу до мансардного поверху з цих квартир. 02 січня 2015 року із сайту Тернопільської міської ради їй стало відомо, що рішенням відповідача, з приводу скасування якого нею предявлено позов, за ОСОБА_5 оформлено право власності на однокімнатну квартиру № 10 загальною площею 54,2 кв.м., житловою площею 31,4 кв.м. в житловому будинку по вул. Князя Острозького, 70 у м. Тернополі. Однак позивач стверджує, що згоди на реконструкцію горища з метою побудови самостійних об'єктів нерухомого майна, власниками яких стануть треті особи, вона не давала. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2014 року розпорядження, яким 22/100 часткам мансардного поверху житлового будинку № 70 по вул. Кн. Острозького у м. Тернополі присвоєно адресний номер 10, визнано протиправним та скасовано з моменту його прийняття. Таким чином станом на день прийняття відповідачем оспорюваного рішення мансардний поверх житлового будинку № 70 перебував у спільній частковій власності кількох осіб - ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, із визначенням розміру їх часток, у тому числі ОСОБА_5 22/100 його частини. З цих підстав позивач вважає, що рішення прийнято в порушення вимог ст. ст. 332, 358 ЦК України, оскільки відповідач за умови розгляду заяви ОСОБА_5 зобов'язаний був винести рішення «Про оформлення права спільної часткової власності за ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 Також позивач зазначає, що «первинне» оформлення права власності на новостворений об'єкт здійснюється не на його частку, а на весь об'єкт. За період 2010 2014 років будівництва чи реконструкції будь-якого приміщення мансардного поверху ОСОБА_5 не здійснювалось. Нового об'єкту нерухомого майна шляхом переробки мансардного поверху не зведено. ТОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» здійснило «первинну» реєстрацію права власності на мансардний поверх у житловому будинку № 70 по вул. Кн. Острозького у м.Тернополі, який не введений у експлуатацію завершеним будівництвом. Проте, введення у експлуатацію частки об'єкта нерухомого майна, який зареєстрований у державному реєстрі прав власності, не створює нового об'єкта, що також свідчить про безпідставність рішення відповідача. Крім цього, виконавчий комітет Тернопільської міської ради не мав права розглядати заяву ОСОБА_5, зокрема, без пред'явлення заявником нотаріально посвідченої згоди співвласників багатоквартирного житлового будинку на здійснення переробки мансардного поверху. Відповідно до ст. 364 ЦК України власник частки може вільно розпоряджатися своєю часткою тільки в разі виділу її в натурі, проте частка 22/100 в натурі виділеною не була. Нотаріально посвідчений договір виділу частки з нерухомого майна ОСОБА_5 не укладався. Оскільки вищенаведених документів, оформлених на користь ОСОБА_5, не існує, переробки мансардного поверху не вчинялось, об'єкт нерухомості - мансардний поверх не припинив існування, позивач вважає, що рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради не відповідає вимогам законодавства України, у відповідача відсутні будь-які підстави вважати, що ОСОБА_5 могла створити чи створила нову річ шляхом переробки.

В подальшому позивач доповнила позовні вимоги вимогою про скасування адресного номера 10 у житловому будинку № 70 по вул. Кн. Острозького у м. Тернополі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_6В позовні вимоги підтримали з викладених у позовній заяві обставин та просили їх завдовольнити.

Представник відповідача виконавчого комітету Тернопільської міської ради ОСОБА_3 в судовому засіданні позову не визнала, пояснила, що рішення про оформлення права власності за ОСОБА_5 прийнято з дотриманням вимог закону, зокрема відповідно до п. 8.1 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5, яке було чинним на день винесення цього рішення. ОСОБА_5 подала заяву з усіма необхідними документами і на їх підставі прийнято законне рішення. З цих підстав просить у задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи ОСОБА_6 ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що вважає позов безпідставним, оскільки жодні права ОСОБА_1 не порушені. Натомість, її представник ОСОБА_2 неодноразово зверталася до судів з різного роду позовними вимогами з приводу оспорювання прав інших осіб на мансардний поверх будинку № 70 по вул. Кн. Острозького у м. Тернополі. Вона є власником квартири № 5 у цьому будинку, тому в даній справі переслідує виключно власні інтереси. ОСОБА_6 набула право власності на квартиру АДРЕСА_1, за договором купівлі-продажу, укладеним між нею та ОСОБА_5 17 липня 2014 року. Вважає, що право власності ОСОБА_5 набуте правомірно, рішення відповідача прийнято відповідно до вимог закону, тому просить у задоволенні позову відмовити.

Третя особа ОСОБА_5, будучи належним чином повідомленою про розгляд справи, в судове засідання не прибула, не повідомивши про причини неявки, що відповідно до вимог ст. 128 КАС України не є перешкодою для розгляду справи в її відсутності.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, проаналізувавши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив такі обставини:

Як слідує з договору купівлі-продажу квартири від 20 травня 1999 року та реєстраційного посвідчення, виданого Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації 28 травня 1999 року, позивач ОСОБА_1 є власником 1/3 частини квартири АДРЕСА_2 (а.с. 5, 6).

З договору купівлі-продажу 22/100 часток мансардного поверху житлового будинку від 11 листопада 2010 року, укладеного між ОСОБА_10 та ОСОБА_5, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_11, слідує, що ОСОБА_10 продала, а ОСОБА_5 купила 22/100 часток мансардного поверху загальною площею 54,2 кв.м., житловою площею 31,4 кв.м. в житловому будинку по вул. Князя Острозького, 70 у м. Тернополі (а.с. 10).

Відповідно до витягу про державну реєстрацію прав від 18 листопада 2010 року 22/100 часток мансардного поверху житлового будинку по вул. Князя Острозького, 70 у м. Тернополі зареєстровано на праві власності за ОСОБА_5 (а.с. 31).

Як слідує з розпорядження начальника управління містобудівного та архітектурного комплексу Тернопільської міської ради від 10 вересня 2010 року № 147, 22/100 частинам мансардного поверху житлового будинку по вул. Князя Острозького, 70 загальною площею 54,2 кв.м., житловою площею 54,2 кв.м., які належать на праві спільної часткової власності ОСОБА_10, присвоєно адресний номер вул. Князя Острозького, 70, № 10 (а.с. 40 звор.).

01 жовтня 2012 року ОСОБА_5 звернулася до начальника відділу квартирного обліку Тернопільської міської ради з заявою, в якій просила оформити за нею право власності на квартиру № 10 загальною площею 54,2 кв.м., житловою площею 31,4 кв.м. в житловому будинку по вул. Князя Острозького, 70 у м. Тернополі (а.с. 29 звор.).

Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 1677 від 17 жовтня 2012 року «Про оформлення права власності за ОСОБА_5Б.» вирішено: 1. Оформити за ОСОБА_5 право власності на однокімнатну квартиру № 10 загальною площею 54,2 кв.м., житловою площею 31,4 кв.м. в житловому будинку по вул. Князя Острозького, 70. Видати свідоцтво. 2. Товариству з обмеженою відповідальністю «Міське бюро технічної інвентаризації» зареєструвати право власності (а.с. 28).

З реєстру документів до проекту рішення виконавчого комітету міської ради «Про оформлення права власності за ОСОБА_5Б.» № 4135/11 від 11 жовтня 2012 року слідує, що до прийняття рішення виконавчим комітетом Тернопільської міської ради розглядалися: заява, договір купівлі-продажу 22/100 часток мансардного поверху, витяг про державну реєстрацію прав, декларація про початок виконання будівельних робіт, декларація про готовність обєкта до експлуатації, технічний паспорт, розпорядження про присвоєння адресного номера, довідка про виконання технічних умов КП «Тернопільводоканал» (а.с. 29).

Пунктом 8.1 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5, у редакції наказу Міністерства юстиції України від 28 липня 2010 року № 1692/5, яка діяла станом на день винесення відповідачем оспорюваного рішення, передбачено ряд випадків, коли оформлення права власності на нерухоме майно проводиться з видачею свідоцтва про право власності за заявою про оформлення права власності на нерухоме майно органами місцевого самоврядування. До цього переліку входить оформлення права власності фізичним та юридичним особам на новозбудовані, реконструйовані об'єкти нерухомого майна за наявності документа, що посвідчує право на земельну ділянку, та документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує відповідність закінченого будівництвом об'єкта проектній документації, державним будівельним нормам, стандартам і правилам.

З пояснювальної записки до проекту рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 1677 від 17 жовтня 2012 року «Про оформлення права власності за ОСОБА_5Б.» слідує, що даний проект рішення спрямований на вирішення питання оформлення права власності на об'єкт нерухомого майна. Ці повноваження згідно з Положенням про відділ квартирного обліку та нерухомості міської ради, п.п. 8.1 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №7/5 від 07 лютого 2002 року, відносяться до компетенції виконавчого комітету міської ради. У проект рішення включено питання оформлення права власності за фізичною особою на реконструйований об'єкт нерухомого майна. До проекту рішення долучені усі необхідні документи, визначені Положенням (а.с. 28 звор.).

Зокрема, як слідує з декларації про початок виконання будівельних робіт від 15 травня 2012 року, ОСОБА_5 замовила виконання будівельних робіт з реконструкції квартири АДРЕСА_3 (а.с. 32 34).

З зазначеної декларації вбачається наявність у ОСОБА_5 затвердженого робочого проекту реконструкції квартири АДРЕСА_3, а також міститься інформація про земельну ділянку: цільове призначення землі житлової та громадської забудови, форма власності або користування землі міської ради.

03 вересня 2012 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в Тернопільській області зареєстровано декларацію про готовність обєкта до експлуатації 22/100 часток мансардного поверху житлового будинку під квартиру в АДРЕСА_4 (а.с. 35 38).

За вказаних обставин судом установлено, що відповідач виконавчий комітет Тернопільської міської ради при розгляді заяви ОСОБА_5 про оформлення права власності на квартиру № 10 в житловому будинку по вул. Князя Острозького, 70 у м. Тернополі діяв у межах наданих законом повноважень з дотриманням передбачених законом вимог, зокрема Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5, у редакції наказу Міністерства юстиції України від 28 липня 2010 року № 1692/5, яка діяла станом на день винесення відповідачем оспорюваного рішення.

При цьому суд вважає необгрунтованими доводи позивача про те, що за період 2010 2014 років будівництва чи реконструкції будь-якого приміщення мансардного поверху ОСОБА_5 не здійснювалось. Здійснення ОСОБА_5 реконструкції підтверджується декларацією про початок виконання будівельних робіт від 15 травня 2012 року та декларацією про готовність обєкта до експлуатації від 03 вересня 2012 року. Посилання позивача на те, що з технічного паспорта, виданого 10 травня 2012 року (а.с. 39 40), вбачається такий же план належної ОСОБА_5 частини мансардного приміщення, як і з технічної документації за 2009 рік (а.с. 7), суд вважає безпідставними, оскільки технічний паспорт, який виготовлений станом на 10 травня 2012 року, не може відображати тих робіт, які виконані в період з 15 травня 2012 року по 03 вересня 2012 року, тобто з часу початку виконання будівельних робіт до їх завершення (готовності обєкта до експлуатації).

Також не заслуговують на увагу доводи позивача про те, що Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2014 року розпорядження, яким 22/100 часткам мансардного поверху житлового будинку № 70 по вул. Кн. Острозького у м. Тернополі присвоєно адресний номер 10, визнано протиправним та скасовано з моменту його прийняття. Зазначеною постановою суду визнано протиправним та скасовано розпорядження начальника управління містобудівного та архітектурного комплексу № 147 від 10 вересня 2010 року «Про розгляд звернення ОСОБА_10 щодо присвоєння адресного номера». Однак ні в резолютивній, ні в мотивувальній частинах постанови суду не міститься вказівки на момент скасування розпорядження. На час прийняття відповідачем рішення № 1677 від 17 жовтня 2012 року «Про оформлення права власності за ОСОБА_5Б.» зазначене розпорядження було чинним, рішення про його скасування не існувало.

Посилання представника позивача в судовому засіданні на порушення вимог ДБН А.22-3-2012 «Склад та зміст проектної документації на будівництво» не обгрунтовуються жодними доказами. Як зазначалося вище, з декларації про початок виконання будівельних робіт від 15 травня 2012 року вбачається наявність у ОСОБА_5 затвердженого робочого проекту реконструкції квартири АДРЕСА_3. Відповідач при прийнятті рішення прийняв у якості документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує відповідність закінченого будівництвом об'єкта проектній документації, державним будівельним нормам, стандартам і правилам, декларацію про готовність обєкта до експлуатації від 03 вересня 2012 року, з п. 15 якої слідує, що на обєкті виконано всі передбачені проектною документацією згідно з державними будівельними нормами, стандартами і правилами роботи (а.с. 38).

Судом відхилено доводи представника позивача про те, що до адміністративного суду предявлено позов про скасування зазначених декларацій, у звязку з чим вона просила відкласти ухвалення рішення у справі до вирішення питання про прийняття до розгляду цієї позовної заяви судом, оскільки на момент прийняття відповідачем оскаржуваного рішення декларації від 15 травня 2012 року та 03 вересня 2012 року були чинними і відповідач приймав рішення в межах закону і наявних у нього документів.

У позовній заяві позивач стверджувала, що згоди на реконструкцію горища з метою побудови самостійних об'єктів нерухомого майна, власниками яких стануть треті особи, вона не давала. З заяви від 18 січня 2005 року, наданої ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19,ОСОБА_13, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_23, слідує, що вони надали дозвіл на будівництво мансардного поверху з добудовою та надбудовою квартир № 5, 6, 7, 8 по вул. Князя Острозького, 70 у м. Тернополі з влаштуванням входу до мансардного поверху з цих квартир (а.с. 124). Разом із тим, з заяви ОСОБА_2, ОСОБА_24 від 26 вересня 2005 року вбачається, що вони дали згоду на влаштування та будівництво житлового мансардного приміщення над їх квартирою № 5 по вул. Князя Острозького, 70 у м. Тернополі мешканцями квартири № 6. При цьому жодних застережень щодо збереження входу до мансардного поверху зазначена заява не містить (а.с. 134). Наведене свідчить про те, що деякі мешканці будинку надали свою беззастережну згоду на влаштування та будівництво житлового мансардного приміщення над їх квартирами. Чи писала ОСОБА_1 повторно заяву подібного змісту, судом не встановлено. Однак, мансардний поверх розміщений над квартирами 5, 6, 7 та 8, а позивач, як зазначалося вище, є співвласником квартири № 4. Також, як слідує з письмових пояснень ОСОБА_1, даних нею у 2010 році, вона надавала згоду на будівництво мансардного поверху, однак ніякого відношення до будівництва не мала, не цікавилася, ким та за чиї кошти воно здійснюється (а.с. 125 - 128).

Щодо порушення відповідачем вимог Цивільного кодексу України, на які позивач також посилалася як на підставу неправомірності оскаржуваного рішення, то суд враховує таке:

В рішенні № 1677 від 17 жовтня 2012 року, зазначено, що його прийнято, керуючись ст. ст. 325, 331, 332 ЦК України та Тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5.

Відповідно до ст. 325 ЦК України суб'єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи. Фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати.

Згідно з ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Відповідно до ч. 1 ст. 332 ЦК України переробкою є використання однієї речі (матеріалу), в результаті чого створюється нова річ.

Аналізуючи зазначені норми цивільного законодавства суд не вбачає порушень відповідачем вимог закону при їх застосуванні до розгляду заяви ОСОБА_5 про оформлення за нею права власності на реконструйований обєкт нерухомого майна.

З приводу тверджень позивача про необхідність виділу частки ОСОБА_5 в натурі на підставі ст. 364 ЦК України, то суд зазначає, що відповідно до договору купівлі-продажу 22/100 часток мансардного поверху житлового будинку від 11 листопада 2010 року, укладеного між ОСОБА_10 та ОСОБА_5, його предметом є 22/100 часток мансардного поверху загальною площею 54,2 кв.м., житловою площею 31,4 кв.м. в житловому будинку по вул. Князя Острозького, 70 у м. Тернополі, а саме: коридор пл. 1,6 кв.м., коридор пл. 9,8 кв.м., кімната пл. 31,4 кв.м., кухня пл. 9,1 кв.м., санвузол пл. 2,3 кв.м. (а.с. 10). Таким чином, договором визначено не тільки розмір частки у мансардному приміщенні, а й площу, в тому числі загальну і житлову, а також і кількість приміщень, які припадають на 22/100 часток у зазначеному обєкті.

Те саме стосується і доводів позивача про те, що відповідно до ст. 358 ЦК України, відповідач за умови розгляду заяви ОСОБА_5 зобов'язаний був винести рішення «Про оформлення права спільної часткової власності за ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9В.» Крім цього, суду не надано жодних доказів про те, що ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 мають будь-які заперечення з приводу оформлення за ОСОБА_5 права власності на квартиру АДРЕСА_5. Відповідно до Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно (в редакції, що діяла на момент винесення оскаржуваного рішення) оформлення права власності на нерухоме майно органами місцевого самоврядування проводиться за заявою осіб. Однак, судом не встановлено, що ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 зверталися одночасно з ОСОБА_5 з приводу оформлення за ними права власності, а тому у відповідача не було правових підстав для винесення рішення про оформлення права спільної часткової власності за ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, як про це стверджує позивач.

Оцінивши обставини справи, проаналізувавши вищевикладені норми чинного законодавства, суд вважає, що рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 1677 від 17 жовтня 2012 року «Про оформлення права власності за ОСОБА_5Б.» є правомірним, тому позов до задоволення не підлягає.

На підставі викладеного, відповідно до Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5, у редакції наказу Міністерства юстиції України від 28 липня 2010 року № 1692/5, керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 10, 11, 14, 71, 159-163, 167, 186, ч. ч. 1, 3 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до виконавчого комітету Тернопільської міської ради, треті особи ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання протиправним та скасування рішення, визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно та скасування адресного номера відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі проголошення судом вступної та резолютивної частини постанови, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкт владних повноважень він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення і йому було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова складена в повному обсязі 29 травня 2015 року.

Головуючий суддяОСОБА_25