Справа № 8097/09
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2010-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" вересня 2010 р. справа № 2а-21/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Сафронової С.В.

суддів: Руденко М.А. Уханенка С.А.

при секретарі судового засідання: Близнюк Т.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Ленінської районної ради м.Дніпропетровська на постанову Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 23 січня 2009 року

у адміністративній справі № 2а-2630/09 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Ленінської районної ради м.Дніпропетровська про визнання незаконними дій та зобовязання вчинити дії, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2007 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому з урахуванням уточнень та доповнень остаточно просив: визнати незаконним рішення Управління праці та соціального захисту населення Ленінської районної ради м.Дніпропетровська від 11.09.2007 р. про відмову у перерахунку та виплаті допомоги на оздоровлення, передбаченої ч.4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобовязати відповідача перерахувати та виплатити соціальну допомогу на оздоровлення в розмірі пяти мінімальних заробітних плат в сумі 2200,00 грн., що передбачено ч.4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; визнати неправомірними дії відповідача по зміні та значному зменшенню щорічної допомоги на оздоровлення; а також зобовязати відповідача в подальшому з першого січня 2008 року здійснювати нарахування і обчислення щорічної допомоги на оздоровлення виходячи з рішення Конституційного Суду України та виплачувати йому соціальну допомогу на оздоровлення в розмірі пяти мінімальних заробітних плат в сумі 2200,00 грн., що передбачено ч.4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»і не може бути змінена ніяким іншим законом.

Постановою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 23 січня 2009 року позов ОСОБА_1 задоволено частково, визнано незаконними дії Управління праці та соціального захисту населення Ленінської районної ради м.Дніпропетровська щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку та виплаті щорічної компенсації на оздоровлення за 2007 рік у розмірі, передбаченому ч.4 п.4 ст.48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»та зобовязано Управління праці та соціального захисту населення Ленінської районної ради м.Дніпропетровська нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щорічну компенсацію на оздоровлення за 2007 рік у розмірі, передбаченому ч.4 п.4 ст.48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з часу ухвалення Конституційним Судом України рішення № 6-рп від 09.07.2007 року. В іншій частині вимог позивача судом відмовлено.

Не погоджуючись з вказаними рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 23 січня 2009 року, і ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволені вимог позивача в повнму обсязі.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Суд першої інстанції при розгляді даної справи дійшов висновку, що, виходячи із загальних засад пріоритетності законів над урядовими актами, при визначенні розміру щорічної грошової допомоги на оздоровлення відповідач повинен був керуватися ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Однак при цьому, суд не звернув увагу на те, що дію абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого, шостого та сьомого частини першої, частини третьої, абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого, шостого, сьомого частини четвертої та частини сьомої статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» було зупинено на 2007 рік пунктом 30 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік».

Зобовязуючи територіальний орган управління праці та соціального захисту населення донарахувати та виплатити на користь позивача кошти разової щорічної допомоги на оздоровлення за 2007 рік, суд першої інстанції не надав належної оцінки тому, що щорічна допомога на оздоровлення позивачу за 2007 рік - була сплачена у лютому 2007 року, що вплинуло на правильність застосування законодавства та на вирішення питання правомірності сплаченого розміру допомоги

Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або проведення додаткової перевірки доказів в частини щорічної допомоги на оздоровлення за 2007 рік, обставини справи судом першої інстанції встановлені повно й правильно, але допущена помилка в застосуванні норм матеріального права, колегія суддів згідно зі статтею 202 Кодексу адміністративного судочинства України, скасовує рішення суду першої інстанції в цій частині і ухвалює нове рішення.

Як свідчать матеріали справи, виплата щорічної грошової допомоги на оздоровлення позивачеві була здійснена відповідачем в лютому 2007 року, тобто до ухвалення Конституційним Судом України рішення № 6-рп від 09.07.2007 року

Колегія суддів зазначає, що виплати щорічної допомоги на оздоровлення здійснюються щороку та мають разовий характер. Таким чином право позивача на їх отримання та обов'язок відповідача здійснити такі виплати припиняються з моменту виплати певних сум, розмір яких визначається на час їх здійснення.

Згідно ч. 2 ст. 19, ч. 3 статті 22 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно, розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілям, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи правомірність дій Управління праці та соціального захисту населення Ленінської районної ради м.Дніпропетровська щодо здійснення виплат позивачу щорічної допомоги на оздоровлення за 2007 рік, суд першої інстанції повинен був застосовувати законодавство, яке діяло на час вчинення цих дій, виходячи з наступного.

З 01.01.2007 року до 09.07.2007 року конкретні розміри щорічної допомоги на оздоровлення були встановлені певними нормами Закону України «Про Держаний бюджет України на 2007 рік»

Таким чином, Управління праці та соціального захисту населення Ленінської районної ради м.Дніпропетровська, здійснивши у зазначений період, виплату позивачу щорічної допомоги на оздоровлення у розмірах, встановлених законом про державний бюджет на 2007 рік, правомірно діяв, на підставі у межах повноважень та у спосіб, що визначено діючим законодавством України. Отже, з 01.01.2007 року по 09.07.2007 року відповідач не мав повноважень здійснювати зазначені виплати у розмірах встановлених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки протягом цього часу положення зазначеного закону не діяли.

Виходячи з наведеного, колегія суддів зазначає, що не підлягають задоволенню позовні вимоги ОСОБА_1 щодо покладення на Управління праці та соціального захисту населення Ленінської районної ради м.Дніпропетровську обов'язку здійснити виплату за 2007 рік щорічної допомоги на оздоровлення на його користь, оскільки він отримав таку допомогу у лютому 2007 року у розмірах встановлених законом про державний бюджет на 2007 рік. Протягом період з 01.01.2007 року до 09.07.2007 рік, Управління праці та соціального захисту населення Ленінської районної ради м.Дніпропетровська діяло у відповідності з приписами діючого законодавства, а враховуючи разовий характер цих виплат, в момент їх здійснення позивач реалізував своє право на їх отримання, і як наслідок, у відповідача припинився обов'язок щодо їх виплати.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов невірного висновку щодо неправомірних дій відповідача при нарахуванні та виплаті позивачу суми щорічної допомоги на оздоровлення за 2007 рік.

Враховуючи вищевикладене, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Колегія суддів також зазначає, що особи, яким щорічна допомога на оздоровлення за 2007 рік була сплачена після 09.07.2007 року, тобто після ухвалення рішення Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09.07.2007 року, мають право на її отримання у розмірах, встановлених базовими законами, а саме, статтею 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Така позиція ґрунтується на приписах ч.2 ст.152 Конституції України та Рішенні Конституційного Суду України від 09.07.2007 року.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, ст.202, ст.205, ст.207 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Ленінської районної ради м.Дніпропетровська задовольнити.

Постанову Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 23 січня 2009 року скасувати в частині задоволення позову ОСОБА_1.

Відмовити у задоволені позову ОСОБА_1 стосовно визнання незаконними дій Управління праці та соціального захисту населення Ленінської районної ради м.Дніпропетровська щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку та виплаті щорічної компенсації на оздоровлення за 2007 рік у розмірі, передбаченому ч.4 п.4 ст.48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»та в частині зобовязання Управління праці та соціального захисту населення Ленінської районної ради м.Дніпропетровська нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щорічну компенсацію на оздоровлення за 2007 рік у розмірі, передбаченому ч.4 п.4 ст.48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з часу ухвалення Конституційним Судом України рішення № 6-рп від 09.07.2007 року.

Залишити без змін постанову Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 23 січня 2009 року щодо відмови у задоволенні частини позовних вимог ОСОБА_1

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів, починаючи з дня набрання законної сили судового рішення апеляційної інстанції

Повний текст постанови виготовлено 04 жовтня 2010 року.

Судді: Сафронова С.В.

ОСОБА_2

ОСОБА_3