Справа № 14785/09
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2010-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" січня 2010 р. справа № 2а-432/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Сафронової С.В.

суддів: Поплавського В.Ю. Уханенка С.А.

при секретарі судового засідання: Литовченко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Хортицької райдержадміністрації м.Запоріжжя на постанову Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 24 квітня 2009 року

у адміністративній справі № 2а-432/09 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Ленінської райдержадміністрації Запорізької міськради про стягнення заборгованості з державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, -

В с т а н о в и л а :

Постановою Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 24 квітня 2009 року позов ОСОБА_1 задоволено частково, визнано неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Хортицької райдержадміністрації м.Запоріжжя по нарахуванню та виплаті позивачці сум допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, а також зобовязано відповідача провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату суми недоотриманої допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року у відповідності до ст..43 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням». В стягненні на користь позивачки суми допомоги за 2008 ріе судом відмовлено.

В апеляційній скарзі Управління праці та соціального захисту населення Хортицької райдержадміністрації м.Запоріжжя посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 24 квітня 2009 року та прийняти нову постанову про відмову у задоволені позову ОСОБА_1 у повному обсязі.

На обґрунтування апеляційної скарги Управління праці та соціального захисту населення Хортицької райдержадміністрації м.Запоріжжя посилається на невідповідність рішення суду першої інстанції чинному законодавству, неповне зясування судом обставин, які мають значення для справи, що призвело до неправильного і необґрунтованого її вирішення. Відповідач вказує на те, що УПСЗН є розпорядником бюджетних коштів, а тому беруть на себе бюджетні зобовязання та проводять видатки тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисом. Посилається на те, що порядок виплати допомоги по догляду за дитиною визначається КМУ, який має щорічно передбачати у проекті Державного бюджету України цільові кошти на ці виплати, а згідно ч.2 ст.95 Конституції України будь-які видатки визначаються виключно Законом України «Про Державний бюджет України»на відповідний рік, а тому у 2007 р. позивачці виплачувалася допомога по догляду за дитиною у розмірі визначеному ст.56 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік». Крім того, згідно доповнень до апеляційної скарги відповідач просить застосувати у даній справі до вимог позивачки положення ч.1ст.100 КАС України.

Сторони по справі про час, день та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, тому відповідно до ч.4 ст.196 КАС України неявка сторін не перешкоджає розгляду справи в апеляційній інстанції

При перегляді справи в апеляційному порядку колегією суддів встановлено, що предметом спору по цій справі є дії територіального органу праці та соціального захисту населення щодо призначення, нарахування та виплати позивачці щомісячної державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період 2007-2008 р.р. у розмірах менших, ніж це визначено ст.43 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням»

Задовольняючи позов ОСОБА_1 частково, суд першої інстанції виходив з положень рішення Конституційного Суду України № 6-рп від 09.07.2007 р. та незаконності дій відповідача, яким у період з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 р. позивачці виплачувалася допомога у розмірах менших ніж це визначено Законом

Наведені висновки суду першої інстанції є обґрунтованими та відповідають вимогам чинного законодавства, оскільки рішенням Конституційного суду України від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 були визнані неконституційними положення п.14 ст.71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік», та відповідно втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Преюдиціальне значення рішення Конституційного суду України для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів по правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень норм вищезазначеного Закону, що визнані неконституційними, свідчить про те, що суд першої інстанції правильно визнав протиправними дії відповідача, який всупереч розяснень Конституційного Суду України в рішенні № 6-рп від 09.07.2007 р., з вказаної дати не проводив позивачці нарахування та виплату щомісячної допомоги по догляду за дитиною у розмірах прожиткового мінімуму, встановленого для дітей віком до 6 років.

Відповідно до ст.62 Законом України «Про державний бюджет України на 2007 рік»прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років у період з 01.04.2007 р. до 01.10.2007 року складав 463 грн., а з 01.10.2007 р. до 31.12.2007 р. складав - 470 грн.

Таким чином, враховуючи наведені норми Закону, судом першої інстанції правильно було підтверджено право позивачки на отримання у період з 09 липня по 31 грудня 2007 року щомісячної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі прожиткового мінімуму встановленого для дітей віком до 6 років

Доводи апеляційної скарги в цій частині колегія суддів вважає необґрунтованими та такими, що є власним розумінням відповідачем норм матеріального права, а тому до уваги колегією суддів не приймаються і не можуть слугувати підставою для скасування судового рішення.

Суд першої інстанції зробив правильні висновки по суті справі, але для вмотивування помилково обрав не ту норму матеріального прав, що відповідно до статті 201 КАСУ є підставою для зміни апеляційною інстанцією судового рішення у частині, де допущено помилку.

Так, суд першої інстанції за результатом розгляду справи, враховуючи, що позивачка є застрахованою особою зобовязав відповідача донарахувати та виплатити позивачці допомогу по догляду за дитиною у розмірах, нарахованих відповідно до статті 43 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням».

Проте суд не врахував наступне

Правові, організаційні та фінансові основи загальнообов'язкового державного соціального страхування громадян на випадок тимчасової втрати працездатності, у зв'язку з вагітністю та пологами, у разі смерті, а також надання послуг із санаторно-курортного лікування та оздоровлення застрахованим особам та членам їх сімей визначає Закон України «Про загальнообов'язкове державне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням або похованням»№ 2240.

Статтею 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням або похованням»№ 2240 визначено, що загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, передбачає матеріальне забезпечення громадян у зв'язку з втратою заробітної плати (доходу) внаслідок тимчасової втрати працездатності (включаючи догляд за хворою дитиною, дитиною-інвалідом, хворим членом сім'ї), вагітності та пологів, догляду за малолітньою дитиною, часткову компенсацію витрат, пов'язаних із народженням дитини, смертю застрахованої особи або членів її сім'ї, а також надання соціальних послуг за рахунок бюджету Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, що формується шляхом сплати страхових внесків власником або уповноваженим ним органом, громадянами, а також за рахунок інших джерел, передбачених цим Законом.

Згідно ст.2 Закону України «Про загальнообов'язкове державне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням або похованням»№ 2240 страховий випадок - подія, з настанням якої виникає право застрахованої особи або членів її сім'ї на отримання матеріального забезпечення або соціальних послуг за цим Законом.

Відповідно до ст.ст. 4, 5, 29, 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням»право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, мають застраховані громадяни України, іноземці, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Це право виникає з настанням страхового випадку в період роботи, якщо інше не передбачено законодавством.

Тобто, принципом загальнообов'язкового державного соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням є державні гарантії реалізації застрахованими особами своїх прав.

Разом з тим гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги з урахуванням складу сім'ї, її доходів та віку дітей і спрямований на забезпечення пріоритету державної допомоги сім'ям з дітьми у загальній системі соціального захисту населення встановлений Законом України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми»№ 2811.

Частиною 1 статті 1 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми»передбачено, що громадяни України, в сім'ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Право на допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку має застрахована особа (один із батьків дитини, усиновитель, баба, дід, інший родич або опікун), яка фактично здійснює догляд за дитиною.

Статтею 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми»встановлено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, а відповідно до ст. 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням»допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

При вирішенні даного спору слід приймати до уваги, що згідно частини 1 статті 19 Закону № 2240-III передбачено, основним джерелом формування коштів загальнообов'язкового державного соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, є страхові внески страхувальників-роботодавців і застрахованих осіб, що сплачуються на умовах і в порядку, передбачених цим Законом.

А відповідно до статті 5 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», всі види державної допомоги сім'ям з дітьми, крім допомоги у зв'язку з вагітністю та пологами жінкам, зазначеним у частині другій статті 4 цього Закону, призначають і виплачують органи соціального захисту населення за місцем проживання батьків (усиновителів, опікуна, піклувальника), а згідно положень Постанови Кабінету Міністрів України від 16 січня 2007 р. № 32 «Питання виплати застрахованим особам допомоги при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку»УПСЗН з 2 кварталу 2007 року зобов'язані виплачувати спірну допомогу застрахованим особам за рахунок коштів субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на виплату допомоги сім'ям з дітьми, малозабезпеченим сім'ям, інвалідам з дитинства, дітям-інвалідам та тимчасової державної допомоги дітям.

З прийняттям змін у законодавстві, що регулює правовідносини, які виникли між сторонами, Фонд з квітня 2007 року вже не виконує функції щодо виплати допомоги по догляду за дитиною до 3 трьох років застрахованим особам. Спірна допомога виплачується за рахунок держави і саме держава узяла функцію такі виплати здійснювати.

Таким чином,оскільки допомога по догляду за дитиною є державною підтримкою сімей з дітьми, підстави та порядок виплати якої врегульовано спеціальним Законом, а починаючи з квітня 2007 року вказаний вид допомоги виплачується органами праці та соціального захисту населення за рахунок державного бюджету, колегія суддів вважає, що відповідачу при нарахуванні та виплати цієї допомоги особі яка доглядає за дитиною слід керуватися спеціальним Законом

Наведене свідчить про помилковість висновків суду першої інстанції про право позивачки отримувати у період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року допомогу по догляду за дитиною відповідно до положень статті 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням».

Посилання в апеляційній скарзі на необхідність застосування положень ст. ст. 99, 100 КАС України не ґрунтуються на нормах процесуального законодавства з огляду на наступне.

Судом першої інстанції при постановленні рішення по справі обговорено та наведено підстави за наявності яких суд прийшов до висновку про наявність підстав вважати пропущення позивачкою строку звернення до суду з позовом з поважних причин, і колегія суддів погоджується з такими висновками суду, оскільки відповідачем, як субєктом владних повноважень не доказана правомірність його дій по відношенню до позивачки у період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року в порядку визначеному статтею 71 КАСУ, також як і не доведено обставини, на яких ґрунтуються заперечення проти позову

Сам факт пропуску позивачкою річного строку звернення до суду за захистом, при тому що в суді першої інстанції було обговорено причини пропуску цього строку і визнано їх поважними не є підставою для задоволення апеляційної скарги відповідача в цій частині оскільки останній оскаржуючи судове рішення в апеляційному порядку не довів, що причини пропуску позивачкою річного строку звернення до суду не є поважними, а рішення суду в цій частині не є обґрунтованим

Відтак, у відповідача немає і підстав стверджувати про порушення судом першої інстанції норм процесуального законодавства

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції при вирішенні спору по цій справі помилково обрав не ту норму матеріального права на підставі якої відповідач зобовязаний відновити порушені права позивача, що є підставою для зміни сдового рішення в цій частині

Керуючись п.2 ч.1 ст.198, ст.201, ст.205, ст.207 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Хортицької райдержадміністрації м.Запоріжжя задовольнити частково, постанову Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 24 квітня 2009 року змінити в частині застосування положень статті 43 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», виклавши абзац третій постанови Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 24 квітня 2009 року в наступній редакції:

Зобовязати управління праці та соціального захисту населення Хортицької райдержадміністрації м.Запоріжжя здійснити донарахування та виплату ОСОБА_1 суми недоотриманої нею державної допомоги по догляду за дитиною за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, розрахованої відповідно до ст.15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми»у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого ст.62 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»для дітей віком до шести років, та із відрахуванням отриманих ОСОБА_1 сум допомоги у період з липня-грудня 2007 року.

В іншій частині постанову Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 24 квітня 2009 року залишити без змін

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця починаючи з наступного після виготовлення повного тексту судового рішення апеляційної інстанції

Повний текст постанови виготовлено 05 лютого 2010 року.

Судді: Сафронова С.В.

ОСОБА_2

ОСОБА_3