Справа № 826/20221/14
Суддя: Шурко О.І.
Дата ухвалення: 2015-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Шурко О.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 травня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Шурка О.І.,

суддів Василенка Я.М., Кузьменка В.В.,

при секретарі Дешко В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, без фіксування його за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 березня 2015 року у справі за адміністративним позовом суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 03.12.2012 року, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 березня 2015 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну інстанцію скасувати незаконну, на його думку, постанову суду першої інстанції та постановити нову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апелянт посилається на незаконність, необ'єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що є на його переконання підставою для скасування судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова скасуванню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, 12.11.2012 року за результатами документальної позапланової виїзної перевірки дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_2 за період з 01.12.2010 по 31.03.2012 ДПІ у Дніпровському районі м. Києва ДПС (правонаступником є ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві) складено Акт № 5161/17-НОМЕР_1 (далі - Акт перевірки), яким встановлено порушення позивачем п.п. 198.3, 198.6 ст. 198, п.п. 201.6, 201.10 ст. 200 ПК України та, як наслідок, заниження податку на додану вартість на загальну суму у розмірі 414012,00 грн.

03.12.2012 року на підставі Акту перевірки відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення № , яким у зв'язку з порушенням п.п. 198.3, 198.6 ст. 198, п.п. 201.6, 201.10 ст. 200 ПК України позивачу визначено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 414012,00 грн., а також до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 38473,25 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням податкового органу, позивач звернувся із адміністративним позовом до суду, в якому просив визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що податковим органом не доведено, що спірні господарські операції є фіктивними або безтоварними, не доведено недобросовісності позивача, оскільки позиція податкового органу про нікчемність правочину ґрунтується виключно на службових документах, а отже висновки податкового органу ґрунтуються на припущеннях, які не підтверджені належними доказами і не мають фактичного та правового обґрунтування.

Однак, колегія суддів не може погодитись із таким висновком суду першої інстанції, мотивуючи свою позицію наступним.

Так,згідно зі ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Відповідно до п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Так, згідно з п. 138.2 ст. 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

При цьому відповідно до п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Згідно з п. 198.1 ст. 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Водночас відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Таким чином, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно акту від 24.11.2011 року №2438/2304/37269936 про результати невиїзної документальної перевірки ТОВ «Інтер Груп Союз» з питань правильності нарахування податкових зобов'язань та податкового кредиту по податку на додану вартість за період з 22.11.2010 року по 31.10.2011 року, складеного ДПІ у Шевченківському районі м. Києва встановлено, що засновником TOB «ІНТЕР ГРУП СОЮЗ» є ОСОБА_5, який будучи опитаним 29.10.2011 року, пояснив, що приблизно 2009-2010 роки ним був втрачений паспорт, і про те, що він являється засновником, директором та головним бухгалтером ТОВ «ІНТЕР ГРУП СОЮЗ» дізнався від працівників податкової міліції, до реєстрації та ведення фінансово- господарської діяльності ТОВ «ІНТЕР ГРУП СОЮЗ» не має ніякого відношення, статутні внески до підприємства не здійснював, з директорами інших підприємств не зустрічався, договори на поставку (купівлю) товарів, послуг не готував та не заключав. Товар не купував та не передавав жодному з підприємств, товарно-матеріальні цінності не приймав та не передавав. До ведення фінансово-господарської діяльності підприємства ТОВ «ІНТЕР ГРУП СОЮЗ» не має жодного відношення. Ніяких документів щодо ведення фінансово-господарської діяльності ТОВ «ІНТЕР ГРУП СОЮЗ» він не підписував, місцезнаходження ТОВ «ІНТЕР ГРУП СОЮЗ», печатки та фінансово-господарських документів не відоме, Декларацій з податку на додану вартість та з податку на прибуток підприємства та інших документів податкової звітності не складав і не підписував, на посаду директора ТОВ «ІНТЕР ГРУП СОЮЗ» громадянина ОСОБА_6 не призначав.

На запити ДПІ у Шевченківському районі м. Києва ТОВ «Інтер Груп Союз» не надано підтверджуючих документів щодо виникнення податкових зобов'язань, в т.ч. : головних книг, журналів-ордерів, картки рахунків №№311, 361, 641, 643, 681, реєстри виданих та отриманих податкових накладних, акти виконаних робіт, тощо.

Згідно висновку Акту від 24.11.2011р встановлено неможливість фактичного здійснення ТОВ «Інтер Груп Союз» господарських операцій через відсутність майна та інших матеріальних ресурсів, економічно необхідних для здійснення операцій

Згідно даних системи автоматизованого співставлення податкових зобов'язань і податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПС України між сумами податкових зобов'язань ТОВ «Інтер Груп Союз» та податкового кредиту з податку на додану вартість СГД ОСОБА_2 встановлено розбіжності в травні 2011р на суму ПДВ 24166,67 грн. та в серпні 2011р - 28361,11 грн.

Також, зі змісту акту від 18.10.2012 року №4438/22-4/37194274 про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Селестін-Консалт» щодо підтвердження господарських відносин з платниками податків за період з 01.11.2010 року по 30.11.2011 року, складеного ДПІ у Печерському районі м. Києва стало відомо, що відповідно до інформаційних баз даних має стан « 11» - «припинено, але не знято з обліку». Свідоцтво про реєстрацію платника ПДВ анульовано 16.12.2011 року.

ТОВ «Селестін-Консалт» визнано банкрутом Господарським судом Запорізької області від 14.05.2012 року за №5009/1669/12.

За період з 01.11.2010 по 30.11.2011 податкова звітність подається за підписом ОСОБА_7 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2).

На адресу ДПІ у Печерському районі м. Києва надійшов Лист №2649/7/07-08/90 від 11.09.2012 року ГВПМ ДПІ у Святошинському районі м. Києва щодо непричетності засновника ТОВ «Селестін Консалт» ОСОБА_8 до створення вказаного підприємства. До листа додається Протокол допиту свідка від 19.01.2012, згідно якого ОСОБА_8 вказав, що у червні 2010 року приїхав до Києва шукати роботу та втратив паспорт. Щодо ТОВ «Селестін Консалт» ОСОБА_8 зазначив: назву підприємства чує вперше, будь-якого відношення до даного підприємства не має, керівних посад не займав, ніколи не являвся засновником ТОВ «Селестін Консалт», ніяких документів, пов'язаних з вказаним підприємством не підписував.

Крім того, з акту від 20.12.2011р №3/231/36890748 про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Лігерус» щодо підтвердження господарських відносин з контрагентами, їх реальності та повноти відображення в обліку за період з 01.01.2011 р по 31.05.2011р, складеного ДПІ в Обухівському районі стало відомо, що згідно реєстраційних даних ТОВ «Лігерус» керівником, головним бухгалтером є ОСОБА_9.

Згідно отриманого висновку спеціаліста науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при ГУМУС України в Київській області №26 від 18.01.2012 року, встановлено, що підписи на документах підприємства виконані не громадянином ОСОБА_9, а іншою особою.

Також згідно висновку Акту від 20.12.2011р відсутні необхідні умови для ведення господарської діяльності, відсутня інформація щодо основних фондів, технічного персоналу, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, підприємство не знаходиться за юридичною адресою, а також враховуючи інформацію висновку спеціаліста науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при ГУМУС України в Київській області №26 від 18.01.2012р, згідно частини 1, 5 ст.203, п.1, 2 ст.215 та ст.216 Цивільного кодексу України, угоди укладені ТОВ «Лігерус» з контрагентами мають ознаки фіктивності.

Згідно даних системи автоматизованого співставлення податкових зобов'язань і податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПС України між сумами податкових зобов'язань ТОВ «Лігерус» та податкового кредиту СГД ОСОБА_2 встановлено розбіжності в лютому 2011 року на суму ПДВ 31666,67 грн.

Актами від 03.07.2012р №2180/22-4/37448731 та від 11.07.2012 №2359/22-4/37448731 про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Праймері-Профіт» щодо підтвердження господарських відносин з ТОВ «Екопромисловці» за період з 01.03.2012 року по 31.03.2012 року, складеного ДПІ у Печерському районі м. Києва ДПС встановлено, що у ТОВ «Праймері Профіт» відсутні об'єкти оподаткування податком на додану вартість по операціях з продажу товарів (робіт, послуг) підприємствам-покупцям в розумінні ст.22, ст.185 Податкового Кодексу України.

Вищенаведене свідчить, про те, що правочини між ТОВ «Праймері Профіт» та контрагентами - покупцями зазначеним ним у додатку 5 до податкових декларацій з ПДВ «Розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» здійснені без мети настання реальних наслідків.

Правочини між ТОВ «Праймері Профіт» та контрагентами - покупцями в жовтні 2011 року, в листопаді 2011 року, в грудні 2011 року, січні 2012 року зазначеним ним у додатку 5 до податкових декларацій з ПДВ «Розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» здійснені без мети настання реальних наслідків.

Відповідно до даних системи автоматизованого співставлення податкових зобов'язань і податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПС України між сумами податкових зобов'язань ТОВ «Праймері Профіт» та податкового кредиту СГД ОСОБА_2 встановлено розбіжності в грудні 2011р суму ПДВ 7563,83 грн., в січні 2012р - 18821,54 грн. та в березні 2012р -22837,11 грн.

Згідно Акту від 19.06.2012 № 1970/22-4/37000760 Про неможливість, проведення зустрічної звірки ТОВ «Скай метр» з питань правильності обчислення податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість за період з 19.02.10 по 31.03.12, складеного ДПІ у Печерському районі м. Києва, зі змісту якого стало відомо, що працівниками ДПІ у Печерському районі м. Києва здійснено вихід на податкову адресу ТОВ «Скай метр» з метою вручення копії наказу № 698 від 14.06.2012 р. та ознайомлення з направленням на перевірку № 801/22-4 від 14.06.2012 р., щодо проведення документальної позапланової виїзної перевірки з питання дотримання вимог податкового законодавства при взаєморозрахунках з контрагентами постачальниками та покупцями за період з 01.01.11 року по 28.02.12 року.

Товариство за податковою адресою не знаходиться, про що складено акт про неможливість вручення копії наказу та направлення на перевірку № 608/22-4/37000760 від 14.06.2012 р. До ГВПМ ДПІ у Печерському районі м. Києва ДПС надано службову записку від 15.06.2012 р. № 505/9/22-4 щодо встановлення місцезнаходження платника податків.

Таким чином, документи, які б стосувалися взаємовідносин ТОВ «Скай метр» з контрагентами постачальниками та покупцями за період з 19.02.2010 по 31.03.2012 до ДПІ у Печерському районі м. Києва не надані.

ДПІ у Печерському районі м. Києва отримано копію протоколу допиту свідка. Засновником та директором ТОВ «Скай метр» є ОСОБА_10, який будучи допитаним в якості свідка пояснив, що немає відношення до фінансово-господарської діяльності вказаного підприємства та зареєстрував його за грошову винагороду без мети заняття підприємницькою діяльністю.

Таким чином, за результатами перевірки не підтверджено задекларовані ТОВ «Скай метр» податкові зобов'язання з ПДВ за період з 19.02.2010 року по 31.03.2012 року, а також, не підтверджено задекларований ТОВ «Скай метр» податковий кредит з ПДВ по контрагентам-постачальникам.

Актом від 20.06.2011р №400/23-1/36832969 Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Інноваційні сучасні технології» щодо підтвердження господарських відносин з контрагентами, якими сформовано податкові зобов'язання та податковий кредит за грудень 2010 року, складений ДПІ у Вишгородському районі ДПС встановлено, що свідоцтво платника ПДВ від 02.08.2010р №10029525 анульовано 31.03.2011р у зв'язку з відсутністю за місцезнаходженням.

Господарські операції між ТОВ «Інноваційні сучасні технології» та контрагентами не підтверджуються виходячи з врахування реального часу здійснення операцій, місцезнаходження майна, наявності трудових ресурсів, виробничо-складських приміщень, засобів для транспортування та іншого майна, економічно необхідного для здійснення господарських операцій у зазначених обсягах, що свідчить про відсутність необхідних умов для реального настання результатів відповідної діяльності.

Також до Відповідача надійшли Акт №1623/15-02/36832969 від 28.07.2011р Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Інноваційні сучасні технології» щодо підтвердження господарських відносин з контрагентами, якими сформовано податкові зобов'язання та податковий кредит за січень 2011р. та Акт № 225/23-2/36832969 від 12.04.2011р Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Інноваційні сучасні технології» щодо підтвердження господарських відносин з контрагентами, якими сформовано податкові зобов'язання та податковий кредит за лютий 2011 р. зустрічну звірку неможливо провести у зв'язку з тим, що ТОВ «Інноваційні сучасні технології « не знаходиться за юридичною адресою, довідка про не встановлення місцезнаходження підприємства за юридичною адресою від 23.03.2011 р. №1399.

Відповідно до декларації з податку на доходи фізичних осіб за лютий 2011р. кількість працюючих на підприємстві складає: 2 особи.

Оскільки на ТОВ «Інноваційні сучасні технології» відсутні складські приміщення, виробничі потужності для здійснення будь-якого виду діяльності, вбачається проведення транзитних фінансових потоків, спрямованих на здійснення операцій надання податкової вигоди переважно з контрагентами, які не виконують свої податкові зобов'язання, зокрема, у випадках, коли операції здійснюються через посередників з метою штучного формування валових витрат та податкового кредиту, не мають реального товарного характеру.

Відповідно до інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 року № 742/11/13-11 з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість належить з'ясовувати, зокрема, обставини щодо руху активів у процесі здійснення господарської операції, установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції, установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції: договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо.

Необхідно перевірити фізичні, технічні та технологічні можливості певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції, як-от: наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів, у тому числі транспортних засобів для перевезення або виробництва, приміщень для зберігання товарів тощо, якщо такі умови необхідні для здійснення певної операції; можливість здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару у відповідні строки з урахуванням терміну його придатності, доступності на ринку тощо; наявність відповідних ліцензій та інших дозвільних документів, що необхідні для ведення певного виду господарської діяльності.

Судам слід ураховувати, що наявність укладеного між учасниками господарської операції цивільно-правового договору або відсутність визнання такого договору недійсним або нікчемним сама собою не свідчить про реальність вчинення відповідної операції.

Про відсутність факту здійснення господарської операції можуть свідчити, зокрема, такі обставини: результати, відображені у даних податкового обліку будь-кого з учасників господарської операції, фактично не настали внаслідок відсутності відповідних дій будь-кого з учасників такої операції (наприклад, відображення отримання послуг без їх фактичного надання або в разі їх надання іншою особою, ніж та, що вказана у даних податкового обліку чи первинних документах; імітація купівлі товару в особи, яка ніколи його не продавала тощо).

Враховуючи викладену вище правову позицію, суд вважає, що для встановлення правомірності формування позивачем податкового кредиту суду необхідно дослідити товарність та реальність здійснення господарських операцій між позивачем та зазначеними контрагентами.

Суд також звертає увагу на те, що для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції, тобто достовірні первинні документи.

Відповідно до положень ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

У відповідності до ч.1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факт здійснення господарської операції. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Згідно ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до правової позиції Вищого адміністративного суду України, відображеної в Інформаційному листі від 01.11.11 №1936/11/13-11 «Щодо підтвердження даних податкового обліку», документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються тощо.

При цьому, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце. Водночас наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції.

Таким чином, оцінюючи норми чинного законодавства та наведені обставини справи, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, оскільки податковим органом доведено фіктивність господарських відносин позивача з його контрагентами, а первина документація не відповідає вимогам чинного законодавства.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, доводи апеляційної скарги спростовують висновки рішення суду, допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України за наслідками розгляду апеляційних скарг на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції вирішив скасувати її та ухвалити нове рішення, оскільки судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 202, 205, 206 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 березня 2015 року - скасувати, та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_2 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий:

Судді:

Головуючий суддя Шурко О.І.

Судді: Василенко Я.М.

Кузьменко В. В.