Справа № 17991/09
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2010-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"04" листопада 2010 р. справа № 2а-1521/08/1170
Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Сафронової С.В.
суддів: Поплавського В.Ю. Уханенка С.А.
при секретарі судового засідання: Близнюк Т.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2009 року

у адміністративній справі № 2а-1521/2008/1170 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, -

В с т а н о в и л а :
21 жовтня 2008 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати неправомірними дії командування військової частини НОМЕР_1 по відмові йому у виплаті компенсації втрати частини доходів у зв`язку з нарахуванням та виплатою грошового забезпечення та матеріальної допомоги на оздоровлення в заниженому розмірі за період з травня 2003 року по грудень 2005 року, а також зобов`язати командування військової частини НОМЕР_1 здійснити виплату компенсації у розмірі 4972,85 грн. втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасною виплатою частини грошового забезпечення і частини матеріальної допомоги.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2009 року позов ОСОБА_1 задоволено частково, визнано неправомірними дії командування військової частини НОМЕР_1 по відмові у виплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з нарахуванням та виплатою грошового забезпечення та матеріальної допомоги на оздоровлення в заниженому розмірі за період з травня 2003 року по грудень 2005 року, та зобов`язано командування військової частини НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів грошового забезпечення та матеріальної допомоги на оздоровлення за період з травня 2003 року по грудень 2005 року, а також стягнуто з Державного бюджету на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 03,40 грн.

З зазначеною постановою суду першої інстанції не погодився відповідач та подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, які мають значення для справи, що призвело до неправильного і необґрунтованого її вирішення, просить змінити постанову суду першої інстанції.

Порушення норм процесуального права, апелянтом мотивовані порушенням прав відповідача на участь в судовому засіданні, оскільки повісток, чи іншого повідомлення про розгляд справи в суді в адресу військової частини не надходило. На обґрунтування порушення судом першої інстанції норм матеріального права, апелянт посилається на безпідставне застосування до спірних правовідносин положень Постанови Кабінету Міністрів України № 159 «Про порядок повернення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати`та не врахування того факту, що виплату нарахованої позивачу заробітної плати за рішенням Замостянського суду м. Вінниці від 5 грудня 2006 року, командування військової частини здійснило своєчасно, тому компенсація втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати є недоречною. На думку апелянта, зазначене рішення Замостянського суду м. Вінниці, на яке посилався позивач та яке узято до уваги судом, не відповідає нормам чинного законодавства, оскільки при його постановленні, суд визначив про виплату позивачу надбавки за безперервну військову службу в максимальних розмірах, що суперечить Указу Президенту України від 5 травня 2003 року, Розпорядженням Міністерства Оборони України № 1038 від 26.05.2003р., № 153/165/404 - 2004 року від 16.01.2004 року, № 248/9/384 від 27.12.2005 року, № 350/147/1/2132 від 16.05.2005 року, №124/1/540 від 10.06.2005 року та роз`ясненням Міністерства Оборони України № 248/9/81 від 07.01.2006 року і № 24/2/300 від 24.03.2006 року.

Крім того, відповідач звертає увагу апеляційної інстанції на те, що сам розрахунок позивачем здійснено невірно, оскільки компенсація обчислюється як добуток нарахованого але невиплаченого грошового доходу (після утримання податків та обов`язкових платежів), а в своєму розрахунку позивач врахував лише нараховану суму.

Сторони по справі в судове засіданні не з`явилися, хоча про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлялися належним чином, що відповідно до ч.1 ст.41 та ч.4 ст.196 КАС України є підставою для розгляду апеляційної скарги за їх відсутності та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, а також оцінку судом доказів у справі та правильність застосування до спірних правовідносин норм матеріального права, колегія суддів дійшла висновку про

Задовольняючи частково позов ОСОБА_1 , судом першої інстанції взято до уваги постанову Замостянського районного суду м. Вінниці від 05 грудня 2006 року та постанову Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 27.04.2007 року, які військовою частиною НОМЕР_1 не оскаржувались та набрали законної сили.

Посилаючись на вимоги ч.1 ст. 72 КАС України, згідно якої обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, а також на положення ст.1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати»- суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог позивача щодо неправомірності відмови відповідача виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з нарахуванням та виплатою йому грошового забезпечення та матеріальної допомоги на оздоровлення в заниженому розмірі у період з травня 2003 року по 30 вересня 2006 року, а також про зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з нарахуванням та виплатою йому грошового забезпечення та матеріальної допомоги на оздоровлення в заниженому розмірі у період з травня 2003 року по 30 вересня 2006 року.

Колегія суддів не може погодитися з наведеними висновками суду першої інстанції, оскільки суд помилково застосував до данних спірних правовідносин положення Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати»

Відповідно до статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана у цій справі постанова суду першої інстанції, не відповідає вимогам статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки з її змісту не вбачається, які саме норми чинного законодавства порушені відповідачем при роз`ясненні позивачу про відсутність підстав для нарахування та виплати йому компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Текст постанови суду першої інстанції настільки узагальнений, що відсутня можливість дійти висновку, які обставини встановлені судом, чим доведені вимоги позивача, і чим спростовані доводи відповідача, на підставі яких норм матеріального закону ухвалено рішення.

Суд, розглядаючи дану справу за позовом ОСОБА_1 на дії командування військової частини, не з`ясував предмету зазначеного позову, його правового змісту та не встановив дійсних обставин спору і прав та обов`язків сторін.

Матеріалами справи встановлено та позивачем не заперечувалося, що його право на отримання спірних сум надбавки за безперервну службу та матеріальна допомога на оздоровлення було встановлено рішеннями Замостянського районного суду м. Вінниці від 05 грудня 2006 року та Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 27.04.2007 року, які й були виконані відповідачем після набрання законної сили цими рішеннями та їх надходження до військової частини. Доказів про затримку виконання рішень суду позивачем не надано та судом не добуто.

Наведені в оскаржуваній постанові обґрунтування суду фактом набрання законної сили зазначеними рішеннями Замостянського районного суду м. Вінниці від 05 грудня 2006 року та Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 27.04.2007 року не свідчать про безспірний обов`язок відповідача, при їх виконанні одночасно нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, а зміст статті 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати`є недостатнім приводом для задоволення вимог позивача

Відповідно до ст.2 та ст.3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

В цьому ж Законі визначено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Отже, зважаючи на вищенаведене та на те, що позивачу у період з травня 2003 року по грудень 2005 року надбавка за безперервну службу в розмірі 70% та матеріальна допомога на оздоровлення в сумах, розрахованих виходячи із 70% надбавка за безперервну службу, не нараховувалися і не могли виплачуватися у зазначеній період часу, а були виплачені відповідачем на виконання рішень Замостянського районного суду м. Вінниці від 05 грудня 2006 року та Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 27.04.2007 року, відповідно у позивача відсутнє право вимоги щодо нарахування та виплати військовою частиною компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини, колегія суддів приходить до висновку про відсутність порушень норм матеріального права з боку відповідача, та відповідно про відсутність підстав для задоволення вимог позивача у цій справі, що свідчить про незаконність рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга військової частини НОМЕР_1 підлягає задоволенню, а постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2009 року скасуванню, з прийняттям нової постанови про відмову у задоволені вимог позивача у зв`язку з відсутністю у нього права матеріального вимоги.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, ст.202, ст.205, ст.207 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 задовольнити.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2009 року скасувати.

У задоволені позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 відмовити.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: С.В. Сафронова

Суддя: В.Ю. Поплавський

Суддя: С.А. Уханенко