Справа № 2-а-1636/11
Суддя: Волошина Н. В.
Дата ухвалення: 2011-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-1636/11 року
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2011 року м. Мена

Менський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Волошиної Н.В.

при секретарі Бухно А.М.

з участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Мена Чернігівської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Менському району Чернігівської області про визнання дій неправомірними та зобовязання провести перерахунок та виплату державної та додаткової пенсії, як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС 1 категорії, інваліду 2 групи, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Менському районі Чернігівської області про визнання дій відповідача неправомірними, зобовязання провести перерахунок та виплату державної та додаткової пенсії, як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС 1 категорії, інваліду 2 групи з 15 грудня 2010 року по день розгляду справи, з урахуванням зміни розміру мінімальної пенсії та раніше виплачених сум. Свій позов мотивує тим, що він є інвалідом 2-ї групи по захворюванню, яке повязане з виконанням обовязків військової служби по ліквідації аварії на ЧАЕС, перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Менському районі, де і одержує пенсію. Зазначає, що Управління Пенсійного фонду України в Менському Чернігівської області в порушення вимог ст.ст. 49, 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»здійснює виплату пенсії по інвалідності та додаткової пенсії у меншому розмірі, ніж передбачено Законом.

Згідно ч.4 ст.54 Закону України №796-XII, передбачено, що у всіх випадках пенсія інвалідам 2-ї групи, у яких встановлено звязок захворювання з наслідками аварії на Чорнобильській АЕС не повинна бути нижче восьми мінімальних пенсій за віком. Крім того, відповідно до ст.50 цього ж Закону України, інвалідам 2-ї групи призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком. При цьому, мінімальна пенсія за віком повинна розраховуватися із розміру, встановленого ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування".

Позивач вважає, що основний розмір пенсії та додаткова пенсія виплачується не в повному обсязі , а тому вимушений звернутися до суду за захистом своїх інтересів.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, просить справу розглянути без його участі та надав письмові заперечення на позов, зазначивши, що позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду в Менському районі з 15 жовтня 1993 року, як одержувач пенсії по 2 групі інвалідності внаслідок захворювання, повязаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. З 01.01.2008 року в статті 50 та 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»були внесені зміни, які хоч і були визнані неконституційними рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року, проте Верховною Радою України не був встановлений новий порядок нарахування підвищень до пенсії та не поновленого норми у попередній редакції. Розмір мінімальної пенсії за віком, встановлений ч.1 ст. 28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим законом. Позивачу призначена пенсія відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та обчислена на підставі норм п.6 постанови КМУ „Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян від 28.05.2008 року №530.

Статтею 23 Бюджетного кодексу України передбачено, що будь-які бюджетні зобовязання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення. Згідно з п.5 ст.51 Бюджетного кодексу України, розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобовязання та проводять видатки тільки в межах бюджетних асигнувань. Виплата додаткової пенсії особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи потребує фінансування з Державного бюджету України, обсяги якого не можуть визначатися будь-яким іншим законом, крім закону про Державний бюджет України. Тому, на думку відповідача, позивач правомірно отримує додаткову пенсію по категорії 1 в розмірі 20 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач внаслідок захворювання, пов'язаного з виконанням робіт по ліквідації аварії на ЧАЕС, визнаний інвалідом 2 групи та належить до 1 категорії осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Менському районі як одержувач пенсії з 15 жовтня 1993 року.

Відповідно до ст. 50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоровя довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, соціальний захист потерпілого населення, визначені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Розділ 8 даного Закону передбачає правила призначення та виплати пенсій і компенсацій особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4.

Статтею 49 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильською катастрофи передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсії.

Нормами ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»визначені підстави та умови призначення державних пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання та у звязку з втратою годувальника. Частина 4 ст. 54 цього Закону передбачає, що в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по 2 групі 8 мінімальних пенсій за віком.

Стаття 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»передбачає, що особам, віднесеним до категорії 1, які є інвалідами 2 групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком.

Аналізуючи норми права відносно пенсійного забезпечення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, суд вважає, що при вирішенні даного спору треба керуватися ст.ст. 50, 54, 67 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, згідно з якими розмір пенсій для інвалідів 2-ї групи від Чорнобильської катастрофи не можуть бути нижчими 8 мінімальних пенсій за віком, а додаткова пенсія - 75% мінімальної пенсії.

Згідно ст.46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

У відповідності зі ст. 17 Закону Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії розміри мінімальної пенсії, мінімальної заробітної плати, прожиткового мінімуму встановлюються виключно законами.

Так, згідно ст. 28 ч.1 Закону Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування мінімальний розмір пенсій за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Доводи відповідача про те, що вказана норма не розповсюджується на пенсії чорнобильців, не приймається до уваги, оскільки, іншого Закону, яким би визначався розмір мінімальної пенсії за віком, не існує.

Частиною 3 статті 4 даного Закону передбачено, що прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення щороку затверджується Верховною Радою України в Законі «Про Державний бюджет України»на відповідний рік. Прожитковий мінімум публікується в офіційних виданнях загальнодержавної сфери розповсюдження.

Доводи Управління Пенсійного фонду про призначення пенсії позивачу згідно норм, які встановлені Постановами Кабінету Міністрів України, не можуть прийматись до уваги, оскільки вказані правовідносини регулюються Законами, де чітко вказані розміри таких пенсій.

Виходячи з принципів адміністративного судочинства - верховенства права та пріоритетності Законів над іншими нормативними актами, суд вважає, що державою забезпечені правові гарантії захисту прав і свобод людини, у тому числі і відносно осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню: необхідно визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Менському районі Чернігівської області щодо відмови здійснити перерахунок пенсії, відповідно до ч. 4 ст. 54, ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»неправомірними; зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Менському районі Чернігівської області здійснити позивачу перерахунок та виплату державної (основної) пенсії у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком і додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії, передбаченого ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»за період з 15.12.2010 року по 28.04.2011 року (день винесення судом рішення).

Оскільки позивач відноситься до особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, що підтверджується копією посвідчення, відповідно до п. 18 ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито»судові витрати необхідно віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 46, 50 Конституції України, ст. ст. 49, 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи », ст.158- 163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Менському району Чернігівської області про визнання дій відповідача неправомірними та зобовязання провести перерахунок та виплату державної та додаткової пенсії, як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС 1 категорії, інваліда 2 групи, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»задовольнити.

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Менському районі Чернігівської області щодо відмови здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 державної та додаткової пенсії, як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС 1 категорії, інваліда 2 групи, за період з 15 грудня 2010 рік по 28 квітня 2011 року відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»- неправомірними.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Менському районі Чернігівської області зробити перерахунок та здійснити виплату ОСОБА_1, як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС 1 категорії, інваліда 2 групи, державної пенсії відповідно до вимог ст. 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі 8-ми мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії відповідно до вимог ст. 50 цього Закону у розмірі 75 %, виходячи з мінімальної пенсії за віком, встановленої ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування з 15 грудня 2010 року по 28 квітня 2011 року з урахуванням раніше здійсненних виплат.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Менський районний суд Чернігівської області, протягом десяти днів з дня отримання копії постанови з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя:

ОСОБА_2