Справа № 34946/09
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2010-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" березня 2010 р. справа № 2а-373/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Сафронової С.В.

суддів: Поплавського В.Ю. Уханенка С.А.

розглянувши в письмовому провадженні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради м.Кривого Рогу на постанову Центрально-Міського районного суду міста ОСОБА_1 від 10 вересня 2009 року

у адміністративній справі № 2а-373/09 за позовом ОСОБА_2 до управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради м.Кривого Рогу про стягнення недоплаченої суми щорічної одноразової допомоги до дня Перемоги, -

в с т а н о в и л а :

Постановою Центрально-Міського районного суду міста ОСОБА_1 від 10 вересня 2009 року позов ОСОБА_2 задоволено частково, визнано неправомірними дії управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради м.Кривого Рогу стосовно відмови у перерахунку і виплаті позивачу сум щорічної одноразової допомоги до дня Перемоги та зобовязано відповідача нарахувати та виплати недоплачену за 2008, 2009 роки суму щорічної одноразової допомоги до дня Перемоги на користь позивача у відповідності з вимогами встановленими п.27 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»виходячи із розрахунку восьми мінімальних пенсій за віком, встановлених Законом про державний бюджет на 2008, 2009 роки. В частині позову щодо стягнення з управління суми недоплаченої щорічної одноразової допомоги за 2006, 2007, 2008, 2009 роки у розмірі 12502,00 грн. судом залишено без розгляду.

З зазначеною постановою не погодився відповідач та подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволені позову ОСОБА_2 у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована невідповідністю судового рішення вимогам чинного законодавства, що призвело до неправильного вирішення справи з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказує на те, що застосування судом положень ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»є безпідставним. Також посилається на те, що дії управління по виплаті допомоги до 5 травня відповідають діючому законодавству та на відсутність у управління повноважень щодо надання центральним органам виконавчої влади пропозицій, заявок відносно розміру допомоги, тільки повідомлення про чисельність категорій ветеранів війни.

При перегляді справи за апеляційною скаргою відповідача, колегією суддів встановлено, що предметом спору по цій справі є протиправність дій територіального органу праці та соціального захисту населення щодо перерахунку та виплати позивачу визначеної ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»разової щорічної грошової допомоги за 2006-2009 р.р.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в Управлінні як інвалід війни другої групи, та відповідно має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з пріоритетності положень Закону над урядовими нормативними актами, а також урахував приписи рішення Конституційного Суду України № 10-рп від 22.05.2008 року За наведених обставин, та посилаючись на положення статті 22 Конституції України, вимоги ст.17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», суд прийшов до висновку про протиправність дій територіального органу праці та соціального захисту населення щодо перерахунку раніше виплаченої позивачу за 2008 р., 2009 р. допомоги до 5 травня, а також про наявність підстав для зобовязання відповідача до виплати позивачу щорічної разової грошової допомоги у розмірі, визначеному ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» без обмежень, встановлених Законами України про Державний бюджет України на 2008 р. та 2009 р.

Проте, з наведеним висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується лише в частині щодо наявності підстав для захисту прав позивача на отримання допомоги до 5 травня за 2009 рік виходячи із розміру восьми мінімальних пенсій за віком

Згідно зі статтею 13 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»щорічно до 5 травня інвалідам війни 2 групи і прирівняних до них осіб - виплачується разова грошова допомога у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком.

Однак, пунктом 20 Розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України»Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік»№ 107 від 28.12.2007 р. було встановлено, що у 2008 році розмір щорічної разової допомоги інвалідам війни відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України. А саме, згідно пп.2 «б»п.20 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України»Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік»частина пята статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» стала діяти в наступній редакції: «щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України».

Розмір разової грошової допомоги на 2008 рік визначено постановою Кабінету Міністрів України від 12.03.2008 р № 183 «Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується в 2008 р. відповідно до Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань». Для інвалідів війни 2 групи сума разової грошової допомоги на час виплати позивачу становила 400 гривень.

Колегією суддів встановлено, що сума разової щорічної грошової допомоги позивачу за 2008 рік у розмірі 400,00 грн. була виплачена йому у квітні 2008 року.

Неконституційними положення пункту 20 Розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України»Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік»№ 107 від 28.12.2007 р. визнані Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп від 22.05.2008 р., а тому відповідно дію ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»відновлено з 22.05.2008 р. і з цього часу ця норма стала діяти в попередні редакції, яка визначала виплату інвалідам війни разової щорічної допомоги до 5 травня у розмірі семі мінімальних пенсій за віком

Таким чином, на час вчинення відповідачем у квітні 2008 року дій по виплаті позивачу суми разової грошової допомоги до 5 травня, які є предметом спору в цій справі, була чинною та діяла частина 5 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»із змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України»Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік»№ 107 від 28.12.2007 р.

Колегія суддів не вбачає підстав для перевірки Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України»Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік»на відповідність їх загальним положенням цього Закону та Конституції України, а також не вбачає підстав для надання оцінки змінам цим Законом до ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»стосовно порядку визначення розміру щорічної разової допомоги інвалідам війни що діяли у період з 01.01.2008 року до 22.05.2008 року, оскільки це знаходиться за межами компетенції адміністративного суду, встановленої ст.17 КАС України, і вирішення таких питань віднесено до юрисдикції Конституційного Суду України.

Статтею 95 Конституції України встановлено, що бюджетна система України будується на засадах справедливого і неупередженого розподілу суспільного багатства між громадянами і територіальними громадами. Виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків. Держава прагне до збалансованості бюджету України.

Завдання адміністративного судочинства, згідно зі ст.2 КАС України, є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно зі ст.9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а у разі виникнення сумніву під час розгляду справи щодо відповідності закону чи іншого правового акта Конституції України, вирішення питання про конституційність якого належить до юрисдикції Конституційного Суду України, він звертається до Верховного Суду України для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності закону чи іншого правового акта.

Наведені обставини, з урахуванням того, що на час виплати позивачу щорічної разової допомоги до 5 травня за 2008 рік, субєкт владних повноважень керуючись нормами Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»в редакції зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України»Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік»№ 107 від 28.12.2007 р. - діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для визнання дій субєкту владних повноважень незаконними у даному випадку немає, відповідно відсутні підстави для зобовязання його виплатити позивачу недотриману суму допомоги за 2008 рік.

Зазначених обставин та норм матеріального права не суд першої інстанції не врахував під час вирішення спору у цій справі, чим порушив правила застосування норм матеріального права, а саме помилково застосував до спірних правовідносин норму Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», яка не діяла у період квітня 2008 року.

З огляду на викладене апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, а постанова суду скасуванню, з постановленням нової постанови про відому у задоволені позову в частині щодо захисту його прав за період 2008 року за відсутності у позивача права матеріальної вимоги.

Позиція суду першої інстанції щодо застосування у цій справі положень ст.17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»є помилковотю, оскільки даною нормою встановлено, що звернутися за отриманням разової грошової допомоги до 5 травня та отримати її до 30 вересня мають право особи які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня. Позивач до таких осіб не відноситься, оскільки вказану допомогу він отримав у квітні 2008 року у розмірі, визначеному чинним на той період часу Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Не може бути залишено в силі судове рішення першої інстанції також в частині залишення без розгляду вимогу позивача щодо стягнення з управління суми недоплаченої щорічної одноразової допомоги за 2006, 2007, 2008, 2009 роки у розмірі 12502,00 грн., оскільки суд може залишити без розгляду позов у лише випадках, що визначені статтею 155 КАСУ. Суд вирішуючи спір в мотивувальній частині взагалі не навів підстав для залишення без розгляду частини позову ОСОБА_3, а колегія суддів не знаходить таких підстав ні за матеріалами справи на за обставинами, встановленими під час перегляду судового рішенні.

В наведеній частині позову ОСОБА_2, колегія суддів вважає за необхідне відмовити виходячи з того, що питання призначення, нарахування, перерахунку та виплати щорічної разової допомоги до 5 травня - відносяться до виключної компетенції відповідача. Адміністративний суд не може замість субєкту владних повноважень донараховувати суми недоотриманої позивачем допомоги, оскільки у такий спосіб суд вийде за межі встановленої КАС України компетенції адміністративного суду

Водночас, законним та обґрунтованим є постанова суду першої інстанції в частині захисту прав позивача за період 2009 року, і колегія суддів з таким рішенням погоджується за нижченаведених обставин.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2009 рік»№ 835-VI від 26.12.2008 р. не вносилося змін до статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», але статтею 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік»Кабінету Міністрів України у 2009 році надано право встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами.

Дослівно розуміючи зміст наведеної норми, Кабінет Міністрів України мав право встановлювати розміри соціальних виплат на 2009 рік, а не право застосовувати розмірі, які встановлювалися раніше постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року № 836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»та постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»

Оскільки Кабінет Міністрів України не використав у 2009 році надане йому право встановлювати розміри соціальних виплат, і будь-яких рішень щодо визначення на цей рік сум щорічної допомоги особам, які є постраждалими внаслідок Чорнобильської катастрофи, колегія суддів вважає за неможливе застосування до даних спірних правовідносин положень статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік».

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що у період 2009 року стаття 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»стосовно розміру разової грошової допомоги до 5 травня, що є предметом спору в цій справі, була чинною та діяла в редакції, що була відновлена рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-р/2008, а тому відповідач повинен був у 2009 році керуватися вказаною нормою Закону та нарахувати і виплатити позивачу разову грошову допомогу до 5 травня виходячи із розміру восьми мінімальних пенсій, встановленого на час виплати Законом України про Державний бюджет України на 2009 рік.

Таким чином, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині захисту прав позивача за 2008 рік і залишення без розгляду частини його позову, та підлягає залишенню без змін в частині задоволення позову щодо захисту прав за 2009 рік

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, п.4 ч.1 ст.202, ст.207 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради м.Кривого Рогу задовольнити частково.

Постанову Центрально-Міського районного суду міста ОСОБА_1 від 10 вересня 2009 року скасувати в частині визнання неправомірними дій управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради м.Кривого Рогу стосовно відмови у перерахунку і виплаті позивачу сум щорічної одноразової допомоги до дня Перемоги за 2008 рік та зобовязання відповідача нарахувати і виплати ОСОБА_2 недоплачену за 2008 рік суму щорічної одноразової допомоги до дня Перемоги, розраховану відповідно до вимог п.27 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»виходячи із розрахунку восьми мінімальних пенсій за віком, встановлених Законом про державний бюджет на 2008 рік. А також скасувати в частині залишення без розгляду позову ОСОБА_2 щодо стягнення з управління суми недоплаченої щорічної одноразової допомоги за 2006, 2007, 2008, 2009 роки у розмірі 12502,00 грн.

Відмовити ОСОБА_2 у задоволені позову в частині визнання неправомірними дій управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради м.Кривого Рогу стосовно відмови у перерахунку сум щорічної одноразової допомоги до дня Перемоги за 2008 рік та в частині зобовязання управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради м.Кривого Рогу донарахувати і виплати недоплачену за 2008 рік суму щорічної одноразової допомоги до дня Перемоги, розраховану відповідно до вимог п.27 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»виходячи із розрахунку восьми мінімальних пенсій за віком, встановлених Законом про державний бюджет на 2008 рік, а також в частині стягнення з управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради м.Кривого Рогу суми недоплаченої щорічної одноразової допомоги за 2006, 2007, 2008, 2009 роки у розмірі 12502,00 грн.

В іншій частині постанову Центрально-Міського районного суду міста ОСОБА_1 від 10 вересня 2009 року залишити без змін

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Судді: Сафронова С.В.

ОСОБА_4

ОСОБА_5