Справа № 1715/18665/12
Суддя: Мороз В.Ф.
Дата ухвалення: 2015-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2015 року м. Київ К/800/51261/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів :

Мороз В.Ф. (доповідач)

Логвиненко А.О

Донець О.Є.

здійснивши попередній розгляд касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Укренергоресурс" на постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 25 вересня 2013 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укренергоресурс" до Міського голови міста Рівне, треті особи - Приватне акціонерне товариство "Рівнебуд", ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування розпорядження,

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Укренергоресурс" звернулося із позовом про визнання протиправним та скасування розпорядження міського голови №998-р від 25 вересня 2012 року про оформлення права власності на криті стоянки для автомобілів на АДРЕСА_1 за ОСОБА_4

В обґрунтування позову вказало на те, що товариством була придбана частина будівлі, розташованої на земельній ділянці, яка перебувала у постійному користуванні попереднього власника. На цій же земельній ділянці розташовані об'єкти, на які оскаржуваним розпорядженням оформлено право власності за третьою особою. Вважає, що до позивача мало перейти право користування земельною ділянкою як власника частини придбаних приміщень будівлі. Об'єкти, оформлені оскаржуваним розпорядженням, зведені на земельній ділянці, яка не була надана попередньому землекористувачу для цієї мети, що, на думку позивача, порушує його право землекористування.

Суд першої інстанції погодившись з доводами позивача, постановою від 05 червня 2013 року позов задовольнив. Визнав протиправним та скасував розпорядження міського голови м. Рівне №988-р від 25 вересня 2012 року.

Апеляційний суд постановою від 25 вересня 2013 року рішення суду першої інстанції скасував та прийняв нове, яким у позові відмовив. Суд апеляційної інстанції вказав на відсутність порушень прав та охоронюваних законом інтересів позивача. Такий висновок мотивував у тому числі тим, що позивачем не було оформлено право землекористування в порядку, визначеному Земельним кодексом. При цьому позивачем було придбано лише частину приміщень будівлі, розташованій на земельній ділянці, на якій розміщені і інші будівлі, що не належать позивачу.

Не погодившись з рішенням апеляційного суду товариство звернулося з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ст. 6 КАС кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Верховний Суд України, аналізуючи положення статті 6, а також частини другої статті 171 КАС України, у постанові від 24 лютого 2015 року №21-34а15 зазначив, що суб'єктивна оцінка порушення права не є абсолютною. В деяких випадках сам законодавець визначає коло осіб, права яких можуть бути порушені внаслідок бездіяльності, вчинення суб'єктом владних повноважень певних дій чи прийняття актів, правомірно обмежуючи право інших осіб на звернення до суду за захистом порушених прав, свобод або інтересів. Право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб'єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт. Тобто оскаржити такий акт інші особи не можуть. Зі змісту регулювання, яке міститься у КАС, також убачається, що і право оскаржити індивідуальний акт має особа, якої він стосується. Правові акти індивідуальної дії породжують права і обов'язки тільки у тих суб'єктів (чи визначеного цим актом певного кола суб'єктів), яким його адресовано.

У зав'язку з цим Верховний Суд України дійшов висновку, що відсутність у будь-кого прав чи обов'язків у зв'язку із оскаржуваним правовим актом індивідуальної дії не породжує і права на захист, тобто права на звернення із адміністративним позовом, оскільки не стосуються його безпосередньо.

Суд апеляційної інстанції правомірно вказав на те, що позивач не є землекористувачем земельної ділянки на якій розташовано оформлене за третьою особою майно, оскільки земельна ділянка в порядку визначеному Земельним кодексом, у тому числі статтями 123, 124 ЗК України, йому у користування (власність) не надавалась. Відповідно до статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Наведене дає підстави для висновку про правильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права при вирішенні спору, тоді як визначені законом підстави для скасування оскаржуваного рішення відсутні.

Відповідно до ст. 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без змін, якщо визнає, що суд не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 224, 230, Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укренергоресурс" залишити без задоволення, а постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 25 вересня 2013 року - без змін.

Рішення набирає законної сили через п'ять днів після направлення його копії особам, які беруть участь у справі і може бути переглянуте Верховним Судом України.

Судді: В.Ф. Мороз

А.О. Логвиненко

О.Є Донець