Справа № 2а-14412/12/2670
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2015-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" червня 2015 р. м. Київ К/800/40096/14

Вищий адміністративний суд України у складі:

головуючого суддіРозваляєвої Т. С. (суддя-доповідач),
суддівМороза В. Ф.,
Черпіцької Л. Т.,
секретаря судового засідання Кальненко О. І.,

за участю: представника позивача - Криничної А. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Київського міського центру зайнятості на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2014 року у справі за позовом Київського міського центрe зайнятості до ОСОБА_5 про стягнення коштів,

встановив:

Київський міський центр зайнятості звернувся з позовом до ОСОБА_5 про стягнення коштів в сумі 19 981 грн 71 коп.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 лютого 2013 року позов задоволено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2014 року скасовано рішення суду першої інстанції та прийнято нове рішення про відмову в позові.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, позивач звернувся з касаційною скаргою на нього, в якій просить його скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заперечення не надходили.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Судами встановлено, що відповідач зареєструвався 12 січня 2012 року в Солом'янському районному центрі зайнятості в місті Києві як такий, що шукає роботу.

Наказом Солом'янського районного центру зайнятості в місті Києві від 19 січня 2012 року № НТ120119 відповідачу надано статус безробітного та призначено допомогу по безробіттю.

У заяві від 19 січня 2012 року про надання статусу безробітного з виплатою допомоги по безробіттю відповідно до Закону України "Про зайнятість населення" та Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" відповідач зазначив, що не зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності, трудовою діяльністю не займається, пенсії не отримує.

Згідно із витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців № 14352312 станом на 25 липня 2012 року відповідач зареєстрований як фізична особа-підприємець 18 квітня 2005 року Деснянською районною у місті Києві державною адміністрацією (запис 1), знятий з обліку 19 січня 2011 року Деснянською районною у місті Києві державною адміністрацією (запис 2), взятий на облік 19 січня 2011 року Деснянською районною в місті Києві державною адміністрацією.

Наказом Солом'янського районного центру зайнятості міста Києва від 30 серпня 2012 року № НТ120830 відповідачу припинено виплату допомоги по безробіттю у зв'язку з призначенням виплати безробітному такої допомоги на підставі документів, що містять неправдиві відомості, знято відповідача з обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних у зв'язку з виявленням факту подання недостовірних даних, що мало місце під час одержання допомоги по безробіттю, вирішено повернути кошти у встановленому порядку в сумі 19 981 грн 71 коп.

Відповідно до довідки Солом'янського районного центру зайнятості від 03 жовтня 2012 року № 5317 розмір виплаченої відповідачу допомоги по безробіттю, що підлягає поверненню, становить 19 981 грн 71 коп.

Згідно із даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 26 лютого 2013 року в реєстрі значиться запис про перебування фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 в стані припинення підприємницької діяльності.

У зв'язку з подання відповідачем неправдивих відомостей, на підставі наказу від 30 серпня 2012 року, Солом'янським районним центром зайнятості відповідачу надіслано повідомлення № 4824 з пропозицією повернути протягом 15 днів з моменту отримання повідомлення незаконно отриманої допомоги по безробіттю в сумі 19 981 грн 71 коп., яке отримане ним 04 вересня 2012 року.

Не отримавши вказану суму, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Суд першої інстанції дійшов висновку щодо обґрунтованості заявленого позову.

Суд апеляційної інстанції зазначив, що підстави для задоволення позову відсутні.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду апеляційної інстанції з огляду на таке.

Підпунктом «б» пункту 3 статті 1 Закону України "Про зайнятість населення" визначено, що в Україні до зайнятого населення належать, зокрема, громадяни, які самостійно забезпечують себе роботою, включаючи підприємців.

Згідно зі статтею 2 зазначеного Закону безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи.

Відповідно до частини 1 статті 4, частини 3 статті 46 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» № 755-IV державна реєстрація ФОП є засвідченням факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою. Фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності ФОП.

Пунктом 8 частини першої статті 31 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" передбачено, що виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі, зокрема, призначення виплати на підставі документів, що містять неправдиві відомості.

Відповідно до абзацу першого частини третьої статті 36 цього Закону сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Пунктом 6.14 Порядку надання допомоги по безробіттю, в тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 20 листопада 2000 року № 307 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 грудня 2000 року за № 915/5136; у редакції чинній на час виникнення спірних відносин), встановлено, що якщо під час одержання допомоги по безробіттю безробітний своєчасно не подав відомості про обставини, що впливають на умови її виплати, з безробітного стягується сума виплаченої допомоги по безробіттю з моменту виникнення цих обставин. Якщо безробітний відмовився добровільно повернути зазначені кошти, то питання щодо їх повернення вирішується в судовому порядку.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що особа, зареєстрована як суб'єкт підприємницької діяльності, не може бути визнана безробітною і не має права на виплату допомоги по безробіттю.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 07 жовтня 2014 року у справі 21-408а14.

Частиною 1 ст. 244-2 КАС України встановлено, що рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

В зв'язку з цим колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 226, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив :

Касаційну скаргу Київського міського центру зайнятості задовольнити.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2014 року скасувати та залишити в силі постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 лютого 2013 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді: