Справа № 38938/09
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2010-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" жовтня 2010 р.справа № 2а-232/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Сафронової С.В.

суддів: Поплавського В.Ю. Уханенка С.А.

при секретарі судового засідання: Федоровій Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м.Дніпропетровська на постанову Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 12 жовтня 2009 року

у адміністративній справі № 2а-232/09 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м.Дніпропетровська про визнання рішення та дій неправомірними, -

в с т а н о в и л а :

Постановою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 12 жовтня 2009 року частково задоволено позов ОСОБА_1, зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м.Дніпропетровська зарахувати до загального трудового стажу ОСОБА_1 періодів роботи в районах Крайньої Півночі з 13.08.1971 р. по 06.09.1971 року, з 09.09.1971 року по 14.06.1972 року, з 15.05.1972 року по 25.04.1974 року, з врахуванням одного року роботи за один рік та шість місяців трудового стажу, а також зарахувати до загального трудового стажу ОСОБА_1 період догляду за дитиною інвалідом з 19.08.1977 р. до 24.08.1979 р., та здійснити перерахунок пенсії, що призначена ОСОБА_1 відповідно до визначеного даним рішенням збільшення її трудового стажу.

Зазначена постанова суду першої інстанції оскаржена в апеляційному порядку відповідачем з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, у звязку з чим просить постанову суду першої інстанції скасувати в частині задоволення позову та відмовити у їх задоволені, а в іншій частині постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши пояснення позивачки, яка заперечує проти задоволення апеляційної скарги і просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, та відмовити у задоволенні вимог апелянта, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи рішення про задоволення вимог ОСОБА_1 відносно перерахунку її пенсії з збільшенням трудового стажу, шляхом зарахування до загального трудового стажу періодів роботи в районах Крайньої Півночі, суд першої інстанції вірно встановив, що позивачка працювала в районах Крайньої Півночі на різних посадах у періоди з 13.08.1971 р. по 06.09.1971 року, з 09.09.1971 року по 14.06.1972 року, з 15.05.1972 року по 25.04.1974 року, що підтверджено записами у трудовій книжці позивачки (а.с.10-13), та правильно узяв до уваги довідку про пільги (а.с.9), якій надав належну правову оцінку.

Колегією суддів встановлено, що апелянт не заперечує проти того, що позивачка дійсно працювала у вищевказані періоди в районах Крайньої Півночі, але при цьому вказує на те, що позивачка не має права на пільгове обчислення пенсії відповідно до пункту 5 Прикінцевих Положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»№ 1058-IV від 09.07.2003 р., оскільки в її трудовій книжці та архівній довідці не вказується про те, що вона користувалася пільгами, передбаченими Указом Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року N 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

Наведені доводи апелянта є помилковим розумінням норм матеріального права та свідчить про безпідставне не урахування відповідачем письмових доказів та приписів частини 3 пункту 5 Прикінцевих Положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»№ 1058-IV від 09.07.2003 р., згідно якої: пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Факт користування позивачкою у вищезгадані періоди пільгами, підтверджується змістом архівної довідки № Г-14 від 26.08.2008 р., в якій зазначено, що: позивачка користувалася пільгами щодо: виплати районного коефіцієнта і північних надбавок, додаткової відпустки за роботу на Крайньої Півночі, оплати проїзду до місця використання відпустки та назад. Крім того, в цій довідці також зазначається про не надходження до архіву трудових договорів у звязку з тим, що термін їх зберігання складає всього 5 років.

Висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення вимог позивачки в частині зобовязання відповідача зараховувати до її загального трудового стажу періоду догляду за дитиною інвалідом з 19.08.1977 р. до 24.08.1979 р. повністю узгоджуються з приписами статті 17 та статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення»

Доводи апеляційної скарги наведеного висновку суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні відповідачем наведених норм матеріального права та на безпідставному не прийняттю до уваги медичних довідок, якими саме і підтверджується інвалідність дочки позивачки з дитинства, яка постійно проживала з нею, доглядалася та виховувалася нею.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення заявленого позову ОСОБА_1, оскільки ці висновки ґрунтуються на вимогах законів та нормативних актів України, у тому числі і тих, на які посилався відповідач.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 та ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення першої інстанції - без змін, якщо визнає, що суд не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судового рішення

За таких обставин, оскільки рішення суду першої інстанції прийнято з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, вірного встановленя фактичних обставин справи та надання їм вірної правової оцінки, то це рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга відповідача без задоволення.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.205, ст.206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м.Дніпропетровська залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 12 жовтня 2009 року залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту ї проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів починаючи з дня набрання законної сили судового рішення апеляційної інстанції

Повний текст ухвали виготовлено 29 жовтня 2010 року.

Головуючий: С.В. Сафронова

Суддя: В.Ю. Поплавський

Суддя: С.А. Уханенко