Справа № 7388/09
Суддя: Поплавський В.Ю.
Дата ухвалення: 2010-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" березня 2010 р. справа № 2а-21/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Поплавського В.Ю.

суддів: Сафронової С.В. Уханенка С.А.

при секретарі судового засідання: Литовченко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Синельниківської міської ради Дніпропетровської області на постанову Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 січня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Синельниківської міської ради Дніпропетровської області про визнання дій неправомірними та зобовязання здійснити виплати державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, -

в с т а н о в и л а :

В жовтні 2008 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до управління праці та соціального захисту населення Синельниківської міської ради Дніпропетровської області та просила суд визнати неправомірними дії відповідача по призначенню, нарахуванню та виплаті сум допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Стягнути з відповідача недоотриману суму допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі 3328,92 грн.

Постановою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 січня 2009 року позовні вимоги були задоволено частково. Визнано неправомірними дії відповідача по призначенню нарахуванню та виплаті позивачу сум допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Стягнуто з відповідача на користь позивача суму недоотриманої державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі 3216,92 грн. Стягнуто з місцевого бюджету м. Синельникове Дніпропетровської області на користь позивача судові витрати в сумі 32,16 грн.

Не погодившись з постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду, оскільки вона винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення по справі, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, а також правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач має сина ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на обліку у відповідача та отримує допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Відповідно до ст. 15 Закону України Про державну допомогу сім'ям з дітьми допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Законом України Про державний бюджет України на 2007 рік було встановлено наступне:

- абзац 3 частини 2 ст. 56 Закону: допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку - у розмірі, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 гривень для незастрахованих осіб та не менше 23 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідач проводив виплати відповідно до вищезазначеного порядку та розмірів.

Проте, рішенням Конституційного суду України від 09 липня 2007 року №6-рп/2007 положення абзацу третього частини другої статті 56, та п. 14 ст. 71 втратили чинність, як такі, що визнані неконституційним. Це рішення має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

Таким чином, при розрахунку розміру допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку слід керуватися ст. 15 Закону України Про державну допомогу сім'ям з дітьми з урахуванням рішення Конституційного суду України № 6-рп/2007з 09.07.2007 року.

Проте відповідач рішення Конституційного суду України не виконував, що й стало причиною звернення позивача до суду за захистом порушених прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України відповідно закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Отже, відповідач повинен був нараховувати та сплачувати позивачу допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за 2007 рік - з 09.07.2007 року, тобто з моменту ухвалення Конституційним Судом України рішення, від 09.07.2007 року.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції не надав належної оцінки запереченням відповідача щодо застосування положень ст.ст. 99, 100 КАС України до даних правовідносин.

Колегія суддів вважає, що слід було застосувати положення ч.2 ст. 99 КАС України якою визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

В запереченнях на позовну заяву відповідач вказував на те, що позивачем було пропущено строк звернення до суду, та просив на цій підставі відмовити в задоволенні позову.

Позивач звернулась до суду з позовом 27 жовтня 2008 року, тобто більше ніж за рік після того як вона повинна була дізнатись про порушення своїх прав, підстав поважності пропуску строку звернення до суду позивачем не наведено, та не ставилось питання про визнання поважною причини пропуску строку.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги за період з 09 липня 2007 року по 26 жовтня 2007 року задоволенню не підлягають, а тому в задоволенні позовних вимог за цей період необхідно відмовити за пропуском строку.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач повинен був нарахувати та забезпечити виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 27 жовтня 2007 року по 31 грудня 2007 року, відповідно до ст. 15 Закону України Про державну допомогу сім'ям з дітьми з урахуванням рішення Конституційного суду України № 6-рп/2007, відповідно до прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Статтею 62 Закону України Про державний бюджет України на 2007 рік прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років з 01 квітня 2007 року у розмірі 463,00 грн., з 01 жовтня 2007 року у розмірі 470,00 грн.

Отже недоплачена сума допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за 2007 рік становить:

за жовтень: (470,00 136,13) : 31 х 5 дн. = 53,85 грн.,

за листопад: (470,00 140,05) = 329,95 грн.,

за грудень : (470,00 144,10) = 325,90 грн.,

а всього: 709,70 грн.

Таким чином, загальна недоплачена позивачу сума допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за 2007 рік становить 709,70 грн., яка підлягає нарахуванню та виплаті на користь позивача.

Відповідно до п. 1 ст. 94 КАС України Якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа). п.3 статті 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Тобто, в даному випадку, з бюджету міста Синельникове Дніпропетровської області на користь позивача необхідно стягнути суми судового збору у розмірі 7,09 грн.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Синельниківської міської ради Дніпропетровської області задовольнити частково.

Постанову Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 січня 2009 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Синельниківської міської ради Дніпропетровської області, щодо не нарахування та виплати ОСОБА_1 недоотриманої нею у період з 27 жовтня 2007 року по 31 грудня 2007 року допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, передбаченої ч. 1 ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми», виходячи із розрахунку прожиткового мінімуму для дитини віком до 6 років.

Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Синельниківської міської ради Дніпропетровської області нарахувати на користь ОСОБА_1 щомісячну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку передбачену ч. 1 ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми»за період з 27 жовтня 2007 року по 31 грудня 2007 року в розмірі 709 (сімсот девять) грн. 70 коп. та забезпечити виплату цих коштів.

Стягнути з бюджету м. Синельникове на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 7 (сім) грн. 09 коп.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її постановлення та може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців у відповідності до ст. 325 ЦПК України.

Головуючий: В.Ю. Поплавський

Судді: С.А. Уханенко

ОСОБА_3