Справа № 808/1120/15
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2015-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2015 року о 13 год 54 хв.Справа № 808/1120/15 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Семененко М.О.,

за участю секретаря судового засідання Федорук І.В.

за участю позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Смелянського Р.І.,

представника третьої особи - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію у ПАТ «КБ «Експобанк» Волощука І.Г.

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, публічне акціонерне товариство «Діамантбанк»

про визнання дій протиправними та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

26 лютого 2015 року до Запорізького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1.) з адміністративним позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію у Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Експобанк» (далі - ПАТ "КБ "Експобанк") Волощука І.Г., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, публічне акціонерне товариство «Діамантбанк» (далі - ПАТ "Діамантбанк"), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію у ПАТ "КБ "Експобанк" Волощука І.Г. №151 від 19.01.2015 про визнання договору від 10.09.2014 між ПАТ «КБ «Експобанк» та фізичною особою ОСОБА_1 за №10/09-14в про відступлення права вимоги за договором застави майнових прав №1009/14-2-1 від 10.09.2014, укладеного між Первісним кредитором та ПАТ «Діамантбанк», нікчемним.

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що оскаржуване рішення є необґрунтованим, оскільки не містить будь-яких мотивів та підстав для висновків про нікчемність. Крім того, рішення ґрунтується на хибних твердженнях про природу укладеного позивачем з банком договору, оскільки він за своєю суттю не забезпеченням. Також зазначає. що відступлення права вимоги здійснено на оплатній основі, свої зобов'язання позивач виконав, сплативши узгоджену суму в повному обсязі в установлений строк.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов, просили його задовольнити.

Відповідач проти позову заперечує, зазначає, що напередодні прийняття Національним банком України рішення про віднесення ПАТ "КБ "Експобанк" до категорії неплатоспроможних, під час дії особливого режиму контролю за його діяльністю, між ПАТ "КБ "Експобанк" та ПАТ "Діамантбанк" був укладений договір міжбанківського кредиту, кошти на виконання якого на відповідний кореспондентський рахунок не надходили. Це надало підстави вважати даний правочин безоплатним, у зв'язку з чим були зроблені висновки про нікчемність всіх договорів, укладених в забезпечення зобов'язання за даним кредитним договором, у тому числі договору відступлення права вимоги, укладеного з позивачем.

В судовому засіданні представник відповідача заперечення підтримав, просив в задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи проти задоволення позову заперечила, зазначила про оплатність договору міжбанківського кредиту та відсутність підстав для визнання правочину нікчемним. В судове засідання 02.06.2015 представник не прибув, про дату час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, про причини неприбуття суду не повідомив.

З урахуванням думки сторін, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності представника третьої особи.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, вважає за необхідне зазначити наступне.

З матеріалів справи встановлено, що між ПАТ «Діамантбанк» та ПАТ «КБ «Експобанк» 10.09.2014 укладено Кредитний договір №1009/14-2 (далі - Кредитний договір №1009/14-2), відповідно до умов якого Кредитодавець надає Позичальнику міжбанківський кредит у національній валюті у сумі 48 324 632,67 грн., а Позичальник зобов'язується отримати кредит, використати його за цільовим призначенням, сплатити плату за кредит та повернути кредит в повному обсязі в порядку та у термін (строки), встановлені цим договором - до 10.10.2014.

З метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі виконання зобов'язання за Кредитним договором № 1009/14-2, між ПАТ «Діамантбанк» (Заставодержатель) та ПАТ «КБ «Експобанк» (Заставодавець) було укладено Договір застави майнових прав № 1009/14-2-1 від 10.09.2014 (далі - Договір № 1009/14-2-1), відповідно до умов якого Заставодавець передає Заставодержателю в заставу належні йому на момент укладання цього Договору майнові права за Договором № 16/13, які полягають у праві вимагати від Товариства з обмеженою відповідальністю «Терра фуд» повернення фактично отриманих кредитних коштів на суму 73 141 935,20 в термін до 29.04.2015 (а.с.31 т.1).

Відповідно до п.4.7 Договору застави № 1009/14-2-1 у випадку задоволення вимог Заставодержателя за Кредитним договором № 1009/14-2 за рахунок майнових прав у їх повному обсязі, Заставодержатель повертає Заставодавцю суму коштів, шо перевищує 40 000 000,00 грн. за виключенням нарахованих та сплачених відсотків.

На підставі протокольного рішення засідання правління ПАТ «КБ «Експобанк» (а.с.26, т.1), 10.09.2014 між ПАТ «КБ «Експобанк» (Первісний кредитор) та фізичною особою ОСОБА_1 (Новий кредитор) укладено Договір про відступлення права вимоги № 10/09-14в (далі - Договір відступлення № 10/09-14в), відповідно до якого Первісний кредитор відступає Новому кредитору своє право вимоги за Договором застави № 1009/14-2-1 (а.с.9-11, т.1).

Відповідно до п.1.2 Договору відступлення № 10/09-14в право вимоги відступається в обсязі, зазначеному п.4.7 Договору застави № 1009/14-2-1 в частині, що складає у процентному відношенні 45,31 % від суми права вимоги за п.1 укладеної 28.04.2014 Угоди до Договору № 16/13 про надання невідновлювальної кредитної лінії від 02.08.2013 (далі - Договір № 16/13) та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги, включаючи право вимоги частини основної суми заборгованості, право вимоги суми нарахованих процентів, строк платежу яких настав до дати укладання цього Договору, та право вимоги суми процентів, нарахованих на день надходження грошових коштів в повному обсязі на рахунок Первісного кредитора.

Пунктом 2.1 Договору відступлення № 10/09-14в передбачено, що відступлення права вимоги здійснюється на платній основі, відповідно до п 4.1 цього Договору, відповідно до якого ціна відступлення права вимоги становить 33 141 935,20 грн. та сплачується шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на рахунок Первісного кредитора в термін до 12.09.2014 включно.

Позивачем зобов'язання за Договором відступлення № 10/09-14в виконані в повному обсязі, кошти в сумі 33 141 935,20 грн. перераховані з розрахункового рахунку позивача, який знаходився на обслуговуванні в ПАТ «КБ «Експобанк» на відповідні рахунки ПАТ «КБ «Експобанк» 12.09.2014 (а.с.30, т.1).

Постановою Правління Національного банку України (далі - НБУ) № 567/БТ від 11.09.2014 ПАТ «КБ «Експобанк» віднесено до категорії проблемних.

Постановою Правління НБУ № 597 від 24.09.2014 ПАТ «КБ «Експобанк» віднесено до категорії неплатоспроможних.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 97 від 25.09.2014 розпочато процедуру виведення ПАТ «КБ «Експобанк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на 3 місяці з 25.09.2014 по 25.12.2014 включно.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 138 від 04.12.2014 уповноваженою особою Фонду на тимчасову адміністрацію ПАТ «КБ «Експобанк» призначено Волощука І.Г.

Відповідно до Рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 163 від 25.12.2014 строк здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «КБ «Експобанк» продовжено на 1 місяць по 24.01.2015 включно.

19.01.2015 тимчасовою адміністрацією ПАТ «КБ «Експбанк» на адресу позивача направлено повідомлення про нікчемність Договору відступлення № 10/09-14в. (далі - Повідомлення про нікчемність № 151) (а.с.27, т.1).

Не погодившись з даним рішенням, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з того, відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Пунктом 7 ч.1 ст.3 КАС України визначено, що суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень

Відповідно до ч.ч.1 та 2 ст.3 Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон № 4452) Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є юридичною особою публічного права.

Оскільки Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є державною спеціалізованою установою, яка виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, Фонд є суб'єктом владних повноважень, а спори, які виникають у правовідносинах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності Фонду, його посадових чи службових осіб, є публічно-правовими.

Відповідно до приписів ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи заявлені позовні вимоги, суд вважає необхідним дослідити правомірність рішення відповідача про визнання нікчемним Договору відступлення № 10/09-14в, винесеного у вигляді повідомлення про нікчемність.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків встановлюються Законом №4452.

Відповідно до ст.4 Закону №4452 основним завданням Фонду гарантування вкладів фізичних осіб є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Зі змісту ст.34 Закону №4452 вбачається, що після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних Фонд гарантування вкладів фізичних осіб розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації в банку.

Для цього Виконавчою дирекцією Фонду з числа працівників Фонду призначається уповноважена особа Фонду.

Частиною 4 вищезазначеної статті визначено, що тимчасова адміністрація запроваджується на строк, що не перевищує три місяці, а для системно важливих банків - шість місяців. За обґрунтованих підстав зазначені строки можуть бути одноразово продовжені на строк до одного місяця. Тимчасова адміністрація припиняється після виконання плану врегулювання або в інших випадках за рішенням виконавчої дирекції Фонду.

Під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.

На виконання покладених функцій, уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб наділена певними повноваженнями та обов'язками, визначеними ст.ст.37 та 38 Закону №4452.

Зокрема, відповідно до ч.2 ст.38 Закону №4452 встановлено, що протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

При цьому, п.1 ч.4 зазначеної статті визначено, що уповноважена особа Фонду протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у ч.2 ст.38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

З аналізу ст.38 Закону №4452 вбачається, що вищезазначені заходи спрямовані на забезпечення збереження активів банку, запобігання втрати майна та збитків банку.

Таким чином, перевірка правочинів, укладених банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації є обов'язком уповноваженої особи Фонду.

Враховуючи, що тимчасову адміністрацію в ПАТ «КБ «Експобанк» запроваджено з 25.09.2014, а Договір відступлення № 10/09-14в був укладений 10.09.2014, відповідач був зобов'язаний здійснити перевірку цього договору на предмет наявності ознак нікчемності.

Оскільки тимчасова адміністрація ПАТ «КБ «Експобанк» з урахуванням продовження терміну діяла у період з 25.09.2014 по 24.01.2015, а повідомлення про нікчемність направлено на адресу позивача 19.01.2015, тобто протягом дії тимчасової адміністрації, суд зазначає про наявність у відповідача повноважень на вчинення таких дій.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що при винесенні оскаржуваного рішення про нікчемність, відповідач діяв на підставі та у межах передбачених законом повноважень, використовуючи повноваження з метою, з якою це повноваження надано.

Щодо способу реалізації даного повноваження, суд зазначає, що Законом № 4452 не передбачено порядку та форми реалізації уповноваженою особою Фонду повноваження з перевірки правочинів на предмет виявлення нікчемних. Нормою Закону № 4452 визначається лише обов'язок здійснити повідомлення сторін про нікчемність таких договорів, відтак суд вважає обраний відповідачем спосіб шляхом направлення на адресу сторін повідомлення про нікчемність вірним.

Разом з тим, суд не погоджується з твердженнями відповідача про відсутність у нього обов'язку обґрунтувати своє рішення про нікчемність та достатність лише посилання на відповідний пункт ч. 3 ст.38 Закону № 4452 з огляду на наступне.

Дійсно, положеннями Закону № 4452 не встановлено вимог до форми та змісту повідомлення про нікчемність.

Разом з тим, суд зазначає, за своєю правовою природою таке повідомлення носить характер рішення, яке приймається суб'єктом владних повноважень на виконання покладеної на нього державою функції.

У ч.3 ст.2 КАС України закріплено загальні критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, у тому числі щодо його обґрунтованості, тобто винесення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для його прийняття.

Законодавче закріплення цих критеріїв-принципів дає можливість сформувати уявлення про якість та природу належних рішень чи дій, які має очікувати від суб'єкта владних повноважень особа, щодо прав та законних інтересів якої ці рішення прийнято.

Крім того, суд зазначає, що приймаючи рішення щодо нікчемності правочину в даній справі та застосувавши наслідки такої нікчемності, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, фактично здійснив втручання у право позивача на мирне володіння належним йому майном. Відтак, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, таке втручання має бути вмотивованим.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland, № 37801/97 п.36, від 1.07.2003) «орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень».

Враховуючи вищевикладене, суд вважає на необхідне надати оцінку обґрунтованості оскаржуваного рішення.

Зі змісту Повідомлення про нікчемність № 151 вбачається, що під час перевірки договорів було виявлено укладення банком Кредитного договору № 1009/14-2, однією з умов якого є перерахування кредитних коштів на кореспондентський рахунок ПАТ «КБ «Експобанк». Проте, було встановлено, що відповідні кошти на кореспондентський рахунок банку не надходили.

Крім того, було виявлено, що в забезпечення зобов'язання за вищезазначеним кредитним договором укладено два договори застави майнових прав, у тому числі Договір застави № 1009/14-2-1, а також зазначено, що дані договори є нікчемними на підставі п.1, п.2 та п.3 ч.3 ст. 38 Закону № 4452.

Суд зауважує, що жодних обґрунтувань щодо нікчемності даних договорів не наведено.

Також було виявлено Договір відступлення № 10/09-14в, щодо якого з урахуванням попередніх висновків про нікчемність Договору застави № 1009/14-2-1 та на підставі ч.2 ст.548 ЦК України (нікчемність основного зобов'язання) відповідачем також зроблено висновок про нікчемність.

Таким чином, відповідачем було зроблено висновок про нікчемність Договору відступлення № 10/09-14в на підставі п.2 ст.548 ЦК України, п.п. 1, 2, 3, 7 ч.3 ст. 38 Закону №4452.

Суд звертає увагу, що жодних заперечень щодо форми, змісту та процедури укладення Договору відступлення №10/09-14в відповідачем не висловлено, відтак судом вказані обставини не досліджуються.

Відповідно до приписів ч.2 ст.548 ЦК України недійсне зобов'язання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобов'язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Суд зазначає, що договір відступлення права вимоги за кредитом за своєю правовою природою є договором купівлі-продажу права вимоги, та не є видом забезпечення виконання зобов'язання, у зв'язку з чим застосування ч.2 ст.548 ЦК України до даних правовідносин є необґрунтованим.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.38 Закону №4452 правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, якщо банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог.

Аналізуючи зміст даної норми, суд дійшов висновку, що основним критерієм для встановлення нікчемності таких правочинів, вчинених банком, є їх безоплатність.

Як зазначалось раніше, відступлення права вимоги за Договором відступлення №10/09-14в відбулось на платній основі, позивачем зобов'язання з оплати виконані в повному обсязі.

Крім того, суд зазначає, що посилання у Повідомленні про нікчемність № 151 (а.с.28, т.1) на п.1 ч.3 ст.38 Закону №4452, є некоректними, оскільки дана норма відтворена Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію у ПАТ «КБ «Експобанк» вибірково і на власний розсуд, а відтак висновки відповідача відповідно до поданого змісту є хибними.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.38 Закону №4452 правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, якщо банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим.

Аналізуючи дану норму, можна дійти висновку, що обов'язковою ознакою нікчемності таких правочинів є наявність причинно-наслідкового зв'язку між взяттям банком на себе зобов'язання та настанням негативних наслідків у вигляді неплатоспроможності або неможливості/часткової неможливості виконання грошових зобов'язань.

Відповідачем зазначено, що внаслідок укладання Договору відступлення №10/09-14в виконання грошових зобов'язань банку на розмір відступлених майнових прав перед іншими кредиторами стало неможливим.

Разом з тим, не наведено жодної обставини, яка б безперечно могла свідчити про наявність причинно-наслідкового зв'язку між укладеним з позивачем договором та неспроможністю банка виконати свої фінансові зобов'язання. Крім того, суд звертає увагу, що розмір відступлених майнових прав був позивачем оплачений, що відповідачем також не враховано.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.38 Закону №4452 правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, якщо банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору.

Суд звертає увагу, що Повідомлення про нікчемність №151 взагалі не містить жодних посилань в обґрунтування твердження про наявність у правовідносинах між банком та позивачем вищезазначених ознак.

Згідно п.7 ч.3 ст.38 Закону №4452 правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, якщо банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Суд зазначає, що відповідачем не надано доказів, які б свідчили про існування інших кредиторів, які претендували на викуп у банка права вимоги за Договором застави №1009/14-2-1, у зв'язку з чим таке твердження відповідача є необґрунтованим.

Суд звертає увагу, що відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не надано доказів в обґрунтування правомірності висновків про наявність ознак нікчемності Договору відступлення №10/09-14в.

Також, суд звертає увагу, що відповідачем не було застосовано наслідки визнання Договору відступлення №10/09-14в нікчемним, оскільки не вчинено жодних дій щодо повернення позивачу сплачених за цим договором коштів.

Відповідно ч.ч.2 та 5 ст.45 Закону №4452 Фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду, кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку.

Статтею 49 Закону №4452 передбачено, що уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Постановою НБУ від 22.01.2015 № 41 прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КБ «Експобанк» (а.с.82 т.1).

Таким чином, граничним терміном заявлення вимог кредиторів є 28.02.2015.

27.02.2015 позивач повідомив відповідача про заявлення кредиторських вимог на суму 33 141 935,20 грн. та просив включити його до відповідних реєстрів (а.с.87 т.1)

Протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону уповноважена особа Фонду визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення, відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні уповноваженої особи Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів, складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду.

Разом з тим, на дату розгляду справи відповідачем жодного рішення щодо заявлених ОСОБА_1 кредиторських вимог не прийнято.

Суд звертає увагу, що відповідачем до матеріалів справи надано довідку №3224 від 29.05.2015, відповідно до якої повідомлено, що вимоги позивача на суму 33 141 935,20 грн. будуть включені до переліку (реєстру) акцептованих вимог кредиторів ПАТ «КБ «Експобанк» після набрання законної сили рішенням в даній справі про відмову в задоволенні позову (а.с.200, т.2).

Суд зазначає, що жодною нормою Закону №4452 право кредитора банку на включення його вимог до реєстру акцептованих вимог кредиторів не поставлено в залежність від наявності певного судового рішення.

Крім іншого, слід звернути увагу, що згідно пояснень представника відповідача та представника третьої особи, які неодноразово надавались під час судового розгляду справи, та поданих до справи доказів, в обґрунтування позиції щодо нікчемності укладеного з позивачем правочину покладено твердження про недійсність Кредитного договору №1009/14-2 та як наслідок нікчемність правочинів, укладених на його забезпечення.

Проте, зі змісту Повідомлення про нікчемність №151 вбачається відсутність оцінки даного правочину. Суд звертає увагу, що правовідносини, які склались у зв'язку з укладанням Кредитного договору №1009/14-2 та інших договорів в забезпечення зобов'язань за ним не охоплюються предметом розгляду в даній справі та знаходяться поза межами позовних вимог. Крім того, надання оцінки правовідносинам між господарюючими суб'єктами знаходиться поза межами компетенції суду адміністративної юрисдикції. Відтак, всі докази, які наявні в матеріалах справи та стосуються вищезазначених обставин, судом не враховуються.

Аналізуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що Повідомлення про нікчемність № 151 прийнято відповідачем необґрунтовано, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Враховуючи попередні висновки суду, рішення відповідача про нікчемність Договору відступлення № 10/09-14в є протиправним, а відтак подальше дослідження його відповідності вимогам ч.3 ст.2 КАС України судом не вимагається.

Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-12, 14, 71, 86, 94, 158-163, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію у АТ «КБ «Експобанк» Волощук І.Г., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, публічне акціонерне товариство «Діамантбанк» про визнання дій протиправними та скасування рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію у АТ «КБ «Експобанк» Волощука І.Г. №151 від 19.01.2015 р. про визнання договору від 10.09.2014 р., між ПАТ «Комерційний банк «Експобанк» та фізичною особою ОСОБА_1 за №10/09-14в про відступлення права вимоги за договором застави майнових прав №1009/14-2-1 від 10.09.2014 р., укладеного між Первісним кредитором та ПАТ «Діамантбанк» нікчемним.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 73,08 грн. (сімдесят три гривні 08 коп.).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня отримання такої постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя М.О. Семененко