Справа № 805/1847/15-а
Суддя: Аляб'єв І.Г.
Дата ухвалення: 2015-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

805/1847/15-а

Україна

Донецький окружний адміністративний суд

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2015 р. Справа № 805/1847/15-а

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Аляб’єва І.Г., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бета-Агро-Інвест» про стягнення адміністративно – господарських санкцій та пені,

в с т а н о в и в:

Донецьке обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів (далі - Фонд) звернулося до суду з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бета-Агро-Інвест» (далі - Товариство) про стягнення адміністративно – господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів у 2013 році в розмірі 115 200,00 гривень та пені в розмірі 23 374,08 гривень.

Зазначали, що відповідно до звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2013 рік середньооблікова чисельність штатних працівників Товариства становила 485 осіб, а, отже, чисельність працевлаштованих інвалідів повинна складати 19 осіб. Проте, фактично на Товаристві працювало 15 осіб - інвалідів.

Посилаючись на те, що у 2013 році Товариством не виконані приписи Закону України від 27 квітня 1991 року № 875-ХІІ «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» (далі – Закон № 875) щодо створення належної кількості робочих місць для інвалідів, а адміністративно – господарські санкції, визначені Законом, добровільно не сплачені просили стягнути з Товариства їх суму в розмірі 115 200,00 гривень, а також нараховану пеню в розмірі 23 374,08 гривень.

Представник позивача до судового засідання не з’явився, просив розглянути справу без його участі в порядку письмового провадження.

Представник відповідача у судове засідання також не з’явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, через канцелярію суду надав клопотання та просив суд розглянути справу за його відсутності, в порядку письмового провадження.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі представників сторін відповідно до положень частини 6 статті 128 КАС України на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Відповідач проти позову заперечив та зазначив, що Товариство щомісячно повідомляло центр зайнятості про наявність вакансій для працевлаштування інвалідів. Всі особи, які направлялися центром зайнятості до Товариства працевлаштовані. Жодної відмови у працевлаштуванні таких осіб не було. Просили суд відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи суд встановив наступне.

У лютому 2014 року Товариством направлений до Фонду звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2013 рік, за даними якого середньооблікова чисельність працівників Товариства у 2013 році склала 485 осіб, з яких інвалідів – 15 осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема копій звітів за формою № 3-ПН за 2013 рік, Товариство щомісячно повідомляло Ясинуватський міський центр зайнятості про наявність вакансій для працевлаштування інвалідів.

У своїх запереченнях на позов відповідач стверджував про те, що всі особи, які направлялися центром зайнятості до Товариства працевлаштовані. Фонд не спростував цього твердження.

За таких обставин, надавши оцінку наявним в матеріалах справи доказам, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення цього позову.

За змістом статті 19 Закону № 875 для підприємств, установ, організацій встановлюється норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів.

Частиною першою статті 20 Закону № 875 встановлено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 зазначеного Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, які використовують найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом.

Адміністративно-господарські санкції за незайняті інвалідами робочі місця не є податком, збором (обов'язковим платежем), обов'язкова сплата яких передбачена Конституцією України та Законом України від 25 червня 1991 року № 1251-XII «Про систему оподаткування», а є заходом впливу на правопорушника у сфері господарювання у зв'язку зі скоєнням правопорушення.

Разом із тим, відповідно до частини першої статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Частиною другою наведеної статті передбачено, що учасник господарських відносин відповідає, зокрема, за порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що він ужив усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Згідно зі статтею 18 Закону № 875-ХІІ працевлаштування інвалідів здійснюється центральним органом виконавчої влади з питань праці та соціальної політики, органами місцевого самоврядування, громадськими організаціями інвалідів. Законом України від 23 лютого 2006 року № 3483-IV «Про внесення змін до деяких законів України щодо реалізації інвалідами права на трудову зайнятість»зазначену статтю було викладено в іншій редакції, а Закон № 875-ХІІ доповнено статтею 18-1, за змістом якої пошук підходящої роботи для інваліда здійснює державна служба зайнятості.

Таким чином, обов'язок підприємства зі створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов'язком займатися пошуком інвалідів для працевлаштування.

У зв'язку з тим, що відповідач ужив усіх залежних від нього заходів щодо створення робочих місць для працевлаштування інвалідів, на нього не може бути покладена відповідальність за не направлення уповноваженими органами необхідної кількості інвалідів для працевлаштування, відсутність у населеному пункті за місцем знаходження підприємства інвалідів, які бажають працевлаштуватись, наслідком чого є – відмова у задоволені позову.

Аналогічна правова позиція у тотожних правовідносинах вже була висловлена Верховним Судом України у постанові від 20 червня 2011 року у справі № 21-60а11.

З огляду на викладені обставини, позовні вимоги Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бета-Агро-Інвест» про стягнення адміністративно – господарських санкцій та пені, задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 158-163, 167, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

п о с т а н о в и в:

У задоволенні адміністративного позову Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бета-Агро-Інвест» про стягнення з Товариства адміністративно – господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів у 2013 році у сумі 115 200,00 гривень та пені у сумі 23 374,08 гривень – відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постановою за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови до Донецького апеляційного адміністративного через Донецький окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Аляб'єв І.Г.