Справа № 21524/09
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2010-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" жовтня 2010 р.справа № 2а-245/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Сафронової С.В.

суддів: Уханенка С.А. Нагорної Л.М.

при секретарі судового засідання: Близнюк Т.Л.

розглянувши в судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Нікопольської міської ради на постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 квітня 2009 року

у адміністративній справі № 2а-245/09 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Нікопольської міської ради про визнання бездіяльності протиправною, стягнення допомоги,-

в с т а н о в и л а :

Постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 травня 2009 року позов ОСОБА_1 задоволено частково, визнано протиправною відмову Управління праці та соціального захисту населення Нікопольської міської ради щодо нарахування та виплати державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку позивачці за період з 20.10.2007 року по 31.12.2007 року та зобовязано відповідача зробити позивачці перерахунок фактично отриманої суми щомісячної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 20.10.2007 року по 31.12.2007 року згідно ч.1 ст.15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми»від 21 листопада 1992 року з урахуванням встановлених статтею 62 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік»від 19 грудня 2006 року розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років та виплатити не донараховані суми щомісячної допомоги, стягнуто з місцевого бюджету на користь позивачки судовий збір у розмірі 3,40 грн. В іншій частині позовних вимог судом відмовлено.

Вказана постанова суду першої інстанції оскаржена відповідачем по справі з підстав порушення судом норм матеріального права, у звязку з чим Управління просить скасувати судове рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволені позову.

Сторони по справі в судове засіданні не зявилися, хоча про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлялися належним чином, що відповідно до ч.1 ст.41 та ч.4 ст.196 КАС України є підставою для розгляду апеляційної скарги за їх відсутності та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

При перегляді справи в апеляційному порядку колегією суддів встановлено, що предметом спору по даній справі є протиправна відмова відповідача, якими порушені права позивачки на отримання державної допомоги при народженні дитини та допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у період 2007 р. у розмірах, які були визначені ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми»в редакції, що діяла до набрання законної сили Законом України «Про державний бюджет України на 2007 рік».

З матеріалів справи вбачається, що позивачка перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Нікопольської міської ради, яким їй призначена та виплачувалася у 2007 році державна допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, що розраховувалася відповідачем відповідно до положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік».

Законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в частині неправомірності дій відповідача та підтвердження права позивачки на отримання щомісячно допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі прожиткового мінімуму встановленого для дітей віком до 6 років, починаючи з дня звернення з відповідною заявою до УПСЗН та до кінця бюджетного року, тобто до 31.12.2007 року є беззаперечним, оскільки це право підтверджено змістом Рішенням Конституційного Суду України № 6-рп від 09.07.2007 р., яким визнані неконституційним положення п.14 ст.71 та ч.2 ст.56 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік», що встановлювали інший розмір виплати вказаного виду допомоги.

Враховуючи, що вказане рішення Конституційного суду України має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статті зазначеного закону, що визнані неконституційними, суд першої інстанції правильно встановив, що при розрахунку розміру допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідачу слід було керуватися ст.15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми»в редакції діючій до набрання законної сили Законом України «Про державний бюджет України на 2007 рік», згідно якої: допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Відповідно до ч.2 ст.150 Конституції України до повноважень Конституційного Суду України належить: офіційне тлумачення Конституції України та законів України. З питань, передбачених цією статтею, Конституційний Суд України ухвалює рішення, які є обов'язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені.

Згідно п.2 Рішення Конституційного Суду України № 15-рп/2000 від 14.12.2000 р. положення наведеної норм Конституції України щодо виконання рішень Конституційного Суду України необхідно розуміти так, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані за цими рішеннями неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що відповідно до частини другої статті 152 Конституції України втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Положеннями ч.2 ст.70 Закону України «Про Конституційний Суд України»щодо порядку виконання рішень, висновків Конституційного Суду України треба розуміти як право Конституційного Суду України у разі необхідності визначити у своєму рішенні, висновку порядок і строки його виконання та покласти обов'язок на відповідні державні органи забезпечити це виконання. При цьому незалежно від того, чи визначено в рішенні, висновку Конституційного Суду України порядок його виконання, відповідні державні органи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскарженим.

Таким чином, наведені норми свідчать про безпідставність доводів апеляційної скарги відповідача щодо відсутності у нього обовязку нараховувати та виплачувати позивачці у період з 20.10.2007 року по 31.12.2007 року державну допомогу по догляду за дитиною у розмірі прожиткового мінімуму встановленого для дітей віком до 6 років, який складав у жовтні 2007 р. суму в розмірі 470 грн. щомісячно.

Враховуючи встановлений судом першої інстанції факт нарахування та виплати позивачці у період з 20.10.2007 р. по 31.12.2007 р. щомісячної державної допомоги у розмірі нижчому, ніж це визначено законом, колегія суддів вважає правильними висновки суду щодо обовязку відповідача донарахувати та виплатити позивачці суму недоотриманої нею допомоги за вказаний період часу виходячи із прожиткового мінімуму встановленого для дітей віком до 6 років з 20.10.2007 р. по 31.12.2007 р. у розмірі 470 грн., за відрахуванням отриманих нею сум допомоги у період жовтня-грудня 2007 р.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Органи управління праці та соціального захисту населення, які працюють в умовах як централізованої, так і децентралізованої виплати коштів призначеної соціальної допомоги, пільг та компенсацій, у тому числі: державної допомоги сім'ям з дітьми - є органами виконавчої влади і, відповідно, їх діяльність має підпорядковуватись вимогам наведеної норми Конституції та вимогам Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», яким встановлено гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги з урахуванням складу сім'ї, її доходів та віку дітей і спрямований на забезпечення пріоритету державної допомоги сім'ям з дітьми у загальній системі соціального захисту населення.

Відповідно до ст.1 цього Закону громадяни України, в сім'ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України. А відповідно до ст.5 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми»встановлено, що всі види державної допомоги сім'ям з дітьми, крім допомоги у зв'язку з вагітністю та пологами жінкам, призначаються і виплачуються органами соціального захисту населення за місцем проживання батьків дитини.

Колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції у вищенаведеній частині щодо визнання протиправною відмову відповідача та права за позивачкою на отримання допомоги по догляду за дитиною до догляду за дитиною до трьох років у розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до шести років у період з 20.10.2007 року по 31.12.2007 року - належним чином мотивована і за своїм змістом та формою відповідає вимогам матеріального закону, а тому апеляційна скарга в цій частині підлягає залишенню без задоволення.

З огляду на встановлені судом першої інстанції фактичні обставини справи та обрану правову позицію, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та для скасування рішення суду першої інстанції чи прийняття нової постанови про відмову у задоволені позову.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.205, ст.206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Нікопольської міської ради залишити без задоволення, постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 квітня 2009 року залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: С.В. Сафронова

Суддя: С.А. Уханенко

Суддя: Л.М. Нагорна