Справа № 809/2140/15
Суддя: Матуляк Я.П.
Дата ухвалення: 2015-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без розгляду

"05" червня 2015 р. Справа № 809/2140/15

м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Матуляк Я.П., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до голови Івано-Франківської обласної ради Скрипничука Василя Михайловича про зобов'язання до вчинення дій, -

В С Т А Н О В И В:

25.05.2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до голови Івано-Франківської обласної ради Скрипничука Василя Михайловича про зобов'язання до вчинення дій.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.05.2015 року позовну заяву ОСОБА_1 до голови Івано-Франківської обласної ради Скрипничука Василя Михайловича про зобов'язання до вчинення дій - залишено без руху. Надано позивачу строк до 05 червня 2015 р. для усунення недоліків шляхом надання суду обґрунтування поважності пропущення строку на звернення до адміністративного суду з даними позовними вимогами та докази на підтвердження таких обставин.

04.06.2015 року позивачем, на виконання ухвали суду, подано до суду обґрунтування про визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними.

Розглянувши матеріали адміністративного позову, а також подане ОСОБА_1 обґрунтування про визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними судом встановлено наступне.

Як слідує зі змісту адміністративного позову, ОСОБА_1 просить суд зобов'язати голову Івано-Франківської обласної ради Скрипничука В.М. вчинити дії по внесенню доповнення до абзаців 2 і 3 пункту 1 розпорядження № 34-р від 29.06.1998 року, виклавши їх в новій редакції, а саме: "Повноваження ОСОБА_1, як голови постійної комісії економіки, фінансів і бюджету обласної ради відповідно до ст. 49 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" з 29 червня 1998 року - припинити. Звільнити ОСОБА_1 з посади завідувача відділом економіки, бюджету, розвитку територій та соціального захисту населення у зв'язку з досягненням граничного віку перебування на державній службі (виходом на пенсію). Бухгалтерії провести повний розрахунок та виплатити грошову допомогу в розмірі 10 місячних посадових окладів.".

Частиною 2 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України встановлені строки звернення до адміністративного суду, відповідно до частини 1 якої адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно частини 3 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Таким чином, встановленим строком для звернення до адміністративного суду із зазначеними вище позовними вимогами є місячний строк.

Суд зазначає, що перебіг строку звернення до суду для заявлених позовних вимог розпочався з моменту коли ОСОБА_1 дізнався про розпорядження № 34-р від 29.06.1998 року.

Враховуючи те, що адміністративний позов подано ОСОБА_1 до Івано-Франківського окружного адміністративного суду 25.05.2015 року, що підтверджується вхідним штампом, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 пропущено строк звернення до адміністративного суду, встановлений частиною 3 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд не приймає до уваги твердження позивача про поважність причин пропуску строку звернення до адміністративного суду з підстав відсутності на момент звільнення з роботи ОСОБА_1 норми частини 3 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України та набрання чинності Кодексом адміністративного судочинства України 01.09.2005 року, оскільки, як вбачається з доданих до позовної заяви документів, позивачу було відомо про порушення його права та з 2007 року вчиняв дії щодо відновлення порушеного права.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 неодноразово звертався до державних органів з вимогою виплати грошової допомоги при звільненні в розмірі 10 місячних посадових окладів, що підтверджується відповідними відповідями на заяви останнього, а саме: лист Івано-Франківської обласної ради від 21.11.2007 року № Г-15/459, лист Міністерства юстиції України від 14.02.2008 року № Г-1578-21, лист Івано-Франківської обласної ради від 05.05.2008 року № Г-15/184, лист Головного управління праці та соціального захисту населення Івано-Франківської обласної державної адміністрації від 11.04.2008 року № 04 9-11-139, лист Міністерства праці та соціальної політики України від 04.10.2010 року № 771/13/155-10, лист територіальної державної інспекції праці у Івано-Франківській області від 16.09.2011 року № 01-04/1084, лист Івано-Франківської обласної ради від 20.12.2011 року № 14-110/1967/256, лист Міністерства соціальної політики України від 06.01.2012 року № 14/15/155-12, лист Івано-Франківської обласної ради від 05.07.2012 року № 14-167/912/256, лист Міністерства юстиції України від 22.03.2013 року № Г-2570, лист Генеральної прокуратури України від 16.03.2015 року № 05/1/3-7400-15. Однак, починаючи з 2007 року до 2015 року не скористався своїм правом на судовий захист.

Щодо посилання позивача на рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням громадянки ОСОБА_5 щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, статей 1, 12 Закону України "Про оплату праці" від 15.10.2013 року за № 8-рп/2013 у справі № 1-13/2013, де пунктом 1 вирішено: "В аспекті конституційного звернення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України у системному зв'язку з положеннями статей 1, 12 Закону України "Про оплату праці" від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР зі змінами необхідно розуміти так, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час простою, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.", слід зазначити, що вказаний висновок Конституційного Суду України стосується строку звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати. В той же час позивачем не заявлено вимогу про стягнення заробітної плати. Позивач просить зобов'язати відповідача внести зміни в розпорядження.

Як наслідок, суд зазначає, що висновки Конституційного Суду України наведені позивачем, не поширюються на спірні правовідносини.

Також суд зазначає, що необхідність постійного лікування ОСОБА_1 та догляду за дружиною, що підтверджується довідкою від 02.06.2015 року не спростовує неможливості звернення останнього до суду протягом тривалого часу, так як заходи щодо досудового врегулювання спору позивачем все ж таки вживались. Тобто, на думку суду, позивач поряд із вжиттям заходів досудового врегулювання спору, мав можливість звернутись до суду із позовом про захист своїх порушених прав.

Відповідно до вимог частини 1 статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Суд не визнає поважними наведені позивачем причини пропуску строку звернення до суду із позовною заявою, оскільки з часу прийняття розпорядження Івано-Франківської обласної ради від 29.06.1998 року № 34-р до дати звернення позивача з адміністративним позовом пройшло близько 17 років. За цей час у позивача була реальна можливість звернутися до суду із позовом за захистом своїх прав та інтересів.

За таких обставин, суд вважає, що адміністративний позов поданий позивачем із пропущенням строків звернення до суду, а підстав для поновлення зазначеного процесуального строку немає.

Згідно частини 2 статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Оскільки, ОСОБА_1 подано адміністративний позов після закінчення строків, встановлених законодавством та наведені позивачем підстави пропущення строку звернення до адміністративного суду не визнані судом поважними, суд вважає за необхідне залишити позовну заяву без розгляду.

На підставі наведеного, керуючись статтями 99, 100, 160, 165, 181 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до голови Івано-Франківської обласної ради Скрипничука Василя Михайловича про зобов'язання до вчинення дій - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскарженою в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 КАС України апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Матуляк Я.П.