Справа № 804/18608/14
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2015-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіТурлакової Н. В.
при секретаріЧудновській А.С.
представника позивача представника відповідача Шестірікова В.В. Копань А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Приватного підприємства «Авітекс» до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав посилаючись на доводи викладені в позовній заяві.
Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, у задоволенні позову просив відмовити, посилаючись на доводи викладені в запереченнях.
Заслухавши представника позивача та представника відповідача, дослідивши чинне законодавство та матеріали справи, суд доходить наступних висновків.
Згідно Довідки з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України АА №694562 від 13.11.2012р., Приватне підприємство «Авітекс» зареєстровано 03.11.2003р. Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради. Види діяльності за КВЕД-2010: 14.12 Виробництво робочого одягу, 14.19 Виробництво іншого одягу й аксесуарів, 46.41 Оптова торгівля текстильними товарами.
Судом встановлене, що з 14.05.2014р. по 19.05.2014р., на підставі пп.78.1.1 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України, відповідно до Наказу №473 від 09.04.2014р., відповідачем проведено позапланову документальну виїзну перевірку ПП «Авітекс» з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість при реалізації товарів (робіт, послуг), придбаних у ТОВ «Євроконтакт-ЛТД» за період з 01.02.2014р. по 28.02.2014р., за результатами якої складено Акт №3821/04-63-22-03/32688134 від 29.05.2014р.
Згідно висновків вказаного Акту перевірки, перевіркою встановлено порушення п.198.2, п.198.6 ст198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість всього у сумі 394765грн., у тому числі: за лютий 2014 року у сумі 394765грн.
За результатами розгляду первинної скарги, Головним управлінням Міндоходів у Дніпропетровській області винесено рішення «Про продовження строку розгляду скарги» №4400/10/04-36-10-08-09 від 09.07.2014, в якому зазначено, що враховуючи, що платником податків у скарзі викладені питання, які не були досліджені в ході оскаржуваної перевірки, для прийняття обґрунтованого рішення по даній скарзі ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області доручає ДПІ у Жовтневому районі м.Дніпропетровська відповідно до пп.78.1.5 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України провести позапланову документальну перевірку ПП «Авітекс», в ході якої дослідити питання, які стали предметом оскарження, з урахуванням аргументів і доводів наведених платником у скарзі.
З 29.07.2014р. по 31.07.2014р., відповідачем проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПП «Авітекс» з питань, що стали предметом оскарження при проведенні перевірки дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість при реалізації товарів (робіт, послуг), придбаних у ТОВ «Євроконтакт-ЛТД» за період з 01.02.2014р. по 28.02.2014р., за результатами якої складено Акт №5363/04-63-22-03/32688134 від 31.07.2014р.
У зв'язку з не підтвердженням податкового кредиту ТОВ «Євроконтакт-ЛТД» по взаємовідносинах з постачальниками за період серпень 2012 року, березень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад 2013 року, лютий 2014 року у ТОВ «Євроконтакт-ЛТД» відсутні об'єкти оподаткування податком на додану вартість по операціях з продажу цих товарів підприємствам - покупцям в т.ч. ПП „Авітекс" у лютому 2014 року на суму ПДВ 394 765,1 грн.
Згідно висновків вказаного Акту перевірки позивача №5363/04-63-22-03/32688134 від 31.07.2014р., перевіркою встановлено порушення п.198.2, п.198.6 ст198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість всього у сумі 394765грн., у тому числі: за лютий 2014 року у сумі 394765грн.
Так в перевіряємому періоді позивач мав господарські відносини з ТОВ «Євроконтакт-ЛТД», між ПП «Авітекс» (Покупець) та ТОВ «Євроконтакт-ЛТД» (Постачальник) був укладений договір поставки АВ -53 від 04.10.2013 року. Постачальник зобов'язується поставити й передати у власність Покупцеві продукцію (далі - товар), а Покупець зобов'язується прийняти товар і оплатити його на умовах донного договору (п.1.1 Договору).
Загальна кількість товару, який є предметом даного договору, є сума кількості товару за усіма накладними.
Поставка товару здійснюється силами й за рахунок Постачальника. Місцем поставки товару є склад Постачальника.
В п.п.6.1, 6.2 вказаного договору передбачено, що покупець здійснює оплату партії товару протягом 180 календарних днів з моменту фактичної поставки товару, якщо сторони не обумовили інше на окрему партію товару. Оплата товару здійснюється покупцем шляхом безготівкового перерахунку на банківський поточний (розрахунковий) рахунок постачальника. Датою оплати товару вважається дата списання коштів з поточного (розрахункового) рахунку покупця.
На виконання умов вказаного договору ТОВ «Євроконтакт-ЛТД» на адресу ПП «Авітекс» виписано:
- видаткові накладні: №РН-4 від 03.02.2014, №РН-5 від 04.02.2014, №РН-9 від 05.02.2014, №РН-21 від 12.02.2014, №РН-27 від 14.02.2014, №РН-30 від 17.02.2014, №РН-32 від 19.02.2014, №РН-47 від 25.02.2014, №РН-48 від 26.02.2014;
- податкові накладні: №4 від 03.02.2014, №5 від 04.02.2014, №9 від 05.02.2014, № 21 від 12.02.2014, №27 від 14.02.2014, №30 від 17.02.2014, №32 від 19.02.2014, №47 від 25.02.2014, №48 від 26.02.2014.
Також були складені товарно-транспортні накладні: №35 від 03.02.2014, №37 від 04.02.2014, №39 від 05.02.2014, №41 від 12.02.2014, №44 від 14.02.2014, №48 від 17.02.2014, №50 від 19.02.2014, №54 від 25.02.2014, №55 від 26.02.2014.
Відповідно до вказаних документів, у лютому 2014 року ТОВ «Євроконтакт-ЛТД» поставлено ПП «Авітекс» ТМЦ: тканина бязь вибивна, теніска поло, тканина саржа, трикотажне полотно, ватин, синтепон, тощо на загальну суму 2 368 590,60грн., в т.ч. ПДВ 394765,10 грн.
Згідно із ст.67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Стаття 68 Конституції України передбачає, що кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України, законів України.
П.п.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, встановлено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь - яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення за агентськими договорами.
Згідно п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Ст.78 Податкового кодексу України регламентує порядок проведення документальних позапланових перевірок п.78.1 якої передбачено, що документальна позапланова виїзна перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин: п.п.78.1.1 за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит органу державної податкової служби протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.
Відповідно до п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам органів державної податкової служби у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки.
Статтею 185 ПК України передбачено, що об'єктом оподаткування є операції платників податку, зокрема з постачання товарів та послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.
Відповідно до п.198.2 ст.198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Згідно з пунктом 198.6 ст.198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст..201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченим пунктом 201.11 ст.201 цього кодексу.
Статтею 3 Господарського кодексу України передбачено, що під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва - підприємцями.
Відповідно до ст.42 Господарського кодексу України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.
Згідно п.1 ст.142 Господарського кодексу України, прибуток (доход) суб'єкта господарювання є показником фінансових результатів його господарської діяльності, що визначається шляхом зменшення суми валового доходу суб'єкта господарювання за певний період на суму валових витрат та суму амортизаційних відрахувань.
Згідно ст.1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Пунктом 2 ст.3 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (далі - Закон №996) передбачено, що фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Відповідно до п.1 ст.9 Закону № 996, факти здійснення господарських операцій фіксують первинні документи, які повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Відповідно до п.2 ст.9 даного закону первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: "назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції".
Згідно ст.13 Закону України «Про підтвердження відповідності» постачальник зобов'язаний реалізовувати продукцію, яка підлягає підтвердженню відповідності в законодавчо регульованій сфері, за умови наявності копії сертифіката відповідності та/або копії декларації про відповідність чи копії свідоцтва про визнання відповідності в порядку, визначеному законодавством.
Додаткові вимоги до первинних документів встановлені п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. № 168/704), відповідно до якого первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа, дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції, посада і прізвища осіб відповідальних за здійснення господарської операції і правильність оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Згідно абз.1 п.п.2.1 глави 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.
Відповідно до п.п.2.2, п.п.2.7 п.2 вказаного Положення, первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи (далі первинні документи).
Первинні документи складаються на бланках типових і спеціалізованих форм, затверджених відповідним органом державної влади. Документування господарських операцій може здійснюватись із використанням виготовлених самостійно бланків, які повинні містити обов'язкові реквізити чи реквізити типових або спеціалізованих форм.
Порядок приймання-передачі продукції за кількістю та якістю визначений Інструкцією про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за кількістю, затверджена постановою Державного арбітражного Союзу РСР від 15.06.1965 року №П-6 (далі - Інструкція №П-6) та Інструкцією про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю, затверджена постановою Державного арбітражного Союзу РСР від 25.04.1966 року №П-7 (далі - Інструкція №П-7).
Згідно п.2 Інструкції №П-6 при поставці товарів і створення умов для своєчасного і правильного приймання отримувачем відправник (постачальник) зобов'язаний: а) дотримуватись встановлених правил пакування і завантаження продукції, маркування і опломбування окремих місць; б) точне визначення кількості відвантаженої продукції (ваги, кількості місць: ящиків, мішків, зв'язок, кіп, пачок, тощо); в) при відвантаженні продукції в упакованих чи затарених місцях вкладення в кожне місце передбаченого стандартами, технічними умовами, особливими умовами поставки, іншими, обов'язковими правилами чи договором документа (упаковочного ярлика, кіпної карти, тощо), що свідчить про назву та кількість продукції, яка знаходиться в даном тарном місці; г) чітке та ясне оформлення відвантажувальних та розрахункових документів, відповідність вказаних в них даних про кількість продукції фактично відвантаженої кількості, своєчасну відсилку цих документів отримувачу у встановленому порядку; д) суворе виконання дійсних на транспорті правил здачі вантажів до перевезення, їх завантаженню та кріпленню.
Відповідно до пункту 26 Інструкції №П-6 акт приймання продукції затверджується керівником або заступником керівника підприємства-одержувача не пізніше чим на наступний день після складання акту.
Пунктом 28 Інструкції №П-6 передбачено, що акти приймання продукції по кількості реєструються і зберігаються у порядку, встановленому на підприємстві-одержувачі.
Відповідно пункту 2 Інструкції №П-7 при поставці товарів і створення умов для своєчасного і правильного приймання отримувачем відправник (постачальник) зобов'язаний: а) дотримуватись встановлених правил пакування і завантаження продукції, маркування і опломбування окремих місць; в) чітке та вірне оформлення документів, що підтверджують якість та комплектність поставленої продукції (технічний паспорт, сертифікат, посвідчення про якість, тощо), відвантажувальних та розрахункових документів, відповідність вказаних в них даних про якість та комплектність продукції фактичній якості та комплектності; г) своєчасну відсилку документів, що підтверджують якість і комплектність продукції, отримувачу. Ці документи висилаються разом з продукцією, якщо інше не передбачено основними чи особовими умовами поставки, іншими обов'язковими для сторін правилами чи договором.
Згідно пункту 5 Інструкції №П-6, пункту 4 інструкції №П-7 при прийманні товарів як передбачено правилами, що діють на транспорт (перевезення), одержувач зобов'язаний витребувати від органу транспорту складання комерційного акту (відмітки на товарно-транспортній накладній або складання акта - при доставці вантажу автомобільним транспортом).
Керуючись пунктом 12 Інструкції №П-6, пунктом 14 інструкції №П-7 приймання продукції по кількості та якості проводиться відповідно транспортним і супровідним документам (рахунки-фактури, специфікації, описи, пакувальні ярлики, технічні паспорта, сертифікати, посвідчення якості і ін.) відправника (виробника).
Частина 2 ст.19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.ст.11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Як вбачається з матеріалів справи, Актом перевірки №3821/04-63-22-03/32688134 від 29.05.2014р., встановлено: порушення ПП «Авітекс»: п.198.2, п.198.6 ст198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість всього у сумі 394765грн., у тому числі: за лютий 2014 року у сумі 394765грн.
Судом встановлено, що ПП «Авітекс» мало господарські взаємовідносини з ТОВ «Євроконтакт-ЛТД» у лютому 2014 року, на підставі договору поставки АВ-53 від 04.10.2013 року, згідно якого Постачальник зобов'язується поставити й передати у власність Покупцеві продукцію (далі - товар), а Покупець зобов'язується прийняти товар і оплатити його на умовах даного договору (п.1.1 Договору). Загальна кількість товару, який є предметом даного договору, є сума кількості товару за усіма накладними. Поставка товару здійснюється силами й за рахунок Постачальника. Місцем поставки товару є склад Постачальника.
Таким чином, умовами договору з ТОВ «Євроконтакт-Лтд» передбачено, що місцем поставки товару є склад Постачальника, проте відповідних доказів де саме розташований склад Постачальника та які умови постачання позивачем не надано.
Проте ні під час проведення перевірки, ні в ході судового розгляду справи, позивачем не надано: - документи щодо підтвердження якості товару, що постачався ТОВ «Євроконтакт-ЛТД»; - документи, що підтверджують вантажно-розвантажувальні роботи; - перелік відповідальних осіб за приймання-передачу, контроль за кількістю та якістю товару; - довіреності.
Також умовами вищевказаного договору передбачено що Покупець зобов'язується прийняти товар і оплатити його на умовах даного договору (п.1.1 Договору). В п.п.6.1, 6.2 вказаного договору передбачено, що покупець здійснює оплату партії товару протягом 180 календарних днів з моменту фактичної поставки товару, якщо сторони не обумовили інше на окрему партію товару. Оплата товару здійснюється покупцем шляхом безготівкового перерахунку на банківський поточний (розрахунковий) рахунок постачальника. Датою оплати товару вважається дата списання коштів з поточного (розрахункового) рахунку покупця.
Проте ні під час проведення перевірки, винесення оскаржуваного рішення та процедури адміністративного оскарження, ні в ході судового розгляду справи, позивачем не надано банківські розрахункові документи на підтвердження оплати товару, будь-які докази пояснення з цього приводу позивачем не надано.
Досліджуючи видаткові накладні, рахунки-фактури, товарно-транспортні накладні надані позивачем на підтвердження взаємовідносин з ТОВ «Євроконтакт-Лтд», суд встановив що вони не відповідають нормам ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Так рахунки-фактури не містять прізвищ осіб які їх виписали, у видаткових накладних також відсутні відомості про місце їх складання (підписання), прізвища та посади осіб які відвантажили та отримали товар, та їх підписали що унеможливлює встановлення осіб які брали участь у вказаних господарських операціях та відповідальні за вказані господарські операції.
Щодо товарно-транспортних накладних, то в них відсутня інформація про номер посвідчення водія, П.І.Б. замовника; П.І.Б., місцезнаходження вантажовідправника; серія, номер дата довіреності вантажоодержувача; П.І.Б. посада, підпис, бухгалтера (відповідальної особи вантажовідправника); ПІБ, посада особи яка дозволила відпуск товара; ПІБ, посади відповідальних осіб вантажовідправника та вантажоодержувача які здали та прийняли товар; ПІБ, посади, підписи водія який прийняв та здав товар.
Відповідно до вказаних документів, у лютому 2014 року ТОВ «Євроконтакт-ЛТД» поставлено ПП «Авітекс» ТМЦ: тканина бязь вибивна, теніска поло, тканина саржа, трикотажне полотно, ватин, синтепон, тощо на загальну суму 2 368 590,60грн., в т.ч. ПДВ 394765,10 грн.
Проте п.2 ст.9 Закону № 996, передбачено, що первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: "назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції".
З врахуванням вимог належності та допустимості доказів передбачених ст.ст.70 КАС України та вимог до первинних документів передбачених ст.9 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", суд оцінює їх критично.
Також суд зазначає, що згідно наданих до перевірки документів встановлено, що товар, отриманий ПП «Авітекс» від ТОВ «Євроконтакт-ЛТД» протягом лютого 2014 року на загальну суму 1 973 825,50 грн. (без ПДВ), оприбутковано підприємством на рахунку 201 «Виробничі запаси. Сировина і матеріали» і станом на 28.02.2014 року залишається на залишках рахунку на загальну суму 1 840 265,50грн. (без ПДВ), тобто є нереалізованим.
Відповідно до п.1 наказу Міністерства статистики України від 21.06.1996 р. №193 «Про затвердження типових форм первинних облікових документів з обліку сировини та матеріалів» позивач повинен був оприбуткувати отриманий від постачальника товар наступними документами: журналом обліку вантажів, що надійшли, журналом реєстрації довіреностей, прибутковими ордерами, картками складського обліку матеріалів, матеріальними ярликами, реєстрами приймання-здачі документів, проте, зазначені документи позивачем не надано.
Актом перевірки ДПІ у Кіровському районі М.Дніпропетровська №1134/04-65-22-03/37374068 від 29.05.2014 року що товар реалізований підприємством ТОВ «Євроконтакт-ЛТД» підприємству ПП „Авітекс" було придбано у ПП «ТЕМКО». В акті зазначено, що згідно ІС «Податковий Блок»: ПП «ТЕМКО» (зміна назви на ПП «Зеліскон») було платником ПДВ, дата видачі свідоцтва 18.03.2009 року, анульовано 27.07.2012 року. На теперішній час ПП «ТЕМКО» (ПП «Зеліскон») знято з обліку, має 16 стан - припинено (ліквідовано, закрито). Оскільки ТОВ «Євроконтакт-ЛТД» придбано товар у ПП «ТЕМКО» в серпні 2012 року товар знаходився на зберіганні. ТОВ «Євроконтакт-ЛТД» не надано до перевірки договір оренди складських приміщень за період серпень 2012 року, документи, що підтверджують зберігання товару на складі, а саме: акти приймання-передачі товару на склад/зі складу, картки складського обліку, акти надання послуг зберігання товару, розрахункові документи за надані послуги. Крім того, згідно висновку ГОВ ДПІ у Красногвардійстькому районі м.Дніпропетровська від 25.04.2014 року №1043 щодо ТОВ «Євроконтакт-ЛТД» встановлено: «місцезнаходження платника додатків не встановлено», «в результаті проведених заходів не встановлено наявність офісних та складських приміщень, факту транспортування товару та його походження у зв'язку з чим не підтверджується реальність здійснення господарських операцій».
У зв'язку з не підтвердженням податкового кредиту ТОВ «Євроконтакт-ЛТД» по взаємовідносинах з постачальниками за період серпень 2012 року, березень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад 2013 року, лютий 2014 року у ТОВ «Євроконтакт-ЛТД» відсутні об'єкти оподаткування податком на додану вартість по операціях з продажу цих товарів підприємствам - покупцям в т.ч. ПП „Авітекс" у лютому 2014 року на суму ПДВ 394 765,1 грн.
Суд зазначає, що, контрагент позивача - ТОВ «Євроконтакт-ЛДТ» повинен був одночасно з товаром передати ПП «Авітекс» документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром.
При цьому суд зазначає, що витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка в свою чергу є підставою для формування підприємством податкового обліку.
Якщо фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку, навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.
На момент розгляду справи, додаткових пояснень, документів, що спростовують вищевказані факти та доводять реальність вказаних господарських операцій позивачем не надано.
У відповідності до інформаційного листа Вищого адміністративного суду України № 1936/11/13-11 від 01.11.2011 року «Щодо підтвердження даних податкового обліку» документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються тощо.
При цьому сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце. Водночас наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції.
Таким чином, суд зазначає, що надані до перевірки позивачем документи не є достовірними доказами факту поставки товарів ТОВ «Євроконтакт-ЛДТ» у лютому 2014 року позивачу, адже сам факт наявності у позивача податкової накладної не є безумовним доказом реальності господарських операцій між позивачем і його контрагентом, тоді як для податкового обліку значення має саме факт поставки товарів тим виконавцем (постачальником), який вказаний в первинних документах, наданих платником податків на підтвердження податкового кредиту.
Документи, надані платником податків на підтвердження правомірності визначення податкового кредиту, повинні розкривати зміст господарської операції, бути достовірними, тобто відображати те, що мало місце насправді, а сам факт наявності відповідного документа (крім того оформленого в даному випадку не за формою), не може вважатись первинним, якщо його зміст не відображає реальних подій господарської діяльності такого платника податків.
Системний аналіз наведених норм дає змогу дійти висновку, що обов'язковою умовою підтвердження реальності здійснення господарських операцій є фактична наявність у платника податків первинних документів, фізичних, технічних та технологічних можливостей для здійснення відповідних операцій та зв'язку між фактом придбання товару (послуги) і подальшою господарською діяльністю.
Такий висновок відповідає позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 21.01.2011 у справі № 21-37а10. Зокрема, Судовою палатою в адміністративних справах Верховного Суду України було зазначено, що податкова накладна, яка видається платником податку, що поставляє послуги, на вимогу їх отримувача, є підставою для нарахування податкового кредиту останнього лише за умови здійснення самої господарської операції.
Аналізуючи вищевказані норми законодавства, суд приходить до висновку, що первинні документи, які складені суб'єктами господарської діяльності на операції, що суперечать законодавчим і нормативним актам, та такі що не відповідають сутності і не несуть доказовості відносно змісту здійсненної операції не є документами, які можуть бути підставою для відображення в облікових регістрах бухгалтерського та податкового обліку. Витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою і для формування податкового обліку платника податків.
Позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б спростували правильність висновків відповідача, викладених ним в акті №3821/04-63-22-03/32688134 від 29.05.2014р.
На підставі наведеного, суд приходить до висновку в необхідності відмови в задоволенні поданого адміністративного позову.
Керуючись ст.ст. 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову Приватного підприємства «Авітекс» до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити.
Постанова суду набирає законної сили та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку, визначеному ст.254 КАС України.

Відповідно до ст.186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Н.В. Турлакова