Справа № 469/400/15-а
Суддя: Гапоненко Н. О.
Дата ухвалення: 2015-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 469/400/15-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2015 року Березанський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючої - Гапоненко Н.О.

при секретарі - Потриваєвій М.А.

з участю позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача 2 - Опяти Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Березанка адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України та Відділу Державної виконавчої служби Березанського районного управління юстиції Миколаївської області про визнання незаконними дій та рішень, скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 17.04.2015 року звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 09.02.2015 року постановою № 13 начальника управління Державної архітектурно-будівельної інспекції (ДАБІ) України у Миколаївській області Малія К.А. його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 188-42 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 6800 грн. за невиконання припису ІДАБК у Миколаївській області №276 від 11.08.2014 року.

Зазначену постанову оскаржено позивачем до Державної архітектурної інспекції України, на час звернення до суду відповіді не отримано, тому постанова не набула законної сили.

11.04.2015 року позивач отримав від відділу ДВС Березанського РУЮ у Миколаївській області постанову про відкриття виконавчого провадження від 07.04.2015 року з примусового виконання постанови про адміністративне правопорушення № 13 від 09.02.2015 року.

Так як Інспекція державного архітектурно-будівлельного контролю у Миколаївській області, перевищуючи свої повноваження, направила на примусове виконання до відділу ДВС Береханського РУЮ у Миколаївській області постанову про адміністративне правопорушення №13 від 09.02.2015 року, яка не набрала законної сили, у зв'язку з цим позивач вважає незаконною також постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 07.04.2015 року.

Тому, з урахуванням подальших уточнень, просив суд :

- визнати дії Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області щодо примусового виконання постанови про адміністративне правопорушення № 13 від 09.02.2015 року незаконними;

- зобов"язати Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області відкликати (повернути) пред"явлений Відповідачу 2 виконавчий документ;

- визнати постанову від 07.04.2015 року про відкриття виконавчого провадження, видану старшим державним виконавцем ВДВС Березанського РУЮ Гребенем В.О., незаконною та скасувати;

- зобов"язати відділ ДВС Березанського РУЮ закрити виконавче провадження з примусового виконання постанови про адміністративне правопорушення № 13 від 09.02.2015 року;

- зобов"язати відділ ДВС Березанського РУЮ зупинити виконавче провадження.

Ухвалою суду від 20 травня 2015 року замінено відповідача 1 - Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області - на правонаступника - Державну архітектурно-будівельну інспекцію України.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача 2 - відділу ДВС Березанського РУЮ у Миколаївській області Опята Ю.Ю. проти задоволення позову заперечував, посилаючись на правомірність дій та рішень державного виконавця, надав суду письмове заперечення, мотивоване тим, що державний виконавець був зобов"язаний відкрити провадження з примусового виконання постанови № 13 від 09.02.2015 року на підставі ч.1 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки виконавчий документ містив дату набрання законної сили та відповідав іншим вимогам, передбаченим цим Законом, перевірка будь яких інших обставин справи при відкритті виконавчого провадження законодавством не передбачено. Крім того, відсутні підстави для закриття виконавчого провадження, оскільки постанову № 13 від 09.02.2015 року не скасовано та не визнано такою, що не підлягає виконанню.

Представник відповідача 1 - Державної архітектурно-будівельної інспекції України - у судове засідання не з»явився, про причини неявки не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

У письмовому запереченні від 27.04.2015 року Управління ДАБІ України в Миколаївській області просило відмовити у позові, посилаючись на правомірність складання постанови про адміністративне правопорушення № 13 від 09.02.2015 року та набрання чинності вказаною постановою у зв"язку з наданням відповіді на скаргу позивача Управлінням ДАБІ України в Миколаївській області, яке є структурним підрозділом ДАБІ України, у зв"язку з чим вважає направлення постанови на виконання до ВДВС таким, що відповідає діючому законодавству України.

Заслухавши пояснення позивача, представника відділу ДВС Березанського РУЮ у Миколаївській області, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги до ДАБІ України підлягають задоволенню у повному обсязі, у задоволенні позовних вимог до відділу ДВС Березанського РУЮ у Миколаївській області слід відмовити з таких підстав.

Судом встановлено, що постановою начальника Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області Малія К.А. №13 від 09.02.2015 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.188-42 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 6800 грн. (а.с.4).

30.03.2015 р. Управлінням державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області вказану постанову направлено на примусове виконання до відділу ДВС Березанського РУЮ у Миколаївській області.(а.с.27).

Як вбачається з оглянутих у судовому засіданні матеріалів виконавчого провадження, зазначена постанова містить відмітку про набрання нею чинності 19.02.2015 року.

19.02.2015 року вказану постанову про адміністративне правопорушення оскаржено ОСОБА_1 до Голови ДАБІ України (а.с.5-6).

У зв'язку з тим, що начальником управління ДАБІ в Миколаївській області протиправно поза межами власних повноважень розглянуто зазначену скаргу на власну постанову у справі про адміністративне правопорушення, що вбачається з копії листа УДАБІ в Миколаївській області від 26.05.2015 року (а.с.28) та постанови Окружного адміністративного адміністративного суду м.Києва від 26.05.2015 року (а.с.45-49), позивачем направлено скаргу на ім"я голови ДАБІ України Мартинюка М.П. з вимогою розглянути скаргу на постанову про адміністративне правопорушення № 13 від 09.02.2015 року.

На даний час скаргу позивача на постанову про адміністративне правопорушення №13 від 09.02.2015 року керівником ДАБІ України не розглянуто, таким чином, на підставі ст.291 КУпАП, постанова не набрала законної сили .

Згідно з п.3 ч.1, ч.2 ст.288 КУпАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або у районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, зазначеному Кодексом адміністративного судочинства.

Згідно із ст .299 КУпАП, постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення, якщо інше не встановлено цим Кодексом та іншими Законами України. При оскарженні постанови про накладення адміністративного стягнення постанова підлягає виконанню після залишення скарги без задоволення, за винятком постанов про застосування заходу стягнення у вигляді попередження, а також у випадках накладення штрафу, що стягується на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу підлягає при мусовому виконанню після закінчення строку, встановленого частиною першою статті 307 КУпАП. Постанова про накладення адміністративного стягнення звертається до виконання органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Відповідно до ч.1 ст.307 КУпАП адміністративний штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п'ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження не пізніше як п'ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або подання без задоволення.

Виходячи з викладеного, дії відповідача 1 щодо пред'явлення до виконання до відповідного органу Державної виконавчої служби постанови про адміністративне правопорушення, яка не набрала законної сили, є протиправними, тому вимоги позивача ОСОБА_1 до відповідача 1 є такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з вимогами п.5 ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», у виконавчому документі, зокрема, зазначається дата набрання ним законної сили (юридичної сили).

Оскільки постанова про адміністративне правопорушення №13 від 09.02.2015 р. щодо ОСОБА_1, направлена відповідачем 1 на примусове виконання до відділу ДВС Березанського РУЮ у Миколаївській області, містила відмітку про набрання постановою законної сили, у державного виконавця не було підстав, передбачених п.3 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», для відмови у відкритті виконавчого провадження.

Закон України "Про виконавче провадження" не зобов"язує державного виконавця при вирішенні питання про відкриття виконавчого провадження здійснювати перевірку достовірності даних, внесених до виконавчого документу, про набрання ним законної сили, а тому рішення державного виконавця про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанови про адміністративне правопорушення № 13 від 09.02.2015 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності відповідає діючому законодавству.

Відповідно до ч.1 ст..2 КАС України, завданням адміністративного судочинстває захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно- правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб"єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.1 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню у разі:

- смерті, оголошення померлим чи визнання безвісно відсутнім стягувача або боржника, або припинення юридичної особи, якщо встановлені судом правовідносини допускають правонаступництво;

- визнання стягувача або боржника недієздатним;

- проходження боржником строкової військової служби у Збройних Силах України, передбачених законом інших військових формуваннях, якщо згідно з умовами служби провадження виконавчих дій неможливе, чи на прохання стягувача, який проходить строкову військову службу в Збройних Силах України або інших військових формуваннях;

- зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа;

- прийняття судом до розгляду скарги на постанову органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення;

- зупинення виконання відповідного рішення або виконавчого провадження судом чи посадовою особою, яким законом надано таке право;

- зупинення судом реалізації арештованого майна;

-порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника, якщо відповідно до закону на вимогу стягувача поширюється дія мораторію, запровадженого господарським судом, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) та виконання рішень у немайнових спорах;

- запровадження тимчасової адміністрації банку-боржника;

- сплати боржником або іншим гарантом у встановленому законодавством порядку (у тому числі за договорами про відшкодування ядерної шкоди) коштів на відшкодування ядерної шкоди, що дорівнюють або перевищують встановлену законом межу відповідальності оператора ядерної установки. Для обчислення сплачені кошти підлягають перерахуванню у Спеціальні права запозичення, що встановлюються Міжнародним валютним фондом, за офіційним курсом Національного банку України на день сплати;

- звернення до суду із заявою про заміну вибулої сторони правонаступником у порядку, встановленому частиною п'ятою статті 8 цього Закону;

- надання судом, який видав виконавчий документ, відстрочки виконання рішення;

- наявності коштів за договорами банківського рахунку або банківського вкладу, які боржник не має права вимагати до закінчення строку дії таких договорів, у разі відсутності іншого майна боржника, на яке може бути звернуто стягнення;

- внесення підприємства паливно-енергетичного комплексу до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу";

- затвердження плану санації боржника до порушення провадження у справі про банкрутство;

- прийняття рішення про приватизацію вугледобувних підприємств відповідно до Закону України "Про особливості приватизації вугледобувних підприємств" протягом трьох років з моменту завершення приватизації;

- надіслання виконавчого документа до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 4 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

Відповідно до ч.1 ст.49 вказаного Закону, виконавче провадження підлягає закінченню у разі:

- визнання судом відмови стягувача від примусового виконання рішення суду;

- визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі виконання;

- смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва;

- прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;

- скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню;

- письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі;

- закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення;

- визнання боржника банкрутом;

-фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом;

- повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ;

- направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби;

-повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону;

- якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини;

-непред'явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 51 цього Закону.

- списання згідно із Законом України "Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію" заборгованості, встановленої рішенням суду, яке підлягало виконанню на підставі виконавчого документа.

Згідно із ч.1 ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач в судовому засіданні не довів наявність підстав, передбачених Законом України "Про виконавче провадження", для зупинення чи закриття виконавчого провадження, які б існували на час звернення позивача до суду.

Крім того, суд зважає, що питання щодо закінчення виконавчого провадження чи його зупинення відповідно до ст.ст.37, 49 Закону України «Про виконавче провадження» відноситься до компетенції державного виконавця та суд не може втручатися у діяльність органу державної виконавчої служби.

Таким чином, підстави для задоволення позовних вимог до відділу Державної виконавчої служби Березанського РУЮ відсутні.

Згідно з ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею та документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 11, 86, 159-163, 167, 171-2 КАС України, суд -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України задовольнити повністю.

Визнати дії Державної архітектурно-будівельної інспекції України щодо подання заяви про примусове виконання постанови про адміністративне правопорушення № 13 від 09 лютого 2015 року, складеної начальником Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції України у Миколаївській області Малієм Костянтином Анатолієвичем, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.188-42 КУпАП, протиправними.

Зобов"язати Державну архітектурно-будівельну інспекцію України відкликати з відділу Державної виконавчої служби Березанського районного управління юстиції Миколаївської області заяву про примусове виконання постанови про адміністративне правопорушення № 13 від 09 лютого 2015 року, складеної начальником Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції України у Миколаївській області Малієм Костянтином Анатолієвичем, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.188-42 КУпАП.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 73,08 грн.

У задоволенні позовних вимог до Відділу Державної виконавчої служби Березанського районного управління юстиції Миколаївської області відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Березанський районний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі проголошення вступної та резолютивної частини постанови суду апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст постанови виготовлено і підписано 05 червня 2015 року о 14.05 год..

Суддя :