Справа № 32054/09
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2010-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" квітня 2010 р. справа № 2а-3543/09/0870

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Сафронової С.В.

суддів: Поплавського В.Ю. Уханенка С.А.

при секретарі судового засідання: Литовченко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 17 серпні 2009 року

у адміністративній справі № 2а-3543/09 за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Комунарському районі м.Запоріжжя та Головного управління Державного казначейства України у Запорізькій області про визнання незаконним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії, -

В с т а н о в и л а :

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 17 серпні 2009 року відмовлено у задоволені позову ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Комунарському районі м.Запоріжжя та Головного управління Державного казначейства України у Запорізькій області, в якому позивачкою заявлялися вимоги про визнання незаконним та скасування рішення ДПІ від 18.05.2009 р. № 8/г/17-ІІІ щодо відмови в отриманні податкового кредиту, сплаченого за придбану квартиру протягом 2008 року та про зобов'язання перерахувати податковий борг у розмірі 898 грн. 43 коп., сплачений за придбану квартиру за адресою: м.Запоріжжя вул..Новокузнецька 3-21 протягом 2008 року згідно з розрахунком суми ПДФО, проведеним 14 квітня 2009 року.

Зазначена постанова суду першої інстанції оскаржена позивачкою в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду з підстав неповного зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

На обґрунтування апеляційної скарги позивачка звертає увагу на те, що отриманння нею кредита на придбання житла відбувалося у період зареєстрованого шлюбу, її чоловік виступив поручителем, уклавши з банківською установою договір поруки, а квартира була придбана для сімї, що свідчить про не урахування судом вимог статті 65 Сімейного кодексу України та статті 369 Цивільного кодексу України. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її вимоги у повному обсязі, тобто визнати незаконним та скасувати рішення відповідача про відмову в отриманні податкового кредиту і зобов'язати ДПІ в вчинити дії щодо отримання нею податкового кредиту, сплаченого за придбану квартиру протягом 2008 року згідно з розрахунком суми ПДФО, проведеним 14.04.2009 року.

Заслухавши пояснення представника позивачки, який просив в судовому засіданні задовольнити апеляційну скаргу його дружини, а постанову суду першої інстанції скасувати і прийняти нову постанову про задоволення позову, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 27.12.2005р. між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК»" (іпотекодержателем) та ОСОБА_2 (іпотекодавцем) для забезпечення вимоги банку, що випливають з кредитного договору від 24.05.2005 р., за умови якого іпотекодавець зобов'язаний до 23.05.2012 р. повернути кредит в розмірі 20000,00 доларів США, сплатити проценти в розмірі 12 процентів річних та можливу неустойку, було укладено договір іпотеки № 05Ж52-І серії ВСС №266685.

14.04.2009 р. позивачкою до Державної податкової інспекції у Комунарському районі м. Запоріжжя подано декларацію про доходи, отримані з 01.01.2008 р. по 31.12.2008 р., з розрахунком суми податку з доходів фізичних осіб, який підлягає поверненню платнику податку у зв'язку з нарахуванням податкового кредиту, який випливає з договору іпотеки.

Відповідач письмово листом від 18.05.2009р. за № 8/г/17-ІІІ повідомив позивачку про те, що для отримання податкового кредиту відсутні підстави, обґрунтовуючи своє рішення тим, що не надано підписаної обома членами подружжя кредитної угоди або нотаріально завіреної довіреності іншого члена подружжя на таке підписання, що є порушенням вимог п.п.10.7.1 п. 10.7 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" від 22.05.2003 р., який передбачає, що право на включення до складу податкового кредиту частини суми процентів, фактично сплаченої за іпотечним житловим кредитом, надається одному з членів подружжя, у спільній частковій або спільній сумісній власності якого знаходиться об'єкт іпотеки, при цьому кредитна угода має бути підписана обома членами такого подружжя або одним з членів подружжя за наявності нотаріально завіреної довіреності іншого члена подружжя на таке підписання, та надано довідку про отримання допомоги по догляду за першою дитиною, згідно якої отриманий дохід у 2008 році складає 14271 грн. 61 коп., з якого податок з доходів фізичних осіб не утримувався.

Відмовляючи позивачці в задоволенні позову, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що рішення Державної податкової інспекції у Комнарському районі м. Запоріжжя від 18.05.2009 р. №8/г/17-ІІІ про відмову в отриманні податкового кредиту, сплаченого за придбану квартиру протягом 2008 р. прийнято відповідно до вимог податкового законодавства, оскільки позивачка не має права на включення до складу податкового кредиту частини суми процентів, фактично сплаченої за іпотечним житловим кредитом.

При цьому, суд правильно виходив з положень п.1.16 ст.1; п.3.5 ст. 3; п. 4.1, пп.4.2.1 п.4.2 ст.4; п.п.5.1.1, п.п.5.3.1 п.5.1 ст.5; п.п.10.7.1 п.10.7 Закону України від 22.05.2003 р. № 889-ІУ «Про податок з доходів фізичних осіб», а також вірно урахував зміст пункту 11 Порядку взаємодії органів державної податкової служби України, фінансових органів та органів Державного казначейства України в процесі повернення помилково та/або надміру сплачених податків, зборів (обов'язкових платежів) платникам податків, затвердженого спільним наказом Державної податкової адміністрації України, Міністерства фінансів України, Державного казначейства України від 03.02.2005 № 58/78/22 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.02.2005 за № 247/10527, згідно якого повернення надміру утриманої (сплаченої) суми податку з доходів фізичних осіб на банківський рахунок платника податку здійснюється органом Державного казначейства України на підставі висновку, поданого органом Державної податкової служби до відповідного органу Державного казначейства не пізніше, ніж за п'ять робочих днів до закінчення 60-денного терміну від дня отримання органами державної податкової служби України податкової декларації.

Доводи апеляційної скарги позивачки так як приведені її представником доводи в судовому засіданні апеляційної інстанції, не спростовують правильних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції, оскільки спірні у цій справі правовідносини не можуть регулюватися нормами Сімейного та Цивільного законодавства. Суд першої інстанції вірно узяв до уваги ту обставину, що Закон України «Про податок з доходів фізичних осіб»є спеціальним законом, який регулює порядок сплати податку з доходів фізичних осіб, порядок надання податкового кредиту із сплати зазначеного податку, а тому правильними є висновки суду першої інстанції про те, що для отримання позивачкою податкового кредиту обовязковою умовою є укладення кредитної угоди позивачкою разом з та її чоловіком. Тобто, як про це зазначено у пп. 10.7.1 п. 10.7 ст. 10 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»: право на включення до складу податкового кредиту частини суми процентів, фактично сплаченої за іпотечним житловим кредитом, надається одному з членів подружжя, спільній частковій або спільній сумісній власності якого знаходиться об'єкт іпотеки. При цьому кредитна угода має бути підписаною обома членами такого подружжя або одним з членів подружжя за наявності нотаріально завіреної довіреності іншого члена подружжя на таке підписання.

Судом першої інстанції проаналізовано дії та рішення відповідача відповідно до критеріїв, наведених у п.3 ч.3 ст.2 КАСУ і не встановлено, що відповідач у даному випадку діяв не правомірно, чи не на підставі, не у межах повноважень не у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України, або без дотримання інших визначених цією нормою принципів.

Колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції відповідає матеріалам справи, наявним в ній доказам, правильно застосованим нормам матеріального та процесуального права, тому підстав для її скасування колегія суддів не знаходить.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.205, ст.206 КАС України, колегія суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 17 серпні 2009 року залишити в силі

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її постановлення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання законної сили судового рішення апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали виготовлено 13 квітня 2010 року

Головуючий : Сафронова С.В.

Судді: Поплавський В.Ю.

ОСОБА_3