Справа № 489/2904/15-а
Суддя: Спінчевська Н. А.
Дата ухвалення: 2015-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а/489/185/15
П О С Т А Н О В А

Іменем України

27 травня 2015 року Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Спінчевської Н.А.,

при секретарі - Ковальовій С.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до УДАІ УМВС України в Миколаївській областіпро скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

В травні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до УДАІ УМВС України в Миколаївській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Позивач вказує на те, що 21 квітня 2015 року відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення за порушення п.16.3, 8.10 ПДР, а також винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. Проте, з протоколом та постановою він не згоден.

Посилаючись на викладене, просив суд скасувати постанову ПС1 № 959347 від 21 квітня 2015 року.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив.

Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, суд приходить до наступного.

21 квітня 2015 року інспектором роти ДПС складено протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначено, що 21 квітня 2015 року о 16:35 год. водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем «Мітцубісі», н/з НОМЕР_1, на перехресті вул.. Пушкінській - вул.. Чигрина у м. Миколаєві, не зупинився перед краєм проїзної частини та здійснив проїзд перехрестя на забороняючий сигнал світлофора, чим порушив п.п. 8.10, 16.3 ПДР України.

За даним фактом 21 квітня 2015 року інспектором роти ДПС ВДАІ Дімітровим Г.В. винесено постанову ПС1 № 9593 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Позивач із змістом протоколу та постанови ознайомлений, про що свідчить його підпис на них та викладені зауваження щодо незгоди з правопорушенням.

Відповідно до ст. 2 КАС України, основним завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Таким чином, згідно до вимог частини 3 статті 2 КАСУ у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди зобов'язані перевірити оскаржене рішення на предмет прийняття його на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо; добросовісно; розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на яке спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення своєчасно.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які матеріали і фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 288 КУпАП постанову посадової особи про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Згідно з п. 2.8 розділу 2 Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 26.02.2009 року N 77 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24.04.2009 року за N 374/16390, справи про адміністративні правопорушення розглядаються в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, крім випадків фіксації правопорушення за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису (ст. 258 КУпАП).

Згідно ч.1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 10 Закону України «Про міліцію» визначено, що міліція відповідно до своїх завдань зобов'язана: забезпечувати в межах своєї компетенції безпеку дорожнього руху, додержання законів, правил і нормативів у цій сфері, здійснювати державну реєстрацію (перереєстрацію) і облік транспортних засобів та систематизацію відомостей про їх власників, проводити державний технічний огляд зареєстрованих транспортних засобів, приймати іспити на право керування транспортними засобами і видавати відповідні документи; запобігати забрудненню повітря, водойм транспортними засобами та сільськогосподарською технікою; здійснювати контроль за утриманням у належному технічному стані та чистоті доріг, вулиць, майданів.

Статтею 11 Цього ж Закону визначено, міліції для виконання покладених на неї обов'язків надається право: складати протоколи про адміністративні правопорушення, провадити особистий огляд, огляд речей, вилучення речей і документів, застосовувати інші передбачені законом заходи забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення; у випадках, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення, накладати адміністративні стягнення або передавати матеріали про адміністративні правопорушення на розгляд інших державних органів.

Особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснюються її права та обов'язки, передбачені ст. 268 КУпАП, а також повідомляється про час та місце розгляду адміністративної справи. На знак обізнаності з вищевказаним особа ставить у протоколі свій підпис, а у разі відмови ставити підпис - про це робиться відповідна відмітка.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, дає письмове пояснення по суті скоєного правопорушення, яке записується в протокол, і ставить свій підпис, а також може робити заяви і клопотати по суті складання протоколу та розгляду справи (у разі відмови від пояснення або підписання протоколу про це робиться запис посадової особи, яка склала протокол, що підтверджується підписами свідків).

Згідно п. 16.3. ПДР України у разі необхідності надання переваги в русі транспортним засобам, які рухаються по перехрещуваній дорозі, водій повинен зупинити транспортний засіб перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінією) або 1.13, світлофором так, щоб бачити його сигнали, а якщо вони відсутні - перед краєм перехрещуваної проїзної частини, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Відповідно п. 16.8 ПДР України водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді. Проте, якщо на перехрестях перед світлофорами на шляху руху водія є дорожня розмітка 1.12 (стоп-лінія) або дорожній знак 5.62, він повинен керуватися сигналами світлофора.

Згідно п. 8.10. ПДР України у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 "Місце зупинки", якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Як вбачається з пояснень позивача, у зазначені в протоколі та постанові день і час він рухався на перехресті вул.. Пушкінській та вул. Чигрина у м. Миколаєві, здійснив виїзд на перехрестя на дозволений сигнал світлофора, та у відповідності до вимог п. 16.8 ПДД виїхав з перехрестя у наміченому напрямку незалежно від сигналу світлофора, для того, щоб звільнити перехрестя.

Згідно положень ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви, щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, згідно ст. 62 Конституції України.

Приймаючи до уваги, що на спростування доводів позивача відповідачем доказів не надано, суд приходить до висновку про відсутність підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Керуючись ст.ст. 288,247 КУпАП, ст.ст. 161, 163, 171-2 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до УДАІ УМВС України в Миколаївській областіпро скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити.

Постанову ПС1 № 959347 від 21 квітня 2015 року по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.122 ч.2 КУпАП скасувати.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Н.А. Спінчевська