Справа № 22118/09
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2010-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" квітня 2010 р. справа № 2а-538/09 Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Сафронової С.В.

суддів: Поплавського В.Ю. Уханенка С.А.

при секретарі судового засідання: Литовченко Ю.В.

за участі позивачки: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Жовтневої районної у м.Дніпропетровську ради на постанову Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 12 червня 2009 року

у адміністративній справі № 2а-538/09 за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Жовтневої районної у місті Дніпропетровську ради про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії, стягнення суми, -

в с т а н о в и л а :

Постановою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 12 червня 2009 року задоволено позов ОСОБА_1, визнано неправомірними дії управління праці та соціального захисту населення Жовтневої районної у місті Дніпропетровську ради в частині відмови у перерахунку позивачці допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період липня-грудня 2007 року виходячи з її розміру, що дорівнює прожитковому мінімуму для дітей віком до шести років на кожну дитину, та зобовязано відповідача здійснити перерахунок сум допомоги по догляду за дитиною, що виплачувалася позивачці у період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 рік, виходячи з розміру, що дорівнює прожитковому мінімуму для дітей віком до шести років на кожну дитину, та виплатити позивачці різницю між розрахованою та фактично виплаченою сумою.

Вказана постанова суду першої інстанції оскаржена відповідачем до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга відповідача мотивована невідповідністю судового рішення нормам чинного законодавства, неповним зясуванням судом обставин, які мають значення для справи, що призвело до неправильного і необґрунтованого її вирішення. Також відповідач вказує на безпідставне незастосування судом першої інстанції негативних наслідків пропуску позивачкою строку звернення до суду. Просить апеляційну скаргу задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволені позовних вимог ОСОБА_1

Заслухавши пояснення позивачки, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги УПСЗН, перевіривши доводи апеляційної скарги за матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню з таких підстав.

При перегляді справи в апеляційному порядку колегією суддів встановлено, що предметом спору по цій справі є протиправність дій територіального управління праці та соціального захисту населення щодо відмови у здійсненні донарахування та виплати позивачці допомоги по догляду за двома дітьми до досягнення ними трирічного віку за період з 09 липня 2007 р. по 21 грудня 2007 р. у розмірі встановленому прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення у звязку з народженням нею двох дітей: ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2. У період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 р. позивачка отримувала щомісячно державну допомогу по догляду за двома дітьми у розмірах, нарахованих відповідачем відповідно до Закону України Про державний бюджет України на відповідний рік.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з положень Рішення Конституційного суду України від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007, у звязку з чим дійшов до висновку, що Держбюджет не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обовязків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України, а права позивачки підлягають захисту з урахування положень Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми»

Колегія суддів звертає увагу на те, що дійсно на виконання рішення Конституційного Суду України N 6-рп/2007 від 9 липня 2007 року у справі N 1-29/2007 з 9 липня 2007 року була відновлена дія статті 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» в частині виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років. Тому, відповідач повинен був нараховувати та виплачувати у період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року позивачці допомогу по догляду за дітьми до досягнення кожною дитиною трирічного віку у розмірі, що дорівнює прожитковому мінімуму, встановленого для дітей віком до 6 років.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції у вищенаведеній частині не може бути залишено в силі, оскільки приймаючи таке рішення, суд першої інстанції не надав належної оцінки змістовому наповненню ст.ст.99, 100 КАС України та обставинам справи за якими позивачка після прийняття Конституційним судом України рішення № 6-рп від 09.07.2007 р. щомісячно отримувала допомогу у розмірах, нарахованих відповідачем відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», але до суду звернулася за захистом своїх прав лише у квітні 2009 року, не навівши при цьому в позові будь-яких доводів щодо підстав для відновлення її порушених прав. Тобто, позивачка звернулася до суду за захистом поза межами річного строку, питання про поновлення строку звернення до суду перед судом не ставила, і це питання судом не вирішувалося.

Не урахував суд і заперечень відповідача проти позову, в яких управління наполягало на застосуванні негативних наслідків пропущення позивачкою строку звернення до суду та відмові на задоволені вимог позивачки саме з підстав пропуску строку звернення до суду.

Згідно ч.2 ст.99 КАС України для звернення за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позивачка не наводила суду пояснень з приводу того, коли саме вона дізналася про порушене право, або про поважність причини пропуску нею річного строку звернення до суду, не надала цьому доказів

В той час Рішення Конституційного Суду України № 6-рп було прийнято 09 липня 2007 року та оприлюднене у передбаченому законодавством порядку (надруковано в Офіційному віснику України 27.07.2007 року № 52).

Закони, інші нормативно-правові акти, судові рішення є доступними для ознайомлення всіма громадянами, і можливість обізнаності людини про те чи інше положення законодавства залежить виключно від бажання такої людини.

Таким чином, позивачка про порушення свого права, якщо вона вважала його порушеним, повинна була дізнатися у серпні 2007 року при здійсненні їй Управлінням праці та соціального захисту населення першої виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку після оприлюднення рішення Конституційного Суду України № 6-рп.

Юридична необізнаність позивачки не може виправдовувати звернення позивачки до суду за захистом поза межами встановленого КАСУ процесуального строку і відповідно не може вважатися належним доказом по справі, оскільки не містить достовірної інформації щодо предмету доказування.

Відповідно до ч.1 ст.69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Згідно ч.2 цієї норми КАСУ докази до суду надаються особами, які беруть участь у справі.

У частині 4 статті 70 КАС України визначено, що обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Стаття 104 КАС України наділяє особу, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин правом на звернення до адміністративного суду з позовом.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України обов'язок доказування обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення проти них покладається на сторони.

Колегією суддів не встановлено будь-яких фактів, які б свідчили про відсутність підстав для застосування до позивачки негативних наслідків пропуску нею річного строку звернення до суду за захистом її прав у період з 09.07.2007 р. до 31.12.2007 р., не встановлено також підстав і для визнання поважною причини пропуску позивачкою строку звернення до суду.

Тобто, судова колегія зазначає, що позивачкою пропущено річний строк звернення до адміністративного суду з цим позовом і поважних причин пропуску такого строку не вбачається.

Згідно ч.1 ст. 100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного строку за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Враховуючи викладене, вимоги позивачки щодо захисту її прав за період з 09.07.2007 р. до 31.12.2007 р. не підлягають задоволенню з підстав пропущення нею річного строку звернення до суду.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції прийняв оскаржувану постанову з порушенням матеріального та процесуального права в частині невірного застосування норм процесуального права, що з врахуванням статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України, обумовлює скасування постанови суду першої інстанції, з прийняттям в частині скасованої постанови нової постанови.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, ст.202, ст.205, ст.207 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Жовтневої районної у м.Дніпропетровську ради задовольнити, постанову Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 12 червня 2009 року - скасувати

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Жовтневої районної у місті Дніпропетровську ради відмовити у повному обсязі

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців починаючи з наступного дня після виготовлення повного тексту постанови

Повний текст постанови виготовлено 26 квітня 2010 року

Судді: Сафронова С.В.

ОСОБА_2

ОСОБА_3