Справа № 806/1766/14
Суддя: Котік Т.С.
Дата ухвалення: 2015-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Капинос О.В.
Суддя-доповідач:Котік Т.С.
УХВАЛА

іменем України

"04" червня 2015 р. Справа № 806/1766/14

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Котік Т.С.

суддів: Жизневської А.В.

Малахової Н.М.,

при секретарі Єрикаловій О.О. ,

за участю представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "21" квітня 2015 р. у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛДІ-Житомир" до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області про скасування податкового повідомлення - рішення ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2015 року задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛДІ-Житомир".

Скасовано податкове повідомлення-рішення Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області від 21.02.2014 року № .

Відшкодовано Товариству з обмеженою відповідальністю "ОЛДІ-Житомир" з Державного бюджету України 487,20 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі Житомирська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Житомирській області, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду та прийняти нову - про відмову в задоволенні позову. Зокрема, апелянт посилається на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи.

Розглянувши справу, перевіривши законність та обгрунтованість судового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що за результатами фактичної перевірки щодо дотримання порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, свідоцтв, у тому числі свідоцтв про державну реєстрацію виробництва та обігу підакцизних товарів, супермаркету "Олді" Товариства з обмеженою відповідальністю "Олді-Житомир", який розташований за адресою: м. Житомир вул. Вітрука, 9-б, контролюючим органом 03.02.2014 року складено акт перевірки № 0023/06/30/22/35238424 (а.с.25-26).

21 лютого 2014 року, на підставі зазначеного акту, Житомирською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Житомирській області прийнято податкове повідомлення-рішення № (а.с.35), яким до Товариства з обмеженою відповідальністю "Олді-Житомир", за порушення підпунктів 2.2, 2.6 пункту 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті, затвердженого постановою Правління Національного Банку України від 15 грудня 2004 року № 637 (далі - Положення), застосовано штрафну (фінансову) санкцію в п'ятикратному розмірі не оприбуткованої суми в розмірі 356320,40 грн. на підставі абз.2 ст. 1 Указу Президента України "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки" від 12.06.1995 року № 436/95 (зі змінами від 07.09.2001 року № 802/2001).

Суд першої інстанції, перевіряючи спірне податкове повідомлення-рішення на відповідність вимогам частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України дійшов висновків, що його прийнято протиправно.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з вказаним висновком, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 33 Закону України "Про Національний банк України" розроблено Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, яке визначає порядок ведення касових операцій у національній валюті України підприємствами (підприємцями), а також окремі питання організації банками роботи з готівкою, яке затверджено постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 р. N 637 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 13 січня 2005 р. за N 40/10320.

За змістом підпунктом 2.2 Положення (у відповідній редакції) передбачено, що підприємства здійснюють розрахунки готівкою між собою і з фізичними особами (громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, які не здійснюють підприємницької діяльності) через касу як за рахунок готівкової виручки, так і за рахунок коштів, одержаних із банків. Зазначені розрахунки проводяться також шляхом переказу готівки для сплати відповідних платежів. Підприємства (підприємці) здійснюють облік операцій з готівкою у відповідних книгах обліку.

За правилами пп. 2.6 Положення, уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися. Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.

У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Абзацом 3 пункту 1 Указу Президента України "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки" від 12 червня 1995 року № 436/95 встановлена відповідальність за не оприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки юридичними особами всіх форм власності, які є суб'єктами підприємницької діяльності - штраф у п'ятикратному розмірі не оприбуткованої суми.

Відповідно до п.2.2. Порядку реєстрації та ведення книг обліку розрахункових операцій і розрахункових книжок, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 1 грудня 2000 р. № 614 та Положення, книга обліку розрахункових операцій реєструється на кожний реєстратор розрахункових операцій (далі - РРО) та містить щоденні звіти, які складаються на підставі відповідних розрахункових документів щодо руху готівкових коштів, товарів (послуг).

Поняття фіскальний звітний чек розкривається в Законі України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" - це документ встановленої форми, надрукований реєстратором розрахункових операцій, що містить дані денного звіту, під час друкування якого інформація про обсяг виконаних розрахункових операцій заноситься до фіскальної пам'яті.

До таких звітних чеків, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2002 р. № 199 "Про затвердження вимог щодо реалізації фіскальних функцій реєстраторами розрахункових операцій для різних сфер застосування" відноситься Z-звіт - денний звіт з обнуленням інформації в оперативній пам'яті та занесенням її до фіскальної пам'яті реєстратора.

Отже, є вірним посилання суду першої інстанції на те, що у разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО оприбуткуванням готівки є сукупність дій: здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій та підтвердження суми Z-звітом у день надходження.

У тому випадку, коли реєстратор розрахункових операцій виходить з ладу на період його ремонту, розрахункові операції здійснюється з використанням книги обліку розрахункових операцій (КОРО) та розрахункової книжки (РК) або із застосуванням належним чином зареєстрованого резервного реєстратора розрахункових операцій ( ч.1ст. 5 Закону України від 06.07.1995 року № 265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг"). При цьому, згідно п. 7.5,7.8 Порядку реєстрації та ведення книг обліку розрахункових операцій і розрахункових книжок, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації від 01.12.2000 року № 614 (далі - Порядок), в КОРО здійснюються відповідні записи за обліком розрахункових квитанцій у розділі 3 книги.

Зі змісту акту перевірки вбачається, що підставою для винесення спірного рішення стало те, що підприємством не забезпечено повного оприбуткування готівкової виручки в КОРО в день її надходження, а саме: готівка, яка надійшла 16.09.2013 року до каси РРО з фіскальним № в сумі 71264,08 грн., оприбуткована 19.09.2013 року в КОРО "Р" від 28.02.2013 року на підставі Z-звіту № 201 від 19.09.2013 року; обнулення фіскальної пам'яті за 16.09.2013 року виконано 19.09.2013 року, про що свідчить Z-звіт № 201.

Перевіряючи вказані обставини, судом першої інстанції встановлено, що згідно даних з КОРО "Р" від 28.02.2013 року (а.с.18), в розділі 2 "Обліку руху готівки та суми розрахунків" навпроти дати 16.09.2013 в графі 4 "службова видача" зазначено 72643,75 грн., графі 3 "службове внесення" відповідає сума 1379,67 грн. Таким чином, згідно вказаного запису, підприємством 16.09.2013 оприбутковано суму готівки в розмірі 71264,08 грн. (72643,75 грн. - 1379,67 грн).

В свою чергу, сторонами не заперечується, що Z-звіт № 201 був роздрукований 19.09.2013 (а.с.76), оскільки згідно довідки № 270460 (а.с.16) та запису в розділі 4 КОРО "Облік ремонтів та технічного обслуговування РРО" (а.с.17) реєстратор розрахункових операцій з фіскальним № з 16.09.2013 з 19:00 до 19.09.2013 перебував на ремонті, а тому розділ 3 книги позивачем не заповнювався.

Зазначені обставини перевірено судом шляхом допиту свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 які повідомили, що 16.09.2013 в кінці робочого дня під час спроби роздрукування Z-звіту касовий апарат РРО № вийшов з ладу, а тому Z-звіт за 16.09.2013 був роздрукований лише о 09:22 19.09.2013. Оскільки поломка припала на кінець робочої зміни, готівка в сумі 71264,08 грн. була перерахована касиром ОСОБА_7 в присутності старшого касира ОСОБА_6 і якій згідно прибуткових касових ордерів була передана. Крім того, на підставі фіскальних чеків та прибуткових ордерів вся готівка в цей же день оприбуткована в КОРО. Потреби використовувати розрахункову книжку або резервний реєстратор розрахункових операцій у підприємства не було, оскільки в період поломки касового апарату РРО № в приміщенні магазину функціонували інші належним чином зареєстровані РРО, крім того, жодні розрахункові операції за цей період не здійснювались.

Отже, є безпідставним посилання податкового органу на те, що судом першої інстанції такі обставини не перевірялися.

Зважаючи на положення вищевикладених норм ч.1 ст.5 Закону України від 06.07.1995 року № 265/95-ВР та п. 7.5,7.8 Порядку, необхідність використання книги обліку розрахункових операцій (КОРО) та розрахункової книжки (РК) або резервного реєстратора у разі поломки РРО поширюється на випадки, коли розрахункові операції продовжують проводитись після поломки такого РРО.

З огляду на викладене, є вірними висновки суду першої інстанції, що у позивача була відсутня необхідність застосування даних норм у випадку відсутності проведення розрахункових операцій після виходу з ладу РРО, та крім того, у випадку, коли за особливостями робочого процесу підприємства використовується велика кількість зареєстрованих РРО, оскільки при виході із ладу одного РРО, інші касові апарати (РРО) беруть на себе навантаження з проведення розрахункових операцій та забезпечують безперебійну роботу підприємства (магазину).

Проте, вказані обставини залишилися поза увагою податкового органу при проведенні перевірки, не спростовані і при розгляді справи.

Згідно пунктів 3.1, 4.2 Положення, касові операції оформляються, в тому числі касовими ордерами, які підтверджують факт отримання (повернення) готівкових коштів. Усі надходження і видачу готівки в національній валюті підприємства відображають у касовій книзі.

Враховуючи вищезазначене, та те, що встановленим є: факт виходу із ладу РРО 16.09.2013 та неможливість підтвердження оприбуткування суми 71264,08 грн. Z-звітом в цей день, наявність в приміщенні ТОВ "Олді-Житомир" зареєстрованих та робочих РРО в загальній кількості 13 штук (а.с.214-226), відсутність в період виходу з ладу РРО № здійснення розрахунків, у випадку, якщо підприємство проводить також готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги, належним підтвердженням оприбуткування у день отримання готівки є такі ордера та касова книга, за умови незмінності відображеної суми оприбуткування у вказаних документах даним Z-звіту, роздрукованому пізніше з незалежних від суб'єкта підприємництва обставин та підтверджених належними доказами.

Як вбачається із прибуткових касових ордерів № 5779 (а.с.12) та № 5788 (а.с.13) та видаткового касового ордеру № 3485 (а.с.14) від касира ОСОБА_7, яка працювала на РРО № 8, 16.09.2013 було отримано за робочий день готівки в загальну касу підприємства в сумі 71264,08 грн, що відповідає даним X-звіту, роздрукованого з вказаного РРО 16.09.2013 о 19 год. 05 хв. перед поломкою (а.с.93), даним касової книги за 16.09.2013 (а.с.10) та даним Z-звіту № 201 від 19.09.2013 (а.с.76).

Оприбуткування грошових коштів на суму 71264,08 грн., отриманих із каси № 9, розрахунок на якій здійснювався за допомогою РРО № , також підтверджуються документами про інкасацію готівкових коштів за 16.09.202013 року до АТ "ОТБ Банк" (а.с.15).

Судом першої інстанції обгрунтовано не прийнято до уваги посилання податкового органу на те, що у КОРО в досліджуваному записі на а.с.18 наявні ознаки виправлень в даті оприбуткування (цифра "6" в запису "16.09.13"), а також на а.с.17 в часі виходу із ладу РРО, що свідчить про порушення правил оприбуткування, оскільки вони не спростовують зазначених висновків суду та змісту вказаних документів (касових ордерів та книги), а також дійсність довідки № 270460 про факт виходу із ладу РРО № саме 16.09.2013 о 19 год.

Так само, є безпідставним посилання апелянта на те, що такі виправлення мали місце після перевірки, оскільки відповідачем вказані обставини не доведено, оскільки під час перевірки копії з відповідних документів не знімалися. В судовому засіданні особи, які здійснювали перевірку не змогли пояснити з яких джерел було взяті дані, зазначені в акті щодо виходу з ладу касового апарату.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем своєчасно, тобто 16.09.2013 року та в повній мірі оприбутковано готівку, що надійшла до каси РРО № 8, в сумі 71264,08 грн. Є слушним посилання суду першої інстанції на те, що сам лише факт несвоєчасного роздрукування фіскального звітного чеку без врахування інших істотних обставин справи не може розцінюватись як підстава для інкримінування суб'єкту підприємницької діяльності неповного оприбуткування готівки в день її надходження.

Так само, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції щодо безпідставності посилання податкового органу на роз'яснення Національного банку України окремих вимог Положення про ведення касових операцій від 16.04.2010 року № 11-110/2010-6116 (а.с.69), оскільки він є фактично відповіддю на лист ДПАУ від 15.03.2010 року, підписаний виконавчим директором з питань готівково-грошового обігу НБУ та містить суб'єктивні думки особи, яка його підписала.

Крім того, даний лист не зареєстрований в Міністерстві юстиції України в установленому порядку, а тому даний лист не відповідає ознакам нормативно-правового акту обов'язкового для виконання, а носить лише рекомендаційних характер.

Зазначені висновки суду узгоджуються з практикою Європейського суду з прав людини, за якою, вимога про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень, яке впливає на склад майна позивача, у тому числі шляхом стягнення податків, зборів, штрафних санкцій тощо, є майновою.

Також, практика Європейського суду з прав людини свідчить, що найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влад, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст. 1 Першого протоколу забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Втручання має бути законним, тобто здійснене на підставі закону. При цьому під законом Конвенція розуміє нормативний акт, що має бути "доступним" (accessible) та "передбачуваним" (foreseeable). Також закон має відповідати всім вимогам нормативного акта. "Доступність" закону означає наявність доступу та знань щодо цього закону в суспільстві та в окремих осіб. "Передбачуваність" означає можливість передбачити певні дії або наслідки, які можуть виникнути в зв'язку із застосуванням закону.

Відповідно до ст. 56 Закону України "Про Національний банк України" від 20 травня 1999 року № 679-XIV (в редакції станом на день видання вказаного листа) визначено, що Національний банк видає нормативно-правові акти з питань, віднесених до його повноважень, які є обов'язковими для органів державної влади і органів місцевого самоврядування, банків, підприємств, організацій та установ незалежно від форм власності, а також для фізичних осіб.

Нормативно-правові акти Національного банку видаються у формі постанов Правління Національного банку, а також інструкцій, положень, правил, що затверджуються постановами Правління Національного банку. Вони не можуть суперечити законам України та іншим законодавчим актам України і не мають зворотної сили, крім випадків, коли вони згідно з законом пом'якшують або скасовують відповідальність.

Нормативно-правові акти Національного банку підлягають обов'язковій державній реєстрації в Міністерстві юстиції України та набирають чинності відповідно до законодавства України.

Так, державна реєстрація нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, які виступають суб'єктами нормотворення, здійснюється відповідно до Указу Президента України від 3 жовтня 1992 р. "Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади" та Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1992 року № 731.

Зокрема, абз.2 п.1 даного Положення передбачено, що державна реєстрація нормативно-правового акта полягає у проведенні правової експертизи на відповідність його Конституції та законодавству України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколам до неї, міжнародним договорам України, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та acquis communautaire, а також з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, прийнятті рішення про державну реєстрацію цього акта, присвоєнні йому реєстраційного номера та занесенні до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів.

З урахуванням встановлених в ході розгляду справи обставин, суд першої інстанції дійшов обгрунтованих висновків, що позивачем дотримано порядок ведення касових операцій, передбачений Положенням № 637, оскільки сума виручки 71264,08 грн. відображена у податковому та бухгалтерському обліку позивача, так як проведення зазначеної суми через РРО, зазначення її у фіскальній пам'яті РРО, відображення на роздрукованих та збережених фіскальних звітах, відображення у касовій книзі, робить неможливим ухилення позивача від сплати податків, а відтак не порушує інтереси держави. Натомість стягнення з позивача грошових коштів на підставі оскаржуваного рішення штрафних (фінансових) санкцій, порушить справедливий баланс між інтересами держави та окремої юридичної особи.

Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду першої інстанції не спростовують та не містять фактів невірного застосування судом норм матеріального та процесуального права.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення, підстави для скасування якого відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "21" квітня 2015 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Т.С. Котік

судді: А.В. Жизневська

Н.М. Малахова

Повний текст cудового рішення виготовлено "05" червня 2015 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу Товариство з обмеженою відповідальністю "ОЛДІ-Житомир" вул.Вітрука,9-Б,м.Житомир,10025

3- відповідачу Житомирська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Житомирській області м-н Перемоги,2,м.Житомир,10014

- ,