Справа № 18529/10
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2010-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" грудня 2010 р.справа № 2а-0265/2010

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Сафронової С.В.

суддів: Лукманової О.М. Поплавського В.Ю.

при секретарі судового засідання: Близнюк Т.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15 березня 2010 року

у адміністративній справі № 2а-0265/2010 за позовом ОСОБА_1 до Управління державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області та інспектора батальйону дорожньо-патрульної служби управління державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області ОСОБА_2 про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и л а :

Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15 березня 2010 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 про скасування складеної стосовно нього постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі з підстав відсутності в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Не погодившись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, на не зясування судом першої інстанції обставин справи, не урахування відсутність належних доказів, просить скасувати постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15 березня 2010 року та прийняти нову постанову про задоволення його вимог у повному обсязі.

В судовому засіданні апеляційної інстанції позивач підтримав вимоги своєї апеляційної скарги та наполягав на її задоволені з підстав, наведених у скарзі.

Відповідачами надіслано до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, що дає апеляційному суду підстави здійснити перегляд даної справи за апеляційною скаргою позивача без участі відповідачів.

Вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги позивача

На правовідносини, що виникли у цій справі, поширюються положення Кодексу України про адміністративні правопорушення № 8074-Х від 07.12.1984 зі змінами та доповненнями (далі - КУпАП) та Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 зі змінами та доповненнями (далі - ПДР).

Суд першої інстанції здійснив правильно аналіз обставин справи та діючого законодавства України і дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, так як пунктом 1.1 глави 1 ПДР України визначено, що ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух»встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до пункту 1.3 учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.9 встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Частиною першою статті 122 КУпАП встановлено, що перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу від п'ятнадцяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Судом встановлено, що 17.06.2009 року інспектором батальйону ДПС УДАІ МВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_1 по факту зупинки та стоянки ним автомобіля «Тойота»державний номер НОМЕР_1 по вул.Запорізьке шосе в м.Дніпропетровську на зупинці загального користування маршрутного транспорту, позначеного дорожнім знаком 5.41, чим порушив вимоги п.15.9 «е» ПДР. За вказане порушення ПДР та на підставі зазначеного протоколу, інспектором батальйону ДПС УДАІ МВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_2 було винесено постанову, згідно якої ОСОБА_1 визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та накладено штраф в сумі 300 грн.

Визнаючи сам факт зупинки по вул.Запорізьке шосе в м.Дніпропетровську на зупинці транспорту загального користування, позивач не вважає свої дії порушенням ПДР, оскільки зупинка ним автомобіля була вимушеною із-за збою електронники в автомобілі, внаслідок чого вийшла із ладу склоочисники, погіршилася видимість бо була сильна злива, що й позбавляло його можливості продовжувати рух

Відповідно до пункту 15.9 «е»ПДР визначено, що зупинка забороняється ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків

Доводи позивача про вимушеність зупинки ним автомобіля із того, що вийшли із ладу склоочисники і із-за сильної зливи неможливо було продовжувати рух, не звільняє його від відповідальності у даному випадку, оскільки позивачем не було вчинено визначених правилами дорожнього руху дій водія у разі вимушеної зупинки та зупинки в місці, позначеного дорожнім знаком 5.41 «Місце зупинки автобуса».

Так, пунктом 15.14 ПДР передбачено, що в разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити - діяти згідно з вимогами пунктів 9.9-9.11 цих Правил.

З увагою на наведені положення ПДР, колегія суддів вважає, що дії позивача в разі вимушеної зупинки в місці, де зупинка заборонена, повинні були відповідати вимогам пункту 15.14. ПДР. Тобто, він спочатку повинен був вжити всіх заходів, щоб розрахувати відстань та зупинити транспортний засіб у місці де зупинка дозволена, або ж повинен був вжити всіх заходів щоб прибрати транспортний засіб з «місця зупинки автобуса», тобто відїхати або відбуксувати автомобіль подалі, і вчинити такі дії позивачу ніщо не заважало при вказаній ним поломці в автомобілі.

Описуючи в апеляційній скарзі свої дії, як водія та відсутність небезпечності для руху громадського транспорту позивач не пояснює не виконання ним вимог п.15.14 ПДР та не вжиття всіх заходів, щоб зупинити свій автомобіль більш ніж за 30 метрів від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, позначеного дорожнім знаком 5.41. Таким чином, всі доводи апелянта колегія суддів вважає необґрунтованими та таким, що не звільняють його від відповідальності

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, саме позивач повинен був подати докази на підтвердження обставин, на які він посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона (ч.1 ст.71 КАСУ). Позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами вимушеність зупинки ним автомобіля в забороненому місці та відсутність у нього можливості виконати вимоги п.15.14 ПДР. Не доведена позивачем також неправомірність та необґрунтованість дій відповідача щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення та постанови про притягнення до адміністративної відповідальності від 17.06.2009 р.

Все вище перелічене дає судовій колегії право для висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 дійсно задоволенню не підлягають. Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.205, ст.206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15 березня 2010 року залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України у строк та порядку, передбачених ст.212 КАС України

У повному обсязі ухвала суду виготовлена 21 грудня 2010 року

Головуючий: С.В. Сафронова

Суддя: О.М. Лукманова

Суддя: В.Ю. Поплавський