Справа № 2а-1486/11/0970
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2015-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2015 р. Справа № 50291/11/9104

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Глушка І.В., Гудима Л.Я.,

з участю секретаря судового засідання Прокопенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛММ Сервіс» на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 травня 2011 року у справі за позовом Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в місті Івано-Франківську до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛММ Сервіс» про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Івано-Франківську звернулось до суду з позовом до ТзОВ «ЛММ Сервіс», яким просило стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 28808,95 грн., з яких 21773,07 грн. недоїмка та 7035,91 грн. пеня.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 травня 2011 року позов задоволено.

Постанова мотивована тим, що за результатами перевірки правильності нарахування, повноти і своєчасності перерахування страхових внесків та витрачання коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України ТзОВ «ЛММ Сервіс» були донараховані страхові внески на суму 23773,04 грн., а за порушення сплати цих внесків нарахована пеня в сумі 7035,91 грн. З врахуванням сплати відповідачем 2000,00 грн. загальна сума заборгованості у відповідача перед позивачем станом на 01.04.2011 року становить 28808,95 грн. Наявність у відповідача обов'язку сплачувати страхові внески, на думку суду, є визначальною для вирішення даного спору і даний обов'язок забезпечується ст. 67 Конституції України.

Постанову в апеляційному порядку оскаржив відповідач, вважає, що суд порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить постанову скасувати та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що сума заборгованості ТзОВ «ЛММ Сервіс» становить 28808,95 грн., в тому числі 7035,91 грн. пені, оскільки пеня за порушення строків сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, є адміністративно-господарською санкцією в розумінні ст. 241 Господарського кодексу України, проте позивач застосував дану пеню поза межами строків, встановлених ст. 250 цього Кодексу.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановив суд, ТзОВ «ЛММ Сервіс» зареєстроване як юридична особа 09.10.1991 року, до 01.01.2011 року перебувало на обліку у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Івано-Франківську як платник страхових внесків відповідно до ст. 6 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, а з 01.01.2011 року відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» є платником єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, що підтверджується довідкою про включення до ЄДРПОУ від 11.12.2001 року № 2953 та страховим свідоцтвом № , виданим 25.05.2001 року.

Абзацом 1 ст. 15 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (назва і редакція Закону чинні на час виникнення спірних правовідносин) було передбачено, що страхування від нещасного випадку здійснює Фонд соціального страхування від нещасних випадків.

Відповідно до п. 2 ч. 2 цієї статті роботодавець як страхувальник зобов'язаний своєчасно та повністю нараховувати і сплачувати в установленому порядку страхові внески до Фонду соціального страхування від нещасних випадків.

Згідно ч. 9 ст. 47 цього Закону страхувальник здійснює страховий внесок у Фонд соціального страхування від нещасних випадків у порядку і строки, які визначаються страховиком.

Даний строк був передбачений п. 4.12 Інструкції про порядок перерахування, обліку та витрачання страхових коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, затвердженої постановою Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 12.07.2007 року № 36, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 01.08.2007 року за № 867/14134 (яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин та у відповідній редакції), відповідно до якої страхові внески сплачуються страхувальниками-роботодавцями у день одержання коштів на оплату праці в установах банків. Підприємства, які здійснюють виплату заробітної плати на поточні рахунки фізичних осіб в установах банків, сплачують страхові внески до Фонду в день перерахування коштів на особові рахунки. У разі виплати заробітної плати за першу половину місяця страхувальник одночасно з одержанням зазначених сум сплачує страхові внески, нараховані на суму цих виплат. При проведенні оплати праці з готівкової виручки чи в натуральній формі платники страхових внесків не пізніше наступного дня після здійснення виплат подають до установи банку платіжне доручення на перерахування страхових внесків до Фонду.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 52 зазначеного вище Закону за прострочення сплати страхового внеску до Фонду соціального страхування від нещасних випадків із страхувальника стягується пеня згідно із законом.

За несвоєчасне та неповне нарахування і сплату страхових внесків, приховування (заниження) суми заробітної плати (доходу), на яку нараховуються страхові внески, неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності щодо страхових внесків, несвоєчасне інформування Фонду соціального страхування від нещасних випадків про чисельність працівників, річний фактичний обсяг реалізованої продукції (робіт, послуг), суму заробітної плати на підприємстві, нещасні випадки на виробництві та професійні захворювання, що сталися на підприємстві, про зміни технології робіт або виду діяльності підприємства, ухилення від подання заяви про взяття на облік або несвоєчасне подання заяви про взяття на облік у Фонді соціального страхування від нещасних випадків, за вчинення дій, що перешкоджають уповноваженим особам органів Фонду соціального страхування від нещасних випадків у здійсненні перевірок, страхувальник притягується до відповідальності згідно із Законом.

Пунктом 5.1 та абз. 1 п. 5.2 зазначеної вище Інструкції було передбачено, що не внесені страхувальниками у встановлений строк страхові внески до Фонду вважаються недоїмкою і стягуються у порядку, передбаченому законодавством, з нарахуванням пені. Пеня нараховується із сум недоїмки за кожний прострочений день і обчислюється, виходячи із 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки (без урахування штрафів) за весь строк. Пеня нараховується з наступного дня після одержання заробітної плати до дня сплати недоїмки включно. Пеня на пеню не нараховується.

А відповідно до ч. 1 ст. 55 вказаного Закону спори щодо суми страхових внесків, а також щодо розміру шкоди та прав на її відшкодування, накладення штрафів та з інших питань вирішуються в судовому порядку.

В період з 25.02.2011 року до 01.03.2011 року працівники Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Івано-Франківську провели перевірку правильності нарахування, повноти і своєчасності перерахування ТзОВ «ЛММ Сервіс» страхових внесків та витрачання коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України за період з 01.01.2007 року до 25.02.2011 року, за результатами якої складено акт перевірки від 01.03.2011 року № 139, яким відповідачу були донараховані страхові внески на суму 23773,04 грн., а за порушення сплати страхових внесків нарахована пеня в сумі 7035,91 грн., тобто всього було встановлено суму заборгованості 30808,95 грн.

Відповідач частково погасив заборгованість в сумі 2000,00 грн., в зв'язку з чим станом на 01.04.2011 року розмір заборгованості становив 28808,95 грн.

З 01.01.2011 року набрав чинності Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», який визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Водночас п. 7 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону встановлено, що стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій. Погашення заборгованості з використанням коштів, що надходять у рахунок сплати єдиного внеску, забороняється. На період до повного стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, та відповідних штрафних санкцій за фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом.

Факт наявності та розмір недоїмки ТзОВ «ЛММ Сервіс» із сплати страхових внесків, а також пені підтверджується наданими позивачем актом перевірки від 01.03.2011 року № 139 та додатками до нього (співставлення фактично сплачених підприємством сум страхових внесків з розрахунковими сумами, довідкою про визнання виду діяльності страховика для встановлення тарифу).

В свою чергу ні під час розгляду справи судом першої інстанції, ні в апеляційній скарзі відповідач всупереч вимогам ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України не надав належних доказів відсутності у нього недоїмки.

Колегія суддів вважає необґрунтованими і не бере до уваги доводи ТзОВ «ЛММ Сервіс», викладені в апеляційній скарзі про те, що пеня за порушення строків сплати страхових внесків є адміністративно-господарською санкцією в розумінні ст. 241 Господарського кодексу України, проте позивач застосував дану пеню поза межами строків, встановлених ст. 250 цього Кодексу, виходячи з наступного.

Види адміністративно-господарських санкцій, умови та порядок їх застосування визначаються ст. 239 цього Кодексу, іншими законодавчими актами. Адміністративно-господарські санкції можуть бути встановлені виключно законами.

Згідно з ч. 1 цієї статті органи державної влади та органи місцевого самоврядування відповідно до своїх повноважень та у порядку, встановленому законом, можуть застосовувати до суб'єктів господарювання таку адміністративно-господарську санкцію, як адміністративно-господарський штраф.

Відповідно до ст. 241 Господарського кодексу України адміністративно-господарський штраф - це грошова сума, що сплачується суб'єктом господарювання до відповідного бюджету у разі порушення ним встановлених правил здійснення господарської діяльності. Перелік порушень, за які з суб'єкта господарювання стягується штраф, розмір і порядок його стягнення визначаються законами, що регулюють податкові та інші відносини, в яких допущено правопорушення. Адміністративно-господарський штраф може застосовуватися у визначених законом випадках одночасно з іншими адміністративно-господарськими санкціями, передбаченими ст. 239 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 250 цього Кодексу адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніше як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Водночас п. п. 5.6-5.8 Інструкції про порядок перерахування, обліку та витрачання страхових коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, прийнятої на підставі абз. 13 п. 7 ч. 7, ч. ч. 8-13 ст. 17, ч. 10 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», було передбачено, що недоїмка за платежами, не сплачена в установлений строк фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності, фізичними особами, які використовують працю найманих працівників, стягується за рішенням суду.

Стягнення недоїмки за платежами до Фонду в разі відсутності коштів на поточному рахунку може бути звернено на майно платника відповідно до законодавства.

При стягненні недоїмки за платежами до Фонду строки давності не застосовуються. Сплата (погашення) пені здійснюється у такому самому порядку, як і недоїмки.

Проаналізувавши положення наведених вище норм, колегія суддів дійшла висновку, що правила, зокрема, строки, встановлені Господарським кодексом України, є загальними, а до спірних відносин підлягають застосуванню спеціальні норми, встановлені Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» та прийнятою на реалізацію цього Закону Інструкцією про порядок перерахування, обліку та витрачання страхових коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, затвердженої постановою Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 12.07.2007 року № 36, згідно з якими строк давності щодо стягнення недоїмки та пені не застосовується.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛММ Сервіс» залишити без задоволення.

Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 травня 2011 року у справі № 2а-1486/11/0970 за позовом Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в місті Івано-Франківську до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛММ Сервіс» про стягнення коштів - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий О.М. Довгополов

Судді І.В. Глушко

Л.Я. Гудим