Справа № 14783/09
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2010-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" березня 2010 р.справа № 2а-441/09 Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Сафронової С.В.

суддів: Поплавського В.Ю. Уханенка С.А.

при секретарі судового засідання: Литовченко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровськ апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 24 квітня 2009 року

у адміністративні справі № 2а-441/09 за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Ленінської районної адміністрації Запорізької міської ради про визнання дій протиправними та стягнення недоплаченої суми грошової допомоги, яка виплачується при догляді за дитиною до досягнення нею трирічного віку, -

в с т а н о в и л а :

Постановою Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 24 квітня 2009 року відмовлено відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про зобовязання управління праці та соціального захисту населення Ленінської районної адміністрації Запорізької міської ради начислити недоотриману допомогу по дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі 3986,61 грн. за 2008 рік та зобов'язання відповідача призначити позивачці відповідно до ст.15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми»починаючи з січня 2009 року допомогу у розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років щомісячно з наступним підвищенням щомісячно до закінчення строку передбаченої законом.

На зазначену постанову суду першої інстанції позивачкою подано апеляціну скаргу, в якій вона посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також на неповне з'ясування судом обставин по справі, що призвело до неправильного її вирішення і позбавило її можливості відновити порушене відповідачем конституційне право на соціальний захист, просить скасувати постанову Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 24 квітня 2009 р. та приняти нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі. Справу просить розглянути за її відсутності.

При обґрунтуванні апеляційної скарги позивачка вказує на те, що незаконість та необґрунтованість судового рішення полягає в тому, що судом першої інстанції не враховано положення ст.46 Конституції України, Рішення Конституційного суду № 6-рп/2007 від 09.07.2007 р., № 10-рп/2008 від 22.05.2008 р. та № 26-рп/2008 від 27.11.2008 р.

Сторони належним чином повідомлялися про час, день та місце розгляду, але в судове засідання не зявилися. Відповідно до ч.4 ст.196 КАС України колегія суддів визнала за можливе розглянути справу за відсутністю сторін по справі, оскільки відповідачем не подавалося заяв про відкладення розгляду справи, а позивачкою в апеляційній скарзі заявлялося про розгляд справи у її відсутність.

При перегляді в апеляційному порядку оскаржуваної позивачкою постанови суду першої інстанції колегією суддів встановлено, що предметом спору по цій справі є дії відповідача щодо нарахування та виплати позивачці допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період починаючи з травня 2008 року.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка у звязку з народженням нею 31.03.2008 р. дитини, перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Ленінської районної адміністрації Запорізької міської ради.

Позивачка звертаючись до суду із позовом посилається на рішення Конституційного Суду України № 6-рп від 09.07.2007 р., яким були визнані неконституційними положення Закону України «Про Державни бюджет України на 2007 рік»та відновлено дію ст.15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми», а також на рішення Конституційного Суду України № 10-рп від 22.05.2008 р., яким були визнані неконституційними положення Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік позивачка підрахувала, що сума недоплаченої їй відповідачем по виплаті щомісячної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку складає 3986,61 грн. за травень-грудень 2008 року, які позивачка вважає підлягають стягненню на її користь задля відновлення порушеного права.

Відмовляючи у задоволені позову ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що виплата позивачці допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку правильно здійснюється відповідачем на підставі Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми». Враховуючи, що ОСОБА_1 має право на отримання щомісячної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 31.03.2008 року, тобто з дня настання відпустки по догляду за дитиною по день її закінчення (по 31.03.2011 року включно), і виплата позивачці допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку здійснюється відповідачем з 30.05.2008 року у розмірі, рівному різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб та середньомісячним сукупним доходом сім'ї з розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менш 130 гривень, тобто як це визначено Законом України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», судом першої інстанції правильно відмовлено у задоволені вимог позивачки щодо незаконності дій відповідача та відновлення прав позивачки по нарахуванню і виплаті допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, які відповідач проводив їй з травня 2008 року.

Стосовно позовних вимог ОСОБА_1 про зобов'язання відповідача в подальшому здійснювати виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку або до часу припинення виплати цієї допомоги, якщо це станеться до трирічного віку дитини, в розмірі не менше прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, колегія суддів погоджується з відмовою судом першої інстанції в задоволенні позовних вимог в цій частині. В межах Кодексу адміністративного судочинства України захисту підлягає порушене право позивача, внаслідок чого зобов'язання відповідача в подальшому здійснювати виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку є безпідставним, оскільки встановлює обов'язки на майбутнє без наявності спірних правовідносин, які можуть бути в подальшому припиненні або зміненні в сторону зменшення шляхом внесення змін до закону, яким врегульовані дані спірні правовідносини.

Колегія судів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає постанову суду першої інстанції належним чином мотивованою і такою, що відповідає вимогам матеріального закону за своїм змістом та формою, а тому апеляційна скарга в цій частині підлягає залишенню без задоволення.

Наведені позивачкою в апеляційній скарзі доводи про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, які привели до неправильного вирішення спору по суті не знайшли своє підтвердження, тому рішення суду першої підлягає залишеню без змін, а апеляційна скарга підлягає залишеню без задоволенню.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.205, ст.206 КАС України, колегія суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, постанову Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 24 квітня 2009 року залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду України протягом двох місяців з дня виготовлення її повного тексту.

Повний текст ухвали виготовлено 30 березня 2010 року

Судді: Сафронова С.В.

ОСОБА_2

ОСОБА_3