Справа № 813/629/13-а
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2015-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2015 року Справа № 876/5085/13

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Шинкар Т.І., Гудима Л.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства будматеріалів «Львівбудматеріали» на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2013 року у справі за позовом державної податкової інспекції в Личаківському районі м. Львова до відкритого акціонерного товариства будматеріалів «Львівбудматеріали» про стягнення коштів з рахунків у банках,-

В С Т А Н О В И В :

державна податкова інспекція в Личаківському районі м. Львова звернулась в суд першої інстанції з адміністративним позовом до відкритого акціонерного товариства будматеріалів «Львівбудматеріали» в якому просила стягнути з відповідача кошти з рахунків у банках до бюджету у розмірі 316653,17 грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2013 року позовні вимоги задоволено, стягнено з відкритого акціонерного товариства будматеріалів «Львівбудматеріали» до бюджету кошти за податковим боргом в сумі 316 653,17 грн. з рахунків у банках.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції відкрите акціонерне товариство будматеріалів «Львівбудматеріали» оскаржило його в апеляційному порядку, вважає, що постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що вимога позивача про стягнення коштів за податковим боргом з рахунків відповідача розглядалась в порядку позовного провадження, попри те, що відповідно до приписів п. 3 ч. 1 ст. 188-3 КАС України провадження у такого роду справах здійснюється на підставі подання органів державної податкової служби, а не позову, як це має місце у даному випадку.

Тобто законодавець визначив спеціальний порядок розгляду справ про стягнення коштів за податковим боргом з рахунків боржника, а саме - шляхом внесення подання до суду першої інстанції, яке в силу ч. 3 ст. 188-3 КАС України подається протягом двадцяти чотирьох годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення до суду, за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Незважаючи на вказане, Львівський окружний адміністративний суд розглядав позов, а не подання ДПІ у Личаківському районі м. Львова, до того ж - у скороченому провадженні, що є недопустимим.

На цьому безпосередньо наголошує Вищий адміністративний суд України у Листі від 02.02.2011 р. № 149/11/13-11 у п. 13 якого зазначено, що судам слід ураховувати, що в Податковому кодексі України розрізняється процедура стягнення коштів за податковим боргом і процедура погашення всієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі. Відповідно до абзацу першого пункту 95.3 статті 95 Податкового кодексу України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, які обслуговують такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини. Зазначена норма Податкового кодексу України кореспондує з пунктом третім частини першої статті 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якого провадження у справах за зверненням органів державної податкової служби при здійсненні ними передбачених законом повноважень здійснюється на підставі подання таких органів щодо стягнення коштів за податковим боргом. Таким чином, процедура стягнення податкового боргу за рахунок коштів на рахунку платника податків може бути ініційована шляхом внесення подання в порядку статті 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України».

Крім цього, у п. 1 вищевказаного Листа Вищий адміністративний суд України наголошує, що судам слід ураховувати, що провадження у справах, порушених за поданням податкових органів, поданим на підставі статті 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України, є окремим видом судового провадження, відмінним від загального (позовного). Сторонами такого провадження, як випливає з частини сьомої статті 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України, є заявник (орган державної податкової служби, що вніс подання), та відповідач - платник податків, стосовно якого таке подання внесено.

Враховуючи вище викладене просить скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 18.02.2013 року та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позову.

Особи, що беруть участь у справі, в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступало, а тому колегія суддів, у відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС України, вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки таку може бути вирішено на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що відкрите акціонерне товариство будматеріалів «Львівбудматеріали» Головне підприємство згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців зареєстроване 07.02.1995 р. Податковий борг відповідача становить 316653,17 грн., який виник внаслідок несплати податкових зобов'язань з податку на додану вартість, яке визначене рішенням про розстрочення грошового зобов'язання №81 від 30.08.2012 року, податковими деклараціями з податку на додану вартість за вересень 2012 року, за жовтень 2012 року, за листопад 2012 року; податковими повідомленнями-рішеннями № від 08.08.2012 року, № від 13.09.2012 року, № від 25.09.2012 року, № від 08.11.2012 року, № від 06.12.2012 року.

Постановляючи рішення, судом першої інстанції правильно враховано, що відповідно до п. 14.1.137. ст. 14 ПК України, орган стягнення - це державний орган, уповноважений здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах повноважень, встановлених цим Кодексом та іншими законами України. Відповідно до п. 41.5 ст. 41 ПК України, органами стягнення є виключно органи державної податкової служби, які уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах їх повноважень, а також державні виконавці в межах своїх повноважень. Пунктом 20.1.18 ст. 20 Податкового кодексу України передбачено, що органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

Відповідно до п. 57.1 ст.57 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно п.57.2 ст. 57 Податкового кодексу України, у разі коли відповідно до цього Кодексу або інших законів України контролюючий орган самостійно визначає податкове зобов'язання платника податків з причин, не пов'язаних з порушенням податкового законодавства, такий платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання у строки, визначені в цьому Кодексі, а якщо такі строки не визначено, - протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення про таке нарахування.

Строки сплати податкового зобов'язання визначені статтею 57 Податкового кодексу України, відповідно до пункту 57.3. у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем узгодження.

Судом першої інстанції з'ясовано, що відповідач, як платник податків не вжив жодних заходів для погашення податкових зобов'язань і на момент розгляду справи сума податків є узгоджена та у встановлені законом строки до бюджету не сплачена, тобто стала сумою податкового боргу.

У даній спірній ситуації суд першої інстанції правильно врахував, що згідно п.4 ст. 102 Податкового кодексу України, у разі якщо грошове зобов'язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв'язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов'язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним. Відповідно до п.95.1 ст.95 Податкового кодексу України орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Пункт 95.3 ст.95 Податкового кодексу України передбачає, що стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого переконання, що позовні вимоги є обгрунтованими, підтверджуються наявними у справі доказами та підлягають задоволенню.

При цьому колегія суддів зазначає, що звернення податкового органу з позовною заявою, а не з поданнями в порядку визначеному статтею 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України не є підставою для скасування судового рішення.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а відтак відсутні підстави для її задоволення.

Керуючись ст. 160, ст. 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, ст.205, ст.206, ст. 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства будматеріалів «Львівбудматеріали» - залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2013 року по справі № 813/629/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М.А. Пліш

Судді Т.І. Шинкар

Л.Я. Гудим