Справа № 14667/10
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2010-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" вересня 2010 р.справа № 2а-140/10/1111

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Сафронової С.В.

суддів: Поплавського В.Ю. Уханенка С.А.

при секретарі судового засідання: Близнюк Т.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду м.Кіровограда від 25 січня 2010 року

у адміністративній справі № 2а-140/10 за позовом Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Ленінської районної у м.Кіровограді ради до ОСОБА_1 про повернення надміру виплачених бюджетних коштів по державним соціальним програмам, -

в с т а н о в и л а :

Постановою Ленінського районного суду м.Кіровограда від 25 січня 2010 року позов Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Ленінської районної у м.Кіровограді ради до ОСОБА_1 задоволено,та стягнуто з позивачки переплачену суму державної допомоги в розмірі 2796,95 грн. з перерахуванням на користь Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Ленінської районної у м.Кіровограді ради, а також стягнуто з позивачки на користь держави судовий збір в сумі 3,40 грн. .

Вказана постанова суду першої інстанції оскаржена позивачкою у справі з підстав порушення норм матеріального та процесуального права, у звязку з чим ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволені позову Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Ленінської районної у м.Кіровограді ради.

На обґрунтування апеляційної скарги позивачка посилається на розгляд справи за її відсутності, недоведеності вимог позивача, оскільки з неї стягнуто переплачену суму державної допомоги без надання будь-яких розрахунків. Крім того, позивачка вказує на безпідставне не застосування судом при вирішенні справи положень ст.ст.99,100 КАС України, оскільки остання виплата їй була проведена позивачем 18.09.2009 р., а позов до суду подано лише 07.10.2009 року, тобто поза межами річного строку.

В письмових запереченнях відповідача на апеляційну скаргу позивачки, вказується на законність та обґрунтованість судового рішення та на безпідставність вимог апелянта.

Сторони належним чином повідомлялися про час, день та місце розгляду справи, відповідачка в апеляційній скарзі, а позивач в запереченнях на апеляційну скаргу просили розглядати справу за їх відсутністю. За наведених обставин, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу відповідно до частини четвертої статті 196 КАСУ у відсутності осіб, які беруть участь у справі та відповідно до статті 41 КАСУ, тобто без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

При перегляді справи в апеляційному порядку колегією суддів встановлено, що предметом спору по цій справі є стягнення надміру виплачених бюджетних коштів по державним соціальним програмам.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 перебувала на обліку в управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Ленінської районної у м.Кіровограді ради з народженням нею 18.09.2005 року дитини. Допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, відповідачці територіальним УПСЗН було призначено та виплачувалося щомісячно з 10.11.2005 року. Припинення виплати відповідачці вказаного виду допомогу наступило у звязку з досягненням її дитиною трирічного віку, тобто 18.05.2008 р.

У 2009 році управлінню праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Ленінської районної у м.Кіровограді ради стало відомо про те, що позивачка виявила бажання працювати з 01.09.2006 року, але не повідомила про це відповідний орган, у звязку з чим їй було надміру виплачено допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, загальною сумою 2796,95 грн.

Законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції щодо наявності підстав та правомірності дій позивача щодо припинення виплати ОСОБА_1 допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку саме з дня працевлаштування відповідачки, тобто з 01.09.2006 року підтверджується положеннями статті 13 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми»в якій визначено право на допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку лише у особи, яка фактично здійснює догляд за дитиною.

Відповідно до ч.2 пункту 23 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 р. № 1751, якою був затверджений «Порядок призначення і виплати державної допомоги сімям з дітьми»(далі Постанова КМУ № 1751), виплата допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку припиняється у разі, коли особа виявила бажання працювати - з дня працевлаштування (початку виконання трудових обов'язків).

Згідно пункту 46 Постанови № 1751, особи, яким виплачується державна допомога за законом «Про державну допомогу сімям з дітьми», у разі виникнення обставин, які призводять до припинення виплати допомоги, зобов'язані у десятиденний термін повідомити про це органи праці та соціального захисту населення. На підставі чого, виплата допомоги припиняється за рішенням органу, що призначає та виплачує цю допомогу з місяця, що настає після місяця, у якому виникли такі обставини.

Пунктом 49 Постанови КМУ № 1751 визначено, що особи, яким виплачується державна допомога сім'ям з дітьми, зобов'язані повідомляти органи, що призначають і виплачують зазначену допомогу, про зміну всіх обставин, які впливають на виплату державної допомоги (зміни у складі сім'ї, перевищення середньомісячного сукупного доходу сім'ї тощо). Внаслідок подання неправдивих відомостей про призначення або зупинення виплат допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, суми державної допомоги сім'ям з дітьми, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку громадян (у результаті подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім'ї, приховування обставин, які впливають на призначення і виплату державної допомоги тощо), стягуються згідно із законом.

Матеріалами справи підтверджено та відповідачкою не заперечується, що вона дійсно працювала в Кіровоградській дирекції УДППЗ «Укрпошта»з 01.09.2006 року по 13.03.2007 р. (з повним робочим днем) та отримувала у цей період заробітну плату (а.с.3). Відповідно до розпорядження міського голови від 14.03.2007 р. № 91-к, ОСОБА_1 працювала повний робочий день на посаді головного спеціаліста управління правового забезпечення адміністративного департаменту Кіровоградської міської ради з 14.03.2007 р. по 06.02.2008 р. та отримувала заробітну плату відповідно до штатного розпису. (а.с.4). З 07.02.2008 р. ОСОБА_1 працює на СВ ЗАТ «РОС АГРО»повний робочий день, і з моменту прийняття її на роботу і по 18.09.2008 р. відповідачка працювала вдома, її дохід за цей час склав 4081,90 грн. (а.с.5).

У звязку з виявленими позивачем вищенаведеними обставинами, в адресу відповідачки було направлено повідомлення № 410846/47 від 01.07.2009 р. (а.с.6) з пропозицією добровільного повернення надміру виплачених коштів в сумі 2796,95 грн. На час розгляду справи в суді першої інстанції, відповідачкою добровільно не компенсовані надміру виплачені їй кошти в сумі 2796,95 грн.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідачки підлягає відхиленню, а постанова суду - залишенню без змін, оскільки суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, дав їм належну правову оцінку і обґрунтовано, згідно з процесуальним і матеріальним законом постановив рішення про задоволення вимог Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Ленінської районної у м.Кіровограді ради.

Доводи відповідачки про недоведеність вимог УПСЗН стосовно стягнення з неї переплаченої суми державної допомоги з підстав відсутності належних розрахунків - не можуть бути підставою для скасування постанови суду, оскільки період за який відповідачці безпідставно виплачувалася допомога по догляду за дитиною та сума надміру виплачених коштів підтверджені належними та допустимими письмовими доказами.

Безпідставними є доводи апелянта також в частини пропущення позивачем річного строку звернення до суду, оскільки ОСОБА_1 не повідомляла УПСЗН про своє працевлаштування, а відомості про те, що відповідачка працювала у період з 01.09.2006 р. по 13.03.2007 р., з 14.03.2007 р. по 06.02.2008 р. та з 07.02.2008 р. по 18.09.2008 р., згідно дат відповідей організацій та підприємств, позивач отримав у квітні та червні 2009 року, що з урахуванням приписів ст..99 КАСУ свідчить про не пропущення УПСЗН строку звернення до суду.

Твердження апелянта про неналежне повідомлення її про час, день та місце розгляд позову УПСЗН спростовується зворотнім поштовим повідомленням (а.с.16). Не може слугувати підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення суду першої інстанції та обставина, що на вирішенні Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду знаходиться справа за її позовом до УПСЗН про стягнення заборгованості по допомозі по догляду за дитиною. Зазначений апелянтом спір, вже був вирішений судом першої та апеляційної інстанції, про що свідчить копія постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28.12.2009 р. (а.с.39)

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що вирішуючи спір між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному об'ємі з'ясував обставини справи, перевірив доводи сторін та давши їм правову оцінку, постановив рішення яке відповідає вимогам закону.

Суд не допустив порушень матеріального та процесуального закону, які могли б тягнути за собою скасування постанови.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.205, ст.206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м.Кіровограда від 25 січня 2010 року залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України у порядку та строки, визначені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України

Головуючий: С.В. Сафронова

Суддя: В.Ю. Поплавський

Суддя: С.А. Уханенко