Справа № 4674/10
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2010-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" вересня 2010 р.справа № 2а-891/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Сафронової С.В.

суддів: Поплавського В.Ю. Уханенка С.А.

при секретарі судового засідання: Близнюк Т.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2009 року

у адміністративній справі № 2а-891/09 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради, третьої особи: Центру по нарахуванню і виплаті допомог та здійсненню контролю за правильністю призначення та виплати пенсії і цільових грошових допомог Дніпропетровської обласної державної адміністрації про зобовязання субєкта владних повноважень вчинити певні дії, зокрема нарахувати та виплатити суму недоплаченої допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відшкодувати моральну шкоду, визнання дій протиправними, -

в с т а н о в и л а :

Постановою Індустріального районного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2009 року відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1.

ОСОБА_1 не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Індустріального районного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2009 року та прийняти нове рішення, про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

На обґрунтування апеляційної скарги позивачка посилається на неврахування судом першої інстанції рішення Конституційного суду України № 6-рп/2007 від 09.07.2007 р., яким визнані неконституційними ч.1 ст.15 та п.3 розділу VII «Прикінцевих положень»Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми». Вважає, що у період 2007-2009 р.р. розмір допомоги по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку повинна дорівнювати сумі прожиткового мінімуму для дитини до шести років, затвердженого Державним бюджетом України, а щодо виплати допомоги при народженні дитини, то ця сума повинна складати кратній 22,6 розміру прожиткового мінімуму для дітей до 6 років, встановленого на день народження дитини.

Сторони належним чином повідомлялися про час, день та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення сторонам. За наведених обставин, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу відповідно до частини четвертої статті 196 КАСУ у відсутності осіб, які беруть участь у справі та відповідно до статті 41 КАС не здійснюючи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

При перегляді справи в апеляційному порядку колегією суддів встановлено, що предметом спору по цій справі є дії субєкта владних повноважень щодо призначення, нарахування та виплати позивачці у період 2007-2009 р., державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірах, що дорівнюють сумі прожиткового мінімуму для дитини до шести років, затвердженого Державним бюджетом України на 2007 рік та на наступні бюджетні періоди, а також виплата позивачці державної допомоги при народженні дитини.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 у звязку з народженням нею 23.11.2007 року дитини перебувала на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради та отримувала у період 2007 років допомогу при народженні дитини і допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірах, нарахованих відповідачем відповідно до ч.2 ст.56 та п.14 ст.71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік», а у період 2008 року та 2009 року допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку позивачці виплачувалася у розмірі, що визначений Законом України «Про державну допомогу сімям з дітьми»зі змінами, внесеними Законом України про державний бюджет на відповідні роки.

Законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції щодо відмови позивачці у задоволенні заявлених нею вимог відповідає нормам діючого законодавства, яким регулюються спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції, оскільки положення рішення Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09.07.2007 р. стосувалися лише Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»і згідно пункту 2 цього рішення, втратили свою чинність 31.12.2007 року.

Відповідно до абзацу другого пункту 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України № 1-рп/99 від 9 лютого 1999 року визначено, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце настати.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції правильно звернув увагу на те, що Рішенням Конституційного суду України від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 не визнавалися неконституційними положення абз.2 ч.2 ст.56 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік», яким встановлено одноразову виплату у розмірі 8500 гривень, що свідчить про правильність судового рішення в частині щодо відсутності у позивачки права на отримання допомоги при народженні дитини у сумі кратній 22,6 розміру прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, встановленого на день народження її дитини.

Враховуючи, що допомога при народженні дитини здійснюється за рахунок коштів відповідної субвенції з державного бюджету місцевим бюджетами, а визначений Законом України «Про державний бюджет України на 2007 рік»розмір допомоги за ст.12 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми»є чинним, колегія суддів вважає, що при визначенні розміру допомоги при народженні дитини відповідач правильно керувався положеннями абз.2 ч.2 ст.56 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік», яким було визначено порядок нарахування допомоги при народженні дитини, та відповідно правильно призначив та виплачував позивачці суму допомоги при народженні дитини.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені обставини та положення законодавчих актів, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач у період 2008 року та 2009 року - діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України, а тому відповідно у суду відсутні підстави для визнання протиправними дій відповідача і зобовязання його до вчинення певних дій на користь позивачки.

Відсутні підстави у позивачки вимагати від УПСЗН донарахувати та виплатити допомогу по догляду за дитиною за період листопада-грудня 2007 року, оскільки у цей період позивачка перебувала на лікарняному, а у відпустці по догляду за дитиною вона знаходиться з січня 2008 року та саме з цього часу отримує допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Судом правильно було зазначено в рішенні, що з 09.07.2007 року стаття 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми»діяла в редакції Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»згідно якого «допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку - у розмірі, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 гривень для незастрахованих осіб та не менше 23 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України», а з 01.01.2008 та з 01.01.2009 року стаття 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми»діяла в редакції Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»згідно до розділу ІІ та розділу ІІІ якого «допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку виплачується у розмірі, що дорівнює різниці між 75 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сімї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менш як 130 гривень».

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги позивачки та для скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.205, ст.206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2009 року залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судового рішення.

Судді: Сафронова С.В.

ОСОБА_2

ОСОБА_3