Справа № 717/1005/15-а
Суддя: Телешман О. В.
Дата ухвалення: 2015-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

04.06.2015 СПРАВА №717/1005/15-а
Справа №717/1005/15-а
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у відкритті провадження у справі

4 червня 2015 року смт. Кельменці

Суддя Кельменецького районного суду Чернівецької області Телешмана О.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Кельменецької селищної ради Кельменецького району Чернівецької області, третя особа ОСОБА_2 про визнання частково незаконним та часткове скасування рішень сесії Кельменецької селищної ради, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивачки ОСОБА_3 подала до Кельменецького районного суду позовну заяву, у якій просить:

1. Визнати частково недійсним та скасувати:

- рішення Кельменецької селищної ради Чернівецької області в частині

затвердження протоколу встановлення та погодження меж земельної

ділянки ОСОБА_2 від 15.08.2012 року № 253-13/12;

· п.10, п.10.1, п.10.2, п.10.3. п.10.4 рішення 15 сесії 6 скликання

Кельменецької селищної ради Чернівецької області «про внесення змін до рішення та затвердження технічної документації на земельні ділянки ОСОБА_2 за адресою вул.. Гагаріна, 24 смт. Кельменці № 229-15/12 від 09.11.2012 року, згідно якого йому передано безоплатно у власність земельну ділянку площею0,15 га для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва та земельну ділянку площею 0,0956 для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва сінокосіння і випасання худоби, які стали підставою для виготовлення свідоцтв про право власності на земельні ділянки ОСОБА_4.

Таким чином, з позовної заяви вбачається, що спірні правовідносини виникли у зв'язку із прийняттям відповідачем Кельменецькою селищною радою рішень про надання земельної ділянки, на яку претендує позивач, та передачу її у власність іншій фізичній особі ОСОБА_2, який на даний час є власником спірної земельної ділянки.

Позивачка подає позов з метою захистити своє право власності чи користування земельною ділянкою, яке, на її думку, порушене територіальною громадою в особі Кельменецької селищної ради та ОСОБА_2 внаслідок прийняття селищною радою рішень, спрямованих на передачу цієї земельної ділянки у власність останньому.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб'єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС). Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка правильності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Відповідно до Земельного кодексу України селищна рада має рівні права з громадянами та юридичними особами, з якими вона вступає у відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею.

Таким чином, при здійсненні повноважень власника землі рада є не суб'єктом владних повноважень у тому значенні цього терміна, в якому його вжито у пункті 1 частини першої статті 17 КАС, а рівноправним суб'єктом земельних відносин, дії якого спрямовані на реалізацію свого права розпоряджатися землею.

Крім того, за змістом статті 6 КАС кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Водночас суб'єктивна оцінка порушення права не є абсолютною. В деяких випадках сам законодавець визначає коло осіб, права яких можуть бути порушені внаслідок бездіяльності, вчинення суб'єктом владних повноважень певних дій чи прийняття актів, правомірно обмежуючи право інших осіб на звернення до суду за захистом порушених прав, свобод або інтересів. Так, відповідно до частини другої статті 171 КАС право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб'єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт. Тобто оскаржити такий акт інші особи не можуть. Зі змісту регулювання, яке міститься у КАС, також убачається, що і право оскаржити індивідуальний акт має особа, якої він стосується.

Позивачка ОСОБА_1 оспорює рішення, які є правовими актами індивідуальної дії. Такі правові акти породжують права й обов'язки тільки тих суб'єктів (чи визначеного цим актом певного кола суб'єктів), яким його адресовано. Право на захист - це самостійне суб'єктивне право, яке з'являється у володільця регулятивного права лише в момент порушення чи оспорення останнього.

Таким чином, відсутність у будь-кого (крім власників вказаних земельних ділянок), в тому числі і позивача ОСОБА_5, прав чи обов'язків у зв'язку із оскаржуваними рішеннями не породжує для останньої і права на захист, тобто права на звернення із цим адміністративним позовом.

Крім того, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі "Zand v. Austria" від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Таким чином, вважаю, що спір у даній справі не є публічно-правовим та не належить до юрисдикції адміністративних судів, оскільки у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто нормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації) подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне і вимоги позивачки не стосуються захисту її прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади.

Критеріями розмежування справи цивільного судочинства від справи адміністративного судочинства є одночасно: суб'єктний склад учасників процесу та характер спірних правовідносин. Крім того, земельні відносини поділяються на публічні та приватні. Відповідно і спори в таких відносинах можуть бути як публічно-правовими, так і приватно - правовими (цивільними).

Територіальні громади набувають і здійснюють цивільні права та обов'язки через органи місцевого самоврядування у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Таким чином, при прийнятті оскаржуваних рішень Кельменецька селищна рада діяла як суб'єкт цивільних правовідносин, як власник землі.

Отже правовідносини, які склались між сторонами, стосуються захисту права та підстав набуття права власності (користування) на земельну ділянку та припинення цього права, і позивачі мають право порушувати питання про захист їх порушеного права, зокрема щодо законності передачі земельної ділянки у користування іншій особі без дотримання встановленого порядку. Тобто в даному випадку виник спір про право, а не спір між фізичною особою та суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності, а тому даний спір не є публічно-правовим, оскільки виник спір про право, який належить до компетенції загальних судів.

Викладене узгоджується з постановами Верховного ОСОБА_3 України від 06.11.2012 року( реєстровий № 27760572), від 09.04.2012 року (реєстровий № 24528514), від 24.02.2015 року ( реєстровий № 43075090), ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.12.2011 року ( реєстровий № 2115273).

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 109 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі лише, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства;

На підставі викладеного вище, керуючись ст.3, 17,171, п.1 ч.1 ст. 109 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Кельменецької селищної ради Кельменецького району Чернівецької області, третя особа ОСОБА_2 про визнання частково незаконним та часткове скасування рішень сесії Кельменецької селищної ради.

Роз'яснити позивачу ОСОБА_1, що розгляд даної заяви відноситься до юрисдикції цивільного судочинства.

Апеляційну скаргу на дану ухвалу до Вінницького апеляційного адміністративного суду може бути подано протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали через Кельменецький районний суд. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали до Вінницького апеляційного адміністративного через Кельменецький районний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя