Справа № 824/200/15-а
Суддя: Спіжавка Георгій Георгійович
Дата ухвалення: 2015-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2015 р. м. Чернівці справа № 824/200/15-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Спіжавки Г.Г.,

за участю:

секретаря судового засідання Григоряк У.С.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідачів Петришина С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до директора державного підприємства "Сокирянське лісове господарство" Гончара Василя Борисовича, заступника директора державного підприємства "Сокирянське лісове господарство" Чебана Дмитра Івановича про визнання протиправною відмови у наданні інформації за запитом, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до директора державного підприємства "Сокирянське лісове господарство" Гончара Василя Борисовича (далі - відповідач-1), заступника директора державного підприємства "Сокирянське лісове господарство" Чебана Дмитра Івановича (далі - відповідач-2) про визнання протиправною відмови у наданні інформації за запитом, визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов'язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач звернувся до відповідачів з письмовим запитом, в якому просив:

- надати письмово заявнику інформацію про вартість та перелік товарів, які придбавалися ДП "Сокирянське лісове господарство" протягом 2014 року;

- надати письмово заявнику інформацію про вартість та перелік послуг, які надавалися ДП "Сокирянське лісове господарство" протягом 2014 року;

- надати письмово заявнику інформацію про розміри, види благодійної допомоги та іншої допомоги, що надавалися фізичним і юридичним особам за кошти ДП "Сокирянське лісове господарство" протягом 2014 року;

- надати заявнику копію виробничої програми, розробленої на І квартал 2015 року по використанню лісоматеріалів необроблених для ДП "Сокирянське лісове господарство";

- надати письмово заявнику повну інформацію про обсяги реалізації ДП "Сокирянське лісове господарство" твердолистяних порід деревини (фансирована, пиловник породи ясен та дуб) за ІV квартал 2014 року, в тому числі експортованої за кордон;

- надати письмово заявнику повну інформацію про обсяги реалізації ДП "Сокирянське лісове господарство" твердолистяних порід деревини (фансирована, пиловник породи ясен та дуб) за ІV квартал 2014 року по прямим договорам поза аукціоном (не реалізованої на товарній біржі);

- надати заявнику належним чином завірену копію декларації заступника директора ДП "Сокирянське лісове господарство" Чебана Дмитра Івановича про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2013 рік.

13 лютого 2015 року позивач отримав відмову у задоволенні запиту, яка, як він стверджує, була надіслана з порушенням строку надання відповіді на запит, встановленого ст. 20 ЗУ "Про доступ до публічної інформації". Запит відповідачі отримали 29 січня 2015 року.

Водночас, від Чебана Д.І. відповіді позивач не отримав.

З відмовою відповідача-1 у задоволенні запиту позивач не погоджується, як і з бездіяльністю відповідача - 2, що полягає у не наданні відповіді на запит.

Тому, посилаючись на пункт 4 частини 1 ст. 13 та ст. 14 ЗУ "Про доступ до публічної інформації" просить:

1. Визнати протиправною відмову директора державного підприємства "Сокирянське лісове господарство" Гончара Василя Борисовича у наданні інформації за запитом позивача на доступ до публічної інформації.

2. Визнати протиправним діяння директора державного підприємства "Сокирянське лісове господарство" Гончара Василя Борисовича щодо порушення ним строків розгляду письмового запиту позивача на доступ до публічної інформації.

3. Визнати протиправною бездіяльність заступника директора державного підприємства "Сокирянське лісове господарство" Чебана Дмитра Івановича щодо ненадання відповіді на запит позивача на доступ до публічної інформації.

4. Зобов'язати відповідачів надати повну інформацію на письмовий запит позивача згідно Закону.

Відповідач-1 позов не визнав, надав суду письмові заперечення, в яких повідомив, що державне підприємство "Сокирянське лісове господарство" не входить в перелік осіб, які відповідно до ст. 13 Закону України "Про доступ до публічної інформації" є розпорядниками інформації, а доводи позивача щодо віднесення ДП "Сокирянське лісове господарство" до суб'єктів природної монополії є надуманими.

Крім того, як пояснив відповідач-1, позивач звертаючись з запитом не надав документів, що підтверджують його громадянства, який використовує своє право особисто та не зазначив з якою метою збирається інформація і для чого вона буде використана. Це насторожило його як керівника і привело до думки, що позивач є іноземною особою, або іншою особою, яка збирає інформацію для неправомірного використання в особистих цілях.

Відповідач-2 повідомив, що з запитом його було ознайомлено, однак на виконання йому не було передано.

Також, посилався на Постанову КМУ від 09.08.1993 року №611 "Про перелік відомостей, що не становлять комерційної таємниці", яким визначено перелік відомостей, які підприємства зобов'язані подавати до органів виконавчої влади за їх вимогою. Згідно ст. 21 ЗУ "Про інформацію" суб'єкти господарювання мають право відносити будь-яку інформацію, що не визначена Постановою №611, до інформації з обмеженим доступом (конфіденційної і таємної).

Тому, вважає позовні вимоги безпідставними та просить відмовити в їх задоволенні.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Представник відповідача-1, відповідача-2 позов не визнав, наполягав на відхиленні позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали адміністративної справи, встановивши фактичні обставини в справі, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні відносини, доходить висновку про часткове задоволення адміністративного позову.

Так, суд задовольняє вимогу позивача про визнання протиправною відмови відповідача-1 у наданні інформації за запитом позивача з наступних підстав.

Відповідно до статті 12 Закону України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011 № 2939-VI (далі - Закон № 2939-VI) суб'єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об'єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб'єктів владних повноважень; розпорядники інформації - суб'єкти, визначені у статті 13 цього Закону; структурний підрозділ або відповідальна особа з питань запитів на інформацію розпорядників інформації.

За приписами ч. 1 ст. 13 Закону № 2939-VI розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються:

1) суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання;

2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів;

3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб'єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов'язаної з виконанням їхніх обов'язків;

4) суб'єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачі є посадовими особами державного підприємства, заснованого на державній власності та належить до сфери управління - Державного агенства лісових ресурсів України, тобто є юридичною особою, що фінансується з державного бюджету.

Відмовляючи у задоволенні запиту на публічну інформацію, відповідач-1 відмову, поряд з іншими підставами, мотивував тим, що він не є розпорядником інформації так, як ДП "Сокирянське лісове господарство" створене з метою ведення лісового господарства та відтворення лісів, на комерційній основі з метою отримання прибутку і не є суб'єктом владних повноважень чи державним органом. На таку підставу зроблено посилання і в письмових запереченнях, наданих суду.

Проте, суд не може погодитися з таким твердженням відповідача-1, так як пунктом 2 частини першої статті 13 Закону № 2939-VI серед розпорядників інформації для цілей цього Закону визначено юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів.

Окрім того, частиною другою статті 13 Закону № 2939-VI до розпорядників інформації, зобов'язаних оприлюднювати та надавати за запитами інформацію, визначену в цій статті, у порядку, передбаченому цим Законом, прирівнюються суб'єкти господарювання, які володіють, зокрема, іншою інформацією, що становить суспільний інтерес (суспільно необхідною інформацією).

Тому, відмова в задоволенні запиту з підстави не віднесення до кола розпорядників інформації є необґрунтованою.

Водночас, суд критично оцінює доводи позивача що ДП "Сокирянське лісове господарство" є природною монополією, а тому відноситься до пункту 4 частини першої статті 13 Закону № 2939-VI.

Так, в Законі України "Про природні монополії" надано визначення природній монополії, відповідно до якого - це стан товарного ринку, при якому задоволення попиту на цьому ринку є більш ефективним за умови відсутності конкуренції внаслідок технологічних особливостей виробництва (у зв'язку з істотним зменшенням витрат виробництва на одиницю товару в міру збільшення обсягів виробництва), а товари (послуги), що виробляються суб'єктами природних монополій, не можуть бути замінені у споживанні іншими товарами (послугами), у зв'язку з чим попит на цьому товарному ринку менше залежить від зміни цін на ці товари (послуги), ніж попит на інші товари.

Частиною другою статті 5 Закону України "Про природні монополії" встановлено, що зведений перелік суб'єктів природних монополій ведеться Антимонопольним комітетом України на підставі реєстрів суб'єктів природних монополій у сфері житлово-комунального господарства, що формуються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, а в інших сферах, в яких діють суб'єкти природних монополій, - національними комісіями регулювання природних монополій у відповідній сфері або органами виконавчої влади, що здійснюють функції такого регулювання до створення зазначених комісій.

Аналізом наведених вище положень Закону можна дійти висновку, що ДП "Сокирянське лісове господарство" не є монополією.

Разом з тим, відповідач-1 у відмові в задоволенні запиту посилався на Постанову КМУ від 09.08.1993 року №611 "Про перелік відомостей, що не становлять комерційної таємниці".

Слід зазначити, що вказана Постанова розроблена відповідно до частини другої статті 30 Закону України "Про підприємства в Україні" та в переліку інформації, що не становить комерційної таємниці містить відомості, що відповідно до чинного законодавства підлягають оголошенню.

Окрім того, відповідачем-1 обґрунтовуючи віднесення інформації, що є об'єктом запиту до інформації з обмеженим доступом, зроблено посилання на статтю 30 Закон України "Про інформацію", що регламентує відповідальність за розголошення інформації з обмеженим доступом, а не право суб'єкта господарювання відносити будь-яку інформацію, що не визначена Постановою №611, до інформації з обмеженим доступом.

Водночас, ДП "Сокирянське лісове господарство" є не просто підприємством, а підприємством, заснованим на державній власності, а тому до нього застосовуються положення спеціального Закону України "Про доступ до публічної інформації" в частині надання інформації щодо використання бюджетних коштів.

Також, частиною першою статті 29 Закону України "Про інформацію" визначено, що інформація з обмеженим доступом може бути поширена, якщо вона є суспільно необхідною, тобто є предметом суспільного інтересу, і право громадськості знати цю інформацію переважає потенційну шкоду від її поширення. Згідно частини другої статті 29 Закону предметом суспільного інтересу вважається інформація, зокрема, яка забезпечує реалізацію конституційних прав, свобод і обов'язків; свідчить про можливість порушення прав людини, введення громадськості в оману, шкідливі екологічні та інші негативні наслідки діяльності (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб тощо.

В письмових запереченнях відповідач-1 як на підставу відмови у задоволенні запиту посилався на те, що позивач звертаючись з запитом не надав документів, що підтверджують громадянство та не зазначив з якою метою збирається інформація.

Проте, згідно частини другої статті 19 Закону № 2939-VI запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Окрім того, частиною п'ятою статті 19 Закону № 2939-VI встановлено вимоги до запиту, зокрема, він має містити:

1) ім'я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв'язку, якщо такий є;

2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо;

3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

Отже, Закон № 2939-VI не встановлює будь-яких інших додаткових вимог до запиту, таких як документ, що посвідчує громадянство та зазначення причин подання запиту.

Суд звертає увагу на те, що у відповідності до частини четвертої статті 22 Закону №2939-VI у відмові в задоволенні запиту має бути зазначено мотивовану підставу відмови, порядок оскарження відмови.

Частиною другою статті 23 Закону № 2939-VI закріплено право запитувача оскаржити відмову в задоволенні запиту на інформацію.

Підсумовуючи викладене вище, суд вважає, що підстави, за яких позивачу було відмовлено у задоволенні запиту є необґрунтованими, а сама відмова є такою, що не відповідає вимогам Закону № 2939-VI.

Вимога позивача про визнання протиправними діяння відповідача-1 щодо порушення строків розгляду запиту підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з частиною 1 статті 20 Закону № 2939-VI розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

В результаті дослідження журналу вхідної кореспонденції судом встановлено, що запит позивача зареєстровано 30.01.2015 року. А відповідь на запит датована 05.02.2015 року за вих. №95.

Тобто, відповідачем-1 надано відповідь на запит в строк понад 5 днів.

При цьому, суд звертає увагу сторін на те, що враховувався строк внутрішнього обігу запиту по Підприємству, а не час на доставку поштою.

Щодо вимоги про визнання бездіяльності відповідача-2 протиправною слід зазначити наступне.

Запит позивача також адресовано відповідачу-2, заступнику керівника ДП "Сокирянське лісове господарство" Чебану Д.І.

Однак, останнім так і не надано відповіді на запит.

Відповідно до ст. 23 Закону № 2939-VI рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду. Запитувач має право оскаржити: 1) відмову в задоволенні запиту на інформацію; 2) відстрочку задоволення запиту на інформацію; 3) ненадання відповіді на запит на інформацію; 4) надання недостовірної або неповної інформації; 5) несвоєчасне надання інформації; 6) невиконання розпорядниками обов'язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону; 7) інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача.

Тобто, цією нормою право на оскарження передбачено не лише у випадку відмови у задоволенні запиту, а і не надання відповіді на запит.

Це означає, що твердження позивача про протиправну бездіяльність відповідача-2 у даному випадку є обґрунтованими, тому позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню.

Суд відмовляє в задоволенні вимоги позивача про зобов'язання відповідачів надати повну інформацію на письмовий запит згідно Закону.

Вирішення питання про задоволення запиту відноситься до дискреційних повноважень відповідачів, які можуть як задовольнити запит, так і відмовити в його задоволенні. Дотримуючись принципів законності, поділу влади, а також компетенції, визначеної Конституцією та законами України, суд не має права перебирати на себе повноваження відповідача при вирішенні запитів про надання публічної інформації та наперед вирішувати як саме буде вирішено такий запит. Таким чином, ця вимога позивача задоволенню не підлягає.

Оскільки судом задоволено три позовні вимоги із чотирьох заявлених, то у відповідності до правил розподілу судових витрат, встановлених частинами 1 і 3 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, стягненню на користь позивача з Державного бюджету України підлягає сума сплаченого судового збору пропорційно до частини задоволених вимог, тобто 54,81 грн.

На підставі викладеного та керуючись статтями 11, 70, 71, 86, 94, 158-163, 167 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправними відмову директора державного підприємства "Сокирянське лісове господарство" Гончара Василя Борисовича у наданні інформації за запитом позивача на доступ до публічної інформації та дії щодо порушення ним строків розгляду письмового запиту позивача на доступ до публічної інформації.

3. Визнати протиправною бездіяльність заступника директора державного підприємства "Сокирянське лісове господарство" Чебана Дмитра Івановича щодо ненадання відповіді на запит позивача на доступ до публічної інформації.

4. В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

5. Стягнути на користь позивача з Державного бюджету України судовий збір в розмірі 54,81 грн.

У відповідності до ст.ст. 185-186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, проголошення вступної та резолютивної частини рішення, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дні отримання копії постанови.

Згідно статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмовити у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Г.Г. Спіжавка

Постанова в повному обсязі складена 02 червня 2015 р.