Справа № 10645/09
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2010-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" квітня 2010 р. справа № 139/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Сафронової С.В.

суддів: Поплавського В.Ю. Уханенка С.А.

при секретарі судового засідання: Литовченко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Головного управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації на постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 березня 2009 року

у адміністративній справі № 2а-139/09 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації про визнання протиправними дії субєкта владних повноважень щодо перерахунку щорічної разової грошової допомоги та зобовязання здійснити перерахунок грошової допомоги, -

в с т а н о в и л а :

Постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 березня 2009 року частково задоволено позов ОСОБА_1, визнано неправомірними дії Головного управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації щодо невиплати разової грошової допомоги до 5 травня за 2007 рік та за 2008 рік у розмірах визначених Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», і зобовязано Головне управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації здійснити перерахунок позивачці щорічної разової грошової допомоги за 2007 рік та за 2008 рік у розмірах визначених Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

В апеляційній скарзі відповідач посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить змінити постанову суду в частині визнання дій неправомірними та зобовязання перерахування позивачу недоплаченої щорічної разової грошової допомоги за 2007-2008 р.р..

На обґрунтування апеляційної скарги відповідач вказує на невідповідність висновків суду обставинам справи та посилається на те, що допомога ветеранам війни виплачується за рахунок коштів державного бюджету, а тому даний вид правовідносин регулюється Бюджетним кодексом, а головним розпорядником бюджетних коштів є Міністерство праці та соціальної політики України, у той час як територіальне управління лише здійснює виплату допомоги. З огляду на наведене, відповідач просить прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

При перегляді справи в апеляційному порядку колегією суддів встановлено, що предметом спору по цій справі є дії територіального органу праці та соціального захисту щодо нарахування та виплати позивачу, як особі із статусом учасника бойових дій, разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених ч.5 ст.12 Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»від 22.10.1993 року № 3551-ХІІ за період 2005 - 2008 р.р.

Судом першої інстанції встановлено та з цим погоджуються сторони, що позивач є учасником бойових дій, у звязку з чим перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Новомосковської районної державної адміністрації і користується пільгами, встановленими Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»від 22.10.1993 року № 3551-ХІІ. (далі Закон № 3551-ХІІ).

Задовольняючи позов в частині визнання неправомірними дій Головного управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації щодо невиплати разової грошової допомоги до 5 травня за 2007 рік та за 2008 рік у розмірах визначених Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», і зобовязуючи Головне управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації здійснити перерахунок позивачу щорічної разової грошової допомоги за 2007 рік та за 2008 рік у розмірах визначених Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», суд першої інстанції виходив з того, що для врегулювання спірних правовідносин у цій справі пріоритетними є норми Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Суд виходив з того, що у відповідача були наявні правові підстави для здійснення такої виплати, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 та рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнані неконституційними положення Законів України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» та «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яким встановлено виплати щорічної разової допомоги щорічної грошової допомоги до 5 травня.

Проте з таким висновком погодитись неможливо, оскільки він не відповідає нормам матеріального права з огляду на наступне.

Статтею 12 Закону від 22 жовтня 1993 року № 3551-ХІІ передбачено, що учасникам бойових дій виплачується щорічна одноразова допомога до 5 травня в розмірі 5 мінімальних пенсій за віком.

Разом з тим, учасникам бойових дій була передбачена виплата щорічної разової грошової допомоги у 2007 році в розмірі 150 грн. і зупинена дія частини п'ятої статей 12, 13, 14 та 15 вищенаведеного Закону України.

А пунктом 20 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»частину п'яту статті 12 та частину п'яту статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» викладено в редакціях, згідно з якими щорічно до 5 травня учасникам бойових дій, а також інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Окрім того, постановою Кабінету Міністрів України №183 від 12 березня 2008 року встановлено, що у 2008 році виплата разової грошової допомоги учасникам бойових дій здійснюється у розмірі 310 грн.

Тобто, в даному випадку на період виникнення спірних правовідносин, які є предметом спору в цій справі, були наявні нормативно-правові акти, які мали однакову юридичну силу, але по-різному встановлювали розмір щорічної допомоги до 5 травня.

Водночас відповідно до позиції Конституційного Суду України, висловленої у пункті 3 мотивувальної частини рішення від 03 жовтня 1997 року № 4-зп у справі про набуття чинності Конституцією України, конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

За змістом частини третьої статті 150 Конституції України рішення Конституційного Суду України є обовязковими до виконання на території України.

Отже, за наявності декількох законів, норми яких по-різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах суди повинні застосовувати положення закону з урахуванням дії закону в часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше.

Виходячи з наведених положень Конституції України та рішення Конституційного Суду України, а також враховуючи, що Законами України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»і «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»фактично змінено положення Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», який діяв у часі раніше, пріоритетними в даному випадку є положення статей Законів України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік.

При цьому, зазначені Закони України, в період, протягом якого позивач міг отримати грошову допомогу в порядку, визначеному частиною 4 статті 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (до 5 травня 2007 року та до 5 травня 2008 року), не були визнані неконституційними.

Тобто за 2007-2008 роки позивачу була проведена виплата щорічної допомоги до 5 травня, відповідно до законів, які діяли на момент виникнення спірних відносин, а саме: на час призначення та виплати позивачу органами праці та соціального захисту населення вищезазначеної щорічної разової допомоги, і тому висновок суду про задоволення позовних вимог за вказаний період був помилковим.

Окрім того, колегія суддів вважає помилковим посилання суду на пункт 1 рішення Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09 липня 2007 року у справі № 1-29/2007, яким визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», у тому числі і положення п. 13 ст. 71, якою зупинено на 2007 рік дію частини 5 статей 12, 13, 14 та 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»в частині визначення розміру виплат щорічної разової грошової допомоги, а також посилання суду на рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 в частині визнання неконституційними положення статті 20 Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», - оскільки зазначені рішення були прийняті після проведення виплати цієї допомоги.

Тобто, на момент виплати щорічної допомоги позивачу (до 5 травня 2007 року та до 5 травня 2008 року) відповідач діяв відповідно до чинного законодавства.

Таким чином, суд при розгляді справи дійшов помилкового висновку, про те, що у 2007 та 2008 роках виплата щорічної разової грошової допомоги до 05 травня здійснювалась відповідачем із порушенням спеціального законодавства, оскільки правові підстави для здійснення такої виплати за 2007, 2008 роки відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»були відсутні.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що у суду першої інстанції не було законних підстав для задоволення позовних вимог у вищенаведеній частині, оскільки відповідач діяв відповідно до вимог чинного законодавства.

Згідно з п.3 ч.1 ст.198 та ст.202 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, якщо обставини справи встановлені правильно і повно, але при цьому суд допустився порушення норм матеріального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення.

Зважаючи на те, що судом першої інстанції при розгляді справи правильно та повно встановлені фактичні обставини справи, однак при прийнятті рішення суд допустив порушення норм матеріального права, які призвели до постановлення в частині незаконного судового рішення, судове рішення першої інстанції в частині визнання протиправними дій відповідача та зобовязання його щодо донарахування і виплати щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня за 2007-2008 роки рік підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, ст.202, ст.205, ст.207 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Головного управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації задовольнити.

Постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 березня 2009 року скасувати в частині визнання неправомірними дій Головного управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації щодо невиплати ОСОБА_1 разової грошової допомоги до 5 травня за 2007 рік та за 2008 рік у розмірах визначених Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», та в частині зобовязання Головного управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги за 2007 рік та за 2008 рік у розмірах визначених Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Відмовити у задоволені позову ОСОБА_1 в частині визнання неправомірними дій Головного управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації щодо невиплати їй разової грошової допомоги до 5 травня за 2007 рік та за 2008 рік у розмірах визначених Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», та в частині зобовязання Головного управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації здійснити перерахунок і виплату щорічної разової грошової допомоги за 2007 рік та за 2008 рік у розмірах визначених Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

В іншій частині постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 березня 2009 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сила з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду України протягом двох місяців з моменту її виготовлення в повному обсязі.

Повний текст постанови складено 26 квітня 2009 року

Судді: Сафронова С.В.

ОСОБА_2

ОСОБА_3