Справа № 263/1715/14-а
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2015-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Ікорська Є.С.
Суддя-доповідач - Геращенко І.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2015 року справа № 263/1715/14-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: Геращенка І.В., Арабей Т.Г., Сіваченка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Маріупольської міської ради на постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 03 квітня 2015 року у справі № 263/1715/14-а за позовом ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Маріупольської міської ради про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити перерахунок та виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, -

В С Т А Н О В И В :

25 лютого 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Управління соціального захисту населення Маріупольської міської ради (з урахуванням уточнень) про стягнення з управління на користь позивача недоплаченої допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 28 травня 2013 року по 28 лютого 2014 року у сумі 7 870,00 грн., розмір якої розраховується як різниця між встановленим законом прожитковим мінімумом для дитини віком до 6 років за відповідні періоди та фактично виплаченим розмірами допомоги; зобов'язання відповідача призначити позивачу відповідно до ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», щомісячну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, з 01 березня 2014 року у розмірах, які дорівнюють прожитковому мінімуму для дітей віком до 6 років, з наступним підвищенням, у разі підвищення розміру прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років до закінчення строку передбаченого законом виплати до 13 лютого 2016 року (а. с. 2-8, 22-29).

Постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 15 квітня 2014 року у задоволені позову ОСОБА_2 - відмовлено (а.с. 41-43).

Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2014 року постанову суду першої інстанції від 14 травня 2014 року - залишено без змін (а.с. 59-60).

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 26 лютого 2015 року постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 15 квітня 2014 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2014 року - скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с. 87-89).

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 03 квітня 2015 року позовну заяву за період з 28 травня 2013 року по 24 серпня 2013 року залишено без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду (а.с. 97-98).

Постановою суду першої інстанції від 03 квітня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Маріупольської міської ради задоволено частково. Визнано неправомірними дії відповідача щодо відмови у перерахунку і виплати позивачу щомісячної державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі, встановленому законом, прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, з 24 березня 2014 року по 03 квітня 2015 року, включно, з урахуванням сплачених сум (а.с. 100-102).

Не погодившись з судовим рішенням, Управління соціального захисту населення Маріупольської міської ради подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 03 квітня 2015 року у справі № 263/1715/14-а про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити перерахунок та виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Позивач та представник відповідача у судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

02 червня 2015 року представником відповідача до канцелярії суду надана заява про розгляд справи за відсутності представника управління (а.с. 117).

Колегія суддів розглядає дану справу відповідно до вимог ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції змінити, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач ОСОБА_2 є матір'ю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 13), у зв'язку з чим перебуває на обліку у відповідача та отримує грошову допомогу, як не застрахована особа у розмірі 130,00 грн. щомісяця, що підтверджується Довідкою відповідача від 05 лютого 2014 року № 1039 (а. с. 16).

Спірним у справі є розмір допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, яку отримувала позивач.

До 1 січня 2008 року - дати набрання чинності Законом України від 28 грудня 2007 року № 107-VI «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (далі - Закон № 107-VI) - правовідносини щодо виплати допомоги були врегульовані Законом України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» від 21 листопада 1992 року № 2811-ХІІ (далі - Закон № 2811-ХІІ), дія якого поширювалася на осіб, не застрахованих в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування (стаття 13) та Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» (далі - Закон № 2240-III), який поширював свою дію на застрахованих у зазначеній системі осіб. Розмір допомоги також визначався цими законами. Зокрема, ст. 43 Закону № 2240-III було передбачено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пунктами 23, 25 розділу II Закону № 107-VI були внесені відповідні зміни до Закону № 2811-XII та Закону № 2240-III. Зокрема, змінами до ст. 13 Закону № 2811-XII його дію поширено на застрахованих осіб, а із Закону № 2240-III було виключено статті 40 - 44.

Конституційний Суд України Рішенням від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнав неконституційними низку положень Закону № 107-VI, в тому числі й п. 25 розділу II Закону № 107-VI щодо виключення статей 40 - 44 Закону № 2240-III.

Пунктом 2 розділу III Закону № 107-VI було передбачено, що розділ II цього Закону діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з часу проголошення Рішення № 10-рп/2008 Конституційним Судом України відновили свою дію вищезазначені положення Закону № 2240-III, а з 1 січня 2009 року - статті 13, 15 Закону № 2811-XII.

Статтею 46 Закону України від 26 грудня 2008 № 835-VI «Про Державний бюджет України на 2009 рік» та статтею 45 Закону України від 27 квітня 2010 року № 2154-VI «Про Державний бюджет України на 2010 рік» (далі - Закон № 2154-VI) передбачено, що у 2009, 2010 роках допомога при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону № 2240-III призначається і здійснюється в розмірах і порядку, визначених Кабінетом Міністрів України.

Порядок призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми був затверджений постановою Кабінету Міністрів України 27 грудня 2001 року № 1751 саме на виконання Закону № 2811-XII (пункт 1). Новий акт уряду на виконання статті 46 Закону № 835 та статті 45 Закону № 2154-VI - не приймався.

Розміри і порядок виплати допомоги відповідно до Закону № 2240-III на виконання статті 46 Закону № 835 та статті 45 Закону N 2154-VI Кабінетом Міністрів України - не визначалися.

В подальшому, ані Законом України «Про Державний бюджет на 2012 рік», ані Законом України «Про Державний бюджет на 2013 рік» не встановлювався інший розмір допомоги, ніж в Законах № 2811-ХІІ та № 2240-ІІІ.

Як уже встановлено, позивач, є безробітною, перебуває на обліку в Управління соціального захисту населення Маріупольської міської ради, їй призначена допомога по догляду за дитиною до досягнення ним трирічного віку у розмірі 130,00грн.

Враховуючи те, що позивач не є застрахованою особою в розумінні Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», то й положення вказаного Закону не розповсюджуються на вказані правовідносини.

Таким чином, у цій справі спір виник щодо виплати допомоги на сина, особі, яка не застрахована у системі соціального загальнообов'язкового державного соціального страхування, то за таких обставин відносини щодо виплати допомоги такій особі у зазначеному періоді регулюються нормами спеціального Закону, яким є Закон України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", відповідно до статті 15 якого допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Відповідачем позивачу виплата допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку призначена і виплачена за період з 28 травня 2013 року по 31 січня 2014 року у розмірі 130 грн. (а. с. 16).

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо неправомірності дій відповідача по виплаті позивачу допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі, встановленому Постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751 «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми» за період з 24 березня 2014 року до 31 червня 2014 року, а ні на підставі положень ст. 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", оскільки Закон має вищу юридичну силу ніж Постанова Кабінету Міністрів України, його дія зупинена не була і він підлягає виконанню відповідними суб'єктами в тому числі і відповідачем.

Однак, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог за період з 01 липня 2014 року по 03 квітня 2015 року, виходячи з наступного.

Відповідно до пп. 4 п. 7 розділу ІІ Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні»

від 27 березня 2014 року № 1166-VII, який набув чинності (в цій частині) з 01 липня 2014 року виключено розділ IV «Допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку» Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», у т.ч. ст. 15 цього Закону.

З врахуванням викладеного, колегія суддів дійшла до висновку про наявність підстав для зміни постанови суду першої інстанції згідно ст. 201 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: зміни кінцевої дати задоволення позовних вимог з 03.04.2015 року на 01.07.2014 року.

На підставі наведеного, керуючись статтями 184, 195, 197, п.2 ч. 1ст. 198, 201, ч. 2 ст. 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Маріупольської міської ради на постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 03 квітня 2015 року у справі № 263/1715/14-а - задовольнити частково.

Постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 03 квітня 2015 року у справі № 263/1715/14-а - змінити.

В абзаці третьому резолютивної частини постанови Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 03 квітня 2015 року у справі № 263/1715/14-а замінити дату «03.04.2015 року» на дату «01 липня 2014 року».

В решті постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 03 квітня 2015 року у справі № 263/1715/14-а - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь в справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Судді І.В. Геращенко

Т.Г. Арабей

І.В. Сіваченко