Справа № 6669/09
Суддя: Поплавський В.Ю.
Дата ухвалення: 2010-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" квітня 2010 р. справа № 2а-91/08

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Поплавського В.Ю.

суддів: Сафронової С.В. Уханенка С.А.

при секретарі судового засідання: Литовченко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу

Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Дніпровської районної ради м. Дніпродзержинська на постанову Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 18 грудня 2008 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Дніпровської районної ради м. Дніпродзержинська про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити виплати одноразової допомоги, -

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2008 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Дніпровської районної ради м. Дніпродзержинська в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив визнати неправомірними дії відповідача в частині нарахування та виплати позивачу одноразової компенсації та щорічної допомоги на оздоровлення в розмірах значно нижчих ніж передбачено ст. 48 Закону України від 28.02.1991р. №796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»(надалі по тексту Закон №796) та Законами України Про державний бюджет на 2004 -2007 роки, якими визначені мінімальні розміри заробітної плати; стягнути з відповідача зазначені суми у розмірі 25717,06 грн.

Постановою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 18 грудня 2008 року позов задоволено частково: визнані неправомірними дії відповідача відносно нарахування одноразової компенсації за шкоду заподіяну здоров'ю, при встановленні позивачу другої групи інвалідності у 2007 році, та одноразової допомоги на оздоровлення, передбаченої ст. 48 Закону №796; стягнуто з відповідача на користь позивача недоотриману суму різниці одноразової компенсації за шкоду заподіяну здоров'ю, при встановленні йому другої групи інвалідності у 2007 році в розмірі 6805,20 грн. та 1590 грн. недоотриманої суми одноразової допомоги на оздоровлення за 2007 рік, а всього - 8395,20 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду, оскільки вона винесена з порушенням норм матеріального права та ухвалити нове рішення по справі, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, а також правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1-ї категорії та перебуває на обліку у відповідача з 2004 року як інвалід третьої групи, а з 2007 року, як інвалід другої групи інвалідності у зв'язку з захворюванням пов'язаним з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Згідно довідки відповідача в 2004 році позивачу, як інваліду 3 групи було виплачено одноразову компенсацію за шкоду заподіяну здоровю, як особі, яка стала інвалідом внаслідок Чорнобильської катастрофи у розмірі 189,60 грн., а у 2007 році при встановленні позивачу 2 групи інвалідності йому була виплачена різниця у компенсаціях у розмірі 94,80 грн. Також позивачу протягом 2004 - 2008 років нараховувалася щорічна допомога на оздоровлення у розмірах відповідно до підпункту «є»пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів від 26.07.1996 року №836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»та Постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року №562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в наступних розмірах: у 2004 році - не звертався; 08.11.2005 року - 90,00 грн.; у 2006 році - не звертався; 26.04.2007 року - 90,00 грн.; 16.09.2008 року - 120,00 грн.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі №796.

Відповідно до ч.1,2 ст. 48 Закону №796 (в редакції закону, яка діяла на момент спірних правовідносин) одноразова компенсація особам, які стали інвалідами, та сім'ям, які втратили годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, виплачується: інвалідам 2 групи - 45 мінімальних заробітних плат; інвалідам 3 групи - 30 мінімальних заробітних плат. У разі встановлення вищої групи інвалідності, інвалідам виплачується різниця в компенсаціях.

Пунктом 30 ст. 71 Законом України "Про Держаний бюджет України на 2007 рік" №489-V, було зупинено на 2007 рік дію абзаців 2-7 частин першої та четвертої ст. 48 Закону України № 796-ХІІ. Проте, рішенням Конституційного суду України № 6-рп від 09 липня 2007 року п. 30 ст. 71 Закону України №489-V, було визнано неконституційним, та поновлено дію статті 48 Закону № 796 з 09 липня 2007 року.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що 16.11.2007 року позивачу необхідно було нарахувати та виплатити різницю у компенсаціях при встановленні 2 групи у відповідності до вимог ст. 48 Закону №796, проте, суд першої інстанції при розрахунку не прийняв до уваги положення ч. 3 цієї статті, відповідно до якої виплата здійснюється з мінімальної заробітної плати, яка склалася на момент встановлення інвалідності чи втрати годувальника.

Згідно довідки МСЕК Дніпропетровської області серії ДНА-02 №019609 позивачу було встановлено другу групу інвалідності 27 вересня 2007 року, тобто при розрахунку слід використовувати розмір мінімальної заробітної плати, який діяв на цей час.

16.11.2007 року позивачу була виплачена різниця у компенсаціях при встановленні 2 групи інвалідності у розмірі 94,80 грн.

Статтею 76 Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік" від 19.12.2006 № 489-V встановлено розмір мінімальної заробітної плати з 1 липня 2007 року у розмірі 440 гривень.

Таким чином, відповідачем безпідставно не було виплачено позивачу різницю у компенсаціях у розмірі: (45-30) х 440 грн. 94,80 грн. = 6505,20 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону № 796 (в редакції від 20.06.1996 року) передбачена щорічна допомога на оздоровлення в таких розмірах: інвалідам І і ІІ групи пять мінімальних заробітних плат; інвалідам ІІІ групи, дітям інвалідам чотири мінімальні заробітної плати; учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії - пять мінімальних заробітних плат; 3 категорії три мінімальні заробітні плати.

Дію абзацу другого, третього, четвертого, пятого, шостого, сьомого частини четвертої статті 48 Закону №796 зупинено на 2006 рік в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати згідно із Законом України від 20.12.2005 № 3235-IV «Про Державний бюджет України на 2006 рік».

Дію абзацу другого, третього четвертого, пятого, шостого, сьомого частини четвертої статті 48 Закону №796 зупинено на 2007 рік в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати згідно із Законом України від 19.12.2006 № 489-V. Проте, зупинення дії абзацу другого, третього, четвертого, пятого, шостого, сьомого частини четвертої статті 48 на 2007 рік, передбачене пунктом 30 статті 71 Закону України від 19.12.2006 № 489-V, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 № 6-рп/2007. Таким чином, дію ч. 4 ст. 48 Закону №796 було відновлено з 09 липня 2007 року.

Згідно довідки відповідача виплата щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2007 рік була проведена в квітні 2007 року, коли дія ст.48 Закону № 796-ХІІ відповідно до Закону України "Про Державний бюджет на 2007 р." була зупинена.

Отже, на час виплати спірної суми за 2007 р. діяли два рівнозначні Закони, а саме: Закон №796 та Закон України "Про Державний бюджет України на 2007 рік". Виходячи з пріоритетності дії Закону того, який прийнятий пізніше та що суб'єкти владних повноважень зобов'язані діяти лише на підставі і в межах наданих повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та іншими Законами України, відповідач при нарахуванні позивачу допомоги на оздоровлення у квітні 2007 р. повинен був застосовувати положення діючого на той період Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 р.", оскільки зупинення дії ст.48 Закону № 796-ХІІ відповідно до Закону України №498-V визнане неконституційним рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 р.

Таким чином, дії відповідача по виплаті щорічної грошової допомоги у розмірах, встановлених Законом України "Про державний бюджет України на 2007 рік", не можна визнати неправомірними, оскільки норми вказаного закону мають пріоритет над нормами Закону №796 на час виплати вказаної допомоги. Отже, постанова суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог щодо виплати щорічної грошової допомоги за 2007 рік підлягає скасуванню, а в задоволенні цих позовних вимог слід відмовити.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно застосував положення ст. ст. 99, 100 КАС України та правомірно відмовив в задоволенні позовних вимог щодо стягнення щорічної допомоги на оздоровлення за 2004-2006 роки, а тому постанову суду в цій частині слід залишити без змін.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України підставою для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було допущено порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому постанову суду в частині зазначення суми різниці одноразової компенсації за шкоду заподіяну здоровю позивача слід змінити, а в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми недоотриманої одноразової щорічної грошової допомоги на оздоровлення - скасувати.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Дніпровської районної ради м. Дніпродзержинська задовольнити частково.

Постанову Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 18 грудня 2008 року скасувати в частині визнання неправомірними дій Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Дніпровської районної ради м. Дніпродзержинська щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення за 2007 рік, передбаченої ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»та в частині стягнення з Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Дніпровської районної ради м. Дніпродзержинська на користь ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення за 2007 рік у сумі 1590 грн. та відмовити в задоволені цих вимог.

Змінити абзаци другий та третій резолютивної частини постанови Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 18 грудня 2008 року, виклавши їх в наступній редакції:

«Визнати неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Дніпровської районної ради м. Дніпродзержинська щодо нарахування та виплаті ОСОБА_1 різниці в компенсаціях учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Дніпровської районної ради м. Дніпродзержинська нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоотриману різницю в компенсаціях відповідно до вимог ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»у розмірі 6505,20 грн. (шість тисяч пятсот пять грн. 20 коп.).»

В іншій частині постанову суду залишити без змін.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців у відповідності до ст. 325 ЦПК України.

Повний текст виготовлено 21 липня 2010 року.

Головуючий: В.Ю. Поплавський

Судді: С.А. Уханенко

ОСОБА_2