Справа № 2-а-65/11
Суддя: Потапов О. О.
Дата ухвалення: 2011-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Віньковецький районний суд
Справа № 2-а-65/11
Постанова

25 лютого 2011 року смт Віньківці.

Віньковецький районний суд Хмельницької області у складі головуючого судді Потапова О.О.

при секретарі Приймак Л.О.

за участю сторін:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом : ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Віньковецькому районі Хмельницької області

про визнання незаконною відмову у призначенні пенсії за вислугу років та зобов'язання вчинення дій,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1. звернулась до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Віньковецькому районі Просить визнати незаконною відмову фонду в призначенні пенсії за вислугу років та зобов'язати відповідача зарахувати до спеціального стажу роботу, яка дає право для призначення пенсії за вислугу років на посаді завідуючої дитячого садка колгоспу «Дружба народів с. Петрашівка Віньковецького району. Призначити з 24 грудня 2010року пенсію за вислугу років відповідно до п.»е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Вона зазначила, що свою трудову діяльність як працівник освіти розпочала з 6 серпня 1985року. Була прийнята на посаду завідуючою дитячого садка колгоспу «Дружба нородів» с.Петрашівка Віньковецького району Хмельницької області .

До 10 вересня 1993року займала вказану посаду. За цей час колгосп ім.. Петровського реорганізувався в Колективне сільськогосподарське підприємство «Дружба народів».

В червні 1989року вона пішла в декретну відпустку, а після народження дитини 10 серпня 1989року перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, - до 10 серпня 1992року. Повернувшись на попередню роботу .

10 вересня 1993року вона звільнилася в зв»язку з переходом на роботу у Петрашівську школу I-Ш ступенів, у якій пропрацювала на посаді вихователя групи продовженого дня і вчителя молодших класів.

В подальшому працювала на педагогічній посаді до 24 грудня 2010р. ЇЇ загальний безперервний трудовий стаж як працівника освіти становить 25 років і 4 місяці. Це дає їй право на отримання пенсії за вислугу років.

Відповідач відмовив їй в призначені пенсії, про що зазначив у листі від 30.12.2010 року. Відмову вона вважає неправомірною.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі просили їх задовольнити, пославшись на ст. 181 КЗпП, на показання свідків по спільній роботі з ОСОБА_1 і на зміни в трудовому законодавстві яка стосувались жінок, що народили дітей і доглядали за ними до досягнення трьохрічного віку.

Представник відповідача в судове засідання не з»явився. Проти позову заперечував. В запереченні зазначив, що згідно поданих документів ОСОБА_1 нараховано 27 років 8 міс.25д. загального стажу роботи. Із них спеціального стажу 22 роки 10 міс.21 день. Не вистачає їй для призначення пільгової пенсії 2 роки 1 місяць 9 днів. Стаж її пораховано відповідно до ст. 56 Закону «Про пенсійне забезпечення» як особі , що працювала в колгоспі і не виконала без поважних

причин встановленого мінімуму трудової участі. Також відсутні протоколи підтверджуючі перебування її в декретній відпустці до 3-х річного віку дитини.

Існують розбіжності між записами в трудовій і стажовій книжках, а показання свідків може застосовуватись лише в надзвичайних ситуаціях.

Вислухавши пояснення позивача, його представника , дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази судом встановлено наступне.

Із запису в трудовій книжці Душкевич ( закреслено)ОСОБА_1 свою трудову діяльність як працівник освіти розпочала з 6 серпня 1985року, - прийнята на посаду завідуючою дитячого садка колгоспу ім.. Петровського с.Петрашівка Віньковецького району Хмельницької області .

До 10 вересня 1993 року вона займала вказану посаду, про що також зазначено у трудовій книжці.. За цей час колгосп ім.. Петровського реорганізувався в колективне сільськогосподарське підприємство «Дружба народів».

В червні 1989року вона знаходилась в декретній відпустці, а після народження дитини 10 серпня 1989року і закінчення декретної відпустки перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, - до 10 серпня 1992року.

Ця обставина підтверджується свідоцтвом про народження двох дітей : Тетяни - 04.11.1987 року та Ганни ІНФОРМАЦІЯ_1. Показаннями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 які знають по спільній роботі позивачку.

Судом не приймається позиція відповідача, що зазначені обставини не можуть бути підтверджені показанями свідків, оскільки п. 18 Постанови Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993року№637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу при призначенні пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» надає можливість підтверджувати трудовий стаж показаннями свідків у зв»язку з ліквідацією підприємства без правонаступника.

Окрім цього ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зазначає, основним документом для підтвердження трудового стажу є трудова книжка, а в ній зазначається, що позивач у спірний період перебувала в трудових відносинах з колгоспом та КСП.

В період перебування у відпустці позивачки, а саме 20 березня 1991 року Верховною Радою Української РСР було прийнято Закон яким у ст.ст. 179,181 КЗпПУ внесено зміни за якими тривалість відпустки по догляду за дитиною і відпустки без збереження заробітної плати по догляду за дитиною збільшувалася відповідно до двох і трьох років. Із січня 1992року частково оплачувана відпустка по догляду за дитиною надавалася жінкам до досягнення дитиною віку трьох років. Такого роду відпустки надавалися за заявою жінки чи інших осіб, зазначених в частині четвертій ст. 179 Кодексу і оформлялися наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого органу. Крім того за вказаними нормами названі відпустки зараховувалися як в загальний, так і в безперервний стаж роботи за спеціальністю.

Зазначемо і те, що перед цим Рада Міністрів СРСР і ВЦРПС своєю постановою від 22 серпня 1989 р. за № 677 "Про збільшення тривалості відпусток жінкам, що мають малолітніх дітей" збільшили (в Україні з 1 липня 1990 р.) тривалість частково оплачуваної відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею віку півтора роки. З 1 грудня 1989 р. тривалість додаткової відпустки без збереження заробітної плати з догляду за дитиною була збільшена до досягнення нею трирічного віку. Ця додаткова відпустка зараховувалась у загальний та безперервний стаж, а також у стаж роботи за спеціальністю.

Відповідно до ст.181 КЗпП України відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку та відпустка без збереження заробітної плати ( частини третя і шоста ст. 179 цього кодексу) зараховуються як в загальний так і в безперервний стаж роботи і в стаж роботи по спеціальності.

Відповідно до ст.92 Конституції України виключно законами України встановлюються форми і види пенсійного забезпечення. За таких обставин суд не приймає заперечення відповідача який посилається на підзаконні акти.

Із вказаних правових норм слідує, що позивачці слід зарахувати в безперервний стаж роботи період не визнаний відповідачем з 05.10.1989 року по 10.08.1992 рік, оскільки в цей період позивач перебувала у відпустці по догляду за дитиною і знаходилась в трудових відносинах з колишнім колгоспом.

Наявність виправлень на які вказує відповідач , а саме:

- в стажовій книзі у 1985 році в графі «встановлений мінімум» написано «210», закреслено і зверху написано «Ї37», в трудовій книжці - «137»;

- у 1987 році і в стажовій книзі і в трудовій допущено виправлення на «294» ;

- у 1993 році в стажовій книзі встановлений мінімум виправлений на «260», - кількість відпрацьованих л/днів

в стажовій книзі співпадають із записами трудової книжки. Але є розбіжності між сумою зароблених грошей за рік:

у стажовій книзі вона становить «118680,00», в трудовій книжці - «89680» ;

- в стажовій книзі запис «декретна відпустка» зроблений проти 1988 року і 1989 року, а в трудовій у 1990-1991p.,

не може слугувати підставою дял відмови у призначені пенсії, оскільки відповідно до ст. 71 ч.2. КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб»єкта владних повноважень бов»язок щодо доказування правомірності свого рішення , дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач посилається тільки на виправлення, але не надав доказів про те, що позивач не відпрацювала встановленого мінімуму, за таких обставин його аргументи проти позову не ґрунтуються на зазначеній нормі права.

На підставі ст.ст. 92, 124 Конституції України, керуючись ст.ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати незаконною відмову управління Пенсійного фонду України в Віньковецькому районі Хмельницької області від 30 грудня 2010 року у призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Віньковецькому районі Хмельницької області зарахувати до спеціального стажу роботи, який дає право для призначення пенсії за вислугу років період роботи з 05.10.1989 року по 10.08.1992 рік на посаді вихователя дитячого садка та призначити з 30 грудня 2010 року ОСОБА_1 пенсію за вислугу років.

Постанова набирає законної сили в порядку встановленому ст.254 КАС України та може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду в порядку і строки, передбачені ст.186 КАС України.

Суддя ____________