Справа № 21423/09
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2010-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" лютого 2010 р. справа № 2а-746/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Сафронової С.В.

суддів: Поплавського В.Ю. Уханенка С.А.

при секретарі судового засідання: Литовченко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Нікопольської міської ради на постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 травня 2009 року

у адміністративній справі № 2а-746/09 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Нікопольської міської ради про визнання бездіяльності протиправною, стягнення допомоги,-

в с т а н о в и л а :

Постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 травня 2009 року позов ОСОБА_1 задоволено частково, визнано протиправною виплату Управління праці та соціального захисту населення Нікопольської міської ради щодо нарахування та виплати державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку позивачці за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та зобовязано відповідача зробити позивачці перерахунок фактично отриманої суми щомісячної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року згідно ч.1 ст.15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» від 21 листопада 1992 року з урахуванням встановлених статтею 62 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік»від 19 грудня 2006 року розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років та виплатити не донараховані суми щомісячної допомоги. В іншій частині позовних вимог судом відмовлено.

Вказана постанова суду першої інстанції оскаржена відповідачем по справі з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права, у звязку з чим Управління просить скасувати судове рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову.

При перегляді справи в апеляційному порядку колегією суддів встановлено, що предметом спору по даній справі є дії відповідача, якими порушені права позивачки на отримання державної допомоги при народженні дитини та допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у період 2007 р. у розмірах, що були визначені ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми»в редакції, що діяла до набрання законної сили Законом України «Про державний бюджет України на 2007 рік».

З матеріалів справи вбачається, що позивачка перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Нікопольської міської ради, яким їй призначена та виплачувалася у 2007 році державна допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, що розраховувалася відповідачем відповідно до положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік».

Законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в частині підтвердження права позивачки на отримання щомісячної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі прожиткового мінімуму встановленого для дітей віком до 6 років починаючи з дня прийняття Конституційним Судом України Рішення № 6-рп/07 від 09.07.2007 р. до кінця грудня місяця 2007 року є беззаперечним, оскільки це право підтверджено вказаним Рішенням Конституційного Суду України, яким визнані неконституційним положення п.14 ст.71 та ч.2 ст.56 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік», що змінювали розмір допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Враховуючи, що вказане рішення Конституційного суду України має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статті зазначеного закону, що визнані неконституційними, суд першої інстанції правильно встановив, що при розрахунку розміру допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідачу слід було керуватися ст.15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми»в редакції діючій до набрання законної сили Законом України «Про державний бюджет України на 2007 рік», згідно якої: допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Відповідно до ч.2 ст.150 Конституції України до повноважень Конституційного Суду України належить: офіційне тлумачення Конституції України та законів України. З питань, передбачених цією статтею, Конституційний Суд України ухвалює рішення, які є обов'язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені.

Згідно п.2 Рішення Конституційного Суду України № 15-рп/2000 від 14.12.2000 р. положення наведеної норм Конституції України щодо виконання рішень Конституційного Суду України необхідно розуміти так, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані за цими рішеннями неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що відповідно до частини другої статті 152 Конституції України втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Положеннями ч.2 ст.70 Закону України «Про Конституційний Суд України»щодо порядку виконання рішень, висновків Конституційного Суду України треба розуміти як право Конституційного Суду України у разі необхідності визначити у своєму рішенні, висновку порядок і строки його виконання та покласти обов'язок на відповідні державні органи забезпечити це виконання. При цьому незалежно від того, чи визначено в рішенні, висновку Конституційного Суду України порядок його виконання, відповідні державні органи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскарженим.

Отже, з 9 липня 2007 року відновлена дія статті 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» від 21 листопада 1992 року № 2811-ХІІ, за якою допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Статтею 62 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»затверджений на 2007 рік прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 434 гривні, з 1 квітня - 463 гривні, з 1 жовтня - 470 гривень.

Таким чином, починаючи з дня звернення позивачки з відповідною заявою до УПСЗН у липні 2007 року та по 31.12.2007 року при здійсненні їй виплати допомоги сім'ям з дітьми, відповідач зобовязаний був керуватись зазначеними сумами.

З огляду на встановлені судом першої інстанції фактичні обставини справи та обрану правову позицію, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та для скасування рішення суду першої інстанції чи прийняття нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть слугувати підставою для скасування судового рішення та для відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 з підстав помилкового розуміння відповідачем норм чинного законодавства.

Наведені відповідачем в клопотанні доводи щодо пропущення позивачкою строку звернення до суду за захистом своїх прав, колегія суддів не вважає підставою для скасування рішення суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідач по справі був обізнаний про надходження до провадження суду адміністративного позову ОСОБА_1 та про час, день і місце судового розгляду зазначеного позову, що підтверджується заявою про розгляд справи без участі представника територіального органу УПСЗН (а.с.22).

Відповідно до положень частини 1 статті 100 КАСУ пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Проте, з матеріалів справи вбачається, що відповідачем до суду першої інстанції подавалося заперечення проти позову, в якому не було клопотання про застосування до позивачки положень ст.99 КАС України у звязку з пропуском нею річного строку звернення до адміністративного суду (а.с.21-22).

За наведених обставин, судом першої інстанції правильно було вирішено спір по цій справі на підставі зясованих в судовому засіданні обставин та наявних в матеріалах справи доказів. При цьому, колегія суддів звертає увагу, що адміністративний суд позбавлений процесуальної можливості за власною ініціативою вирішувати питання щодо пропущення строку звернення позивача до суду.

Відповідач не був позбавлений можливості в своїх письмових запереченнях проти позову навести ті обставини, що викладені в письмовому клопотанні до апеляційного суду, у тому числі і щодо обізнаності позивачки про порушення своїх прав з публікації в місцевій газеті ще у серпні 2007 року.

Оскільки у вказаному клопотанні відповідача йдеться про публікацію в місцевій газеті статті начальника УПСЗН ОСОБА_2 з відповідними розясненням у звязку з прийняттям Конституційним Судом України Рішення № 6-рп від 09.07.2007 року, колегія суддів керуючись приписами статті 195 КАСУ не може сприймати ці доводи відповідача, як нові докази, які не були відомі та не надані під час розгляду справи в суді першої інстанції, або як докази, що були необґрунтовано відхилені судом першої інстанції, чи були дослідженні цим судом з порушенням вимог КАСУ.

Неналежне виконання відповідачем своїх процесуальних обовязків та неналежне користування своїми правами під час розгляду справи в суді першої інстанції не може слугувати підставою для скасування законного та обґрунтованого судового рішення.

За вищенаведених обставин та керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.205, ст.206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Нікопольської міської ради залишити без задоволення, постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 травня 2009 року залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з дня виготовлення її тексту у повному обсязі.

Ухвала суду в повному обсязі виготовлена 19 лютого 2010 року.

Судді Сафронова С.В.

ОСОБА_3

ОСОБА_4