Справа № 22708/09
Суддя: Поплавський В.Ю.
Дата ухвалення: 2010-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" квітня 2010 р. справа № 2а-272/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Поплавського В.Ю.

суддів: Сафронової С.В. Уханенка С.А.

при секретарі судового засідання: Литовченко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області, третя особа: Старший інспектор ДПС взводу супроводження старший лейтенант міліції ОСОБА_2 про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и л а:

В травні 2009 року позивач звернувся до суду з позовом до ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області та просив скасувати постанову АЕ 115051 по справі про адміністративне правопорушення від 17 березня 2009 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 грн. та адміністративне провадження закрити.

Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2009 року у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити його позовні вимоги.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 17.03.2009 року позивач, керуючи автомобілем «Опель Омега», державний номер АЕ 0525ВА та який належить йому на праві власності відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу АЕ0525ВА від 28.09.2008р., рухаючись по Кайдацькому мосту в м. Дніпропетровську, перевищив встановлену швидкість дорожнього руху в населеному пункті 60 кв/г рухаючись зі швидкістю 89 км/г, згідно показу вимірювача швидкості «Візир»в звязку з чим старшим інспектором ДПС взводу супроводження старшим лейтенантом міліції ОСОБА_2 було винесено постанову про адміністративне правопорушення сер. АЕ №115051 від 17 березня 2009 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу розміром 300 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що причиною складання відносно позивача постанови про адміністративне правопорушення було порушення ним правил дорожнього руху, а складання постанови про адміністративне правопорушення входить до функціональних обовязків інспектора дорожньо-патрульної служби.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вимогами ст. 280 КУпАП, прямо передбачено, які саме обставини підлягають зясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Так, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається, що порушення було встановлено інспектором ДАІ з використанням відеозаписуючого вимірювача швидкості «Візир»(а.с.4). Протокол про адміністративне правопорушення не складався, особа правопорушника не встановлювалася, пояснення від порушника не відбиралися.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачено, що за порушення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину передбачена відповідальність у вигляді штрафу від п'ятнадцяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, до якої і був притягнутий позивач.

Відповідно до ст. 258 КУпАП посадові особи органів ДАІ мають право застосовувати безпротокольну форму фіксації адміністративних правопорушень та розглядати справи без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у разі виявлення правопорушень у сфері дорожнього руху, зафіксованих за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до ст. 141 КУпАП у разі фіксації правопорушення працюючими в автоматичному режимі спеціальними технічними засобами, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису притягаються власника (співвласники) транспортних засобів.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах»інформація , яка є власністю держави, або інформація з обмеженим доступом (до якої відноситься інформація, отримана за допомогою приладу «Візир») повинна оброблятися в автоматизованій системі із застосуванням комплексної системи захисту інформації (КСЗІ) з підтвердженою відповідністю. Тобто, перед застосуванням на території України «Візир»повинен був пройти державну експертизу в Держслужбі спецзвязку і захисту інформації України.

Проте, відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції не взяв до уваги, що прилад «Візир»не є автоматичним засобом фото- або відео фіксації, оскільки він знаходиться у співробітника ДАІ, управляється ним безпосередньо або через компютер (визначаються ті параметри, які фіксуються приладом, такі як швидкість, обєкт зйомки, його режим і т.п.).

Таким чином, застосування цього технічного засобу як підстави для безпротокольної форми фіксації адміністративних правопорушень та розгляду справ у відсутності особи, що притягуються до адміністративної відповідальності, суперечить вимогам статей 258, 254, 268 КУпАП і суттєво порушує конституційні права громадян.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що відповідач, в даному випадку, зобов'язаний був скласти протокол про адміністративне правопорушення.

Крім того, статтею 268 КУпАП встановлено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто, необхідними елементами адміністративного правопорушення є протиправність та винність особи.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, та іншими документами.

Колегія суддів вважає, що в порушення ст.ст. 251, 268 КУпАП відповідачем не надано доказів, на підставі яких була б встановлена наявність в діях позивача складу правопорушення, яке передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП,

З доданого до постанови фотознімку (а.с. 5) неможливо достовірно встановити, де саме скоєне правопорушення, які дорожні знаки встановлені в цьому місці. Отже, фотознімок швидкості руху транспортного заходу, а саме 0,89 км/ч, є єдиним доказом та не може вважатися достовірним з огляду на те, що прилад «Візир»не пройшов державну експертизу в Держслужбі спецзвязку і захисту інформації України. Крім того, відсутні данні, що данний прилад виміру швидкості використовувався у автоматичному режимі, як це передбачено ст..14-1 КУпАП.

Таким чином, відповідачем не було зясовано усіх обставин у адміністративній справі та не було обґрунтовано своїх дій щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 7 КАСУ передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Отже, в діях позивача відсутні ознаки адміністративного правопорушення, а тому немає підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності, яка передбачена ч.1 ст. 122 КУпАП.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що постанова суду ухвалена з порушенням вимог процесуального права і підлягає скасуванню, а позовні вимоги позивача необхідно задовольнити.

Враховуючи допущені суб'єктом владних повноважень процедурні помилки під час вирішення питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а також порушення процедури притягнення та накладення адміністративного стягнення, колегія приходить до висновку про незаконність постанови старшого інспектора ДПС ОСОБА_2 від 17 березня 2009 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності по ч.1 ст.122 КУпАП.

Враховуючи час, який пройшов з моменту вчинення правопорушення, на підставі ст. 247 п.7 КУпАП необхідно закрити провадження по матеріалу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за спливом двомісячного терміну від часу події, яка зафіксована в протоколі 17 березня 2009 року.

Керуючись п.3 ч.1 ст. 198, ч.1 ст. 203 КАС України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2009 року скасувати.

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати постанову про адміністративне правопорушення від 17 березня 2009 року про накладення на ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 6 липня, який мешкає в АДРЕСА_1, адміністративного штрафу в розмірі 300 грн. за порушення ч.1 ст.122 КУпАП.

Провадження по матеріалу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 по ст..122 ч.1 КУпАП закрити на підставі ст. 247 п.1 КУпАП.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з моменту складення у повному обсязі.

Постанова суду у повному обсязі складена 5 липня 2010 року.

Головуючий: Поплавський В.Ю.

Судді: Сафронова С.В.

ОСОБА_3