Справа № 12981/09
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2010-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" лютого 2010 р. справа № 2а-333/09 Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді: Баранник Н.П.
суддів: Мірошниченка М.В. Юхименка О.В.
розглянула в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Мелітополі Запорізької області на постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізького області від 31 березня 2009 року у справі № 2-а-333/2009 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Мелітополі Запорізької області про визнання дій протиправними та стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги, -
ОСОБА_1 звернулася до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізького області з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Мелітополі Запорізької області, в якому просила відновити пропущений строк для звернення до суду за захистом порушених прав, свобод та інтересів за період з 01.01.2006р. до 01.12.2007р., зобовязати відповідача здійснити перерахунок, обчислюючи з урахуванням підвищення в розмірі 30% визначеної відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»мінімальної пенсії за віком, стягнути з відповідача недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу з 01.01.2006 р. до 01.12.2008р в сумі 3789 грн.10 коп..
Постановою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізького області від 31.03.2009р. (суддя Полєва С.Ф.) поновлено строк на звернення до суду з адміністративним позовом, позов задоволено частково, визнано незаконними дії відповідача, зобовязано відповідача донарахувати недосплачену суму щомісячної державної соціальної допомоги «дітям війни»за період з липня по грудень місяць 2007р., та з травня по листопад місяць 2008 р., в іншій частині позову відмовлено.
Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволені позовних вимог в повному обсязі.
Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст. 197 КАС України в порядку письмового провадження.
Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Предметом спору у даній адміністративній справі є право позивача на отримання передбаченого ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком та захист цього права від порушень з боку органів пенсійного фонду, які полягають у бездіяльності субєкта владних повноважень, уповноваженого державою на надання визначених Законом України «Про соціальний захист дітей війни» пільг.
Як встановлено під час розгляду справи та підтверджено матеріалами справи, позивач відповідно до ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», який набрав чинності з 01.01.2006р., набув статусу «дитини війни», що надає йому право на отримання пільг та державної соціальної підтримки, встановлених Законом України «Про соціальний захист дітей війни», у тому числі право на підвищення пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком.
Виходячи з норм ст.58 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», п.15 Положення «Про Пенсійний фонд України», ст.ст. 21, 22, 87 Бюджетного кодексу України, обовязок по нарахуванню та виплаті доплати до пенсії, яка передбачена ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», покладено на відповідні територіальні управління Пенсійного фонду України за місцем проживання позивача.
Позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Мелітополі Запорізької області.
Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з 01.01.2006р. дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.
Законом України «Про Державний бюджет на 2006 рік»від 20.12.2005р. дію ст.6 зазначеного вище Закону на 2006 рік зупинено.
Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет на 2006 рік»від 19.01.2006р. до статті 110 Закону України «Про Державний бюджет на 2006 рік»було внесено зміни, якими встановлено, що пільги дітям війни, передбачені ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», у 2006 році запроваджуються поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету.
Проте, у 2006 році пільги, встановлені ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», запроваджені не були.
Закони України «Про Державний бюджет на 2006 рік»та «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет на 2006 рік»від 19.01.2006р. неконституційними не визнані та діяли протягом 2006 року.
Таким чином, відповідно до вищезазначених законів, у відповідача не було підстав нараховувати та сплачувати позивачу доплату до пенсії, передбачену ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», оскільки до 19.01.2006р. дію відповідної норми було зупинено, а потім передбачені нею виплати не запроваджені, тобто умови для виплати державної соціальної допомоги дітям війни не настали.
Стосовно підвищення пенсії дітям війни у 2007 році, п.12 ст.71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік», з метою приведення окремих норм законів у відповідність із цим Законом, зупинено дію ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»на 2007 рік з урахуванням статті 111 цього Закону.
Статтею 111 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» установлено, що у 2007 році підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у розмірі 50 відсотків від розміру надбавки, встановленої для учасників війни.
Рішенням Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09.07.2007р. положення пункту 12 статті 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» з урахуванням статті 111 цього Закону визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційними).

Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»статтю 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» змінено, встановлено, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни, тобто 10% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (ст.14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту»).

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008р. у справі № 1-28/2008 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 41 розділу II Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", яким внесено зміни до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Виходячи з наведених норм, п.2 Рішення Конституційного Суду України № 15-рп/2000 від 14.12.2000р., в якому міститься розяснення, що закони та інші правові акти або їх окремі положення, визнані рішеннями Конституційного Суду України неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що відповідно до ч.2 ст. 152 Конституції України втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, керуючись ч.3 ст.150 Конституції України, колегія суддів вважає, що позивачу повинно здійснюватись нарахування та виплата підвищення на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком в періоди з 09.07.2207р по 31.12.2007р та з 22.05.2008р. по 31.11.2008р..

В даному випадку, суд першої інстанції, визнавши поважною причину пропуску позивачем строку звернення до суду та відновивши цей строк з 01.01.2006р. до 01.12.2007р., мав зобовязати відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу підвищення на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком у 2007р. за період з 09.07.2007р. по 31.12.2007р. включно, а у 2008р. - за період з 22.05.2008р. по 01.12.2008р. включно.

Відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає за необхідне постанову у справі скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги позивача задовольнити частково. Слід визнати неправомірними дії відповідача щодо нездійснення перерахування і виплати позивачу надбавки до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, передбаченої ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, виходячи з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування у 2007р. за період з 09.07.2007р. по 31.12.2007р. включно, а у 2008р. за період з 22.05.2008р. по 01.12.2008р. включно та зобовязати відповідача нарахувати та виплатити позивачу відповідні виплати у 2007р. за період з 09.07.2007р. по 31.12.2007р. включно, а у 2008р. за період з 22.05.2008р. по 01.12.2008р. включно. В іншій частині позову слід відмовити.

На час розгляду цієї справи розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», і згідно цієї норми, мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму встановленого для осіб, які втратили працездатність. Іншого нормативно-правового акту, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Частиною 3 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено застосування мінімального розміру пенсії за віком виключно для визначення розміру пенсій призначених згідно з цим Законом (ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»).

Однак, наявність такої норми за відсутності іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання соціальної допомоги, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Відповідно до ст.64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Таким чином, розмір підвищення до пенсії особам, які мають статус «дитини війни», передбачений ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», повинен обчислюватись, виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, що втратили працездатність, який встановлено чинним законодавством на кожний бюджетний рік.

Статтею 22 Конституції України визначено, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. Таким чином, держава взяла на себе зобов'язання забезпечити реалізацію громадянами своїх конституційних прав.

За змістом ч.1 ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та в інших випадках, передбачених законом. Законом України «Про соціальний захист дітей війни»реалізовано конституційне право на соціальний захист громадян, які мають статус «дитини війни».

Відповідно до ч.2 ст.6 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.

Держава взяла на себе обов'язок щодо виплати позивачу 30% доплати до пенсії та поклала виконання цього обов'язку на центральний орган виконавчої влади - Пенсійний фонд України, який діє через свої місцеві органи, що входять в систему його органів, а останні не вчинили жодної дії для нарахування цих коштів та їх виплати.

Задовольняючи частково позовні вимоги, колегія суддів вважає за можливе поновити позивачу строк для звернення до суду з відповідним позовом та визнає поважною причини пропуску строку з огляду на похилий вік та правову необізнаність позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.197, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Мелітополі Запорізької області - задовольнити частково.

Постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 31 березня 2009 року у справі № 2-а-333/2009 - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Поновити позивачу строк для звернення до суду з позовом.

Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Мелітополі Запорізької області щодо нездійснення перерахування і виплати ОСОБА_1 надбавки до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, передбаченої ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, виходячи з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування у 2007р. за період з 09.07.2007р. по 31.12.2007р. включно, а у 2008р. за період з 22.05.2008р. по 01.12.2008р. включно.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в м. Мелітополі Запорізької області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 відповідні виплати у 2007р. за період з 09.07.2007р. по 31.12.2007р. включно, а у 2008р. за період з 22.05.2008р. по 01.12.2008р. включно.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом одного місяця з моменту отримання до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: Н.П.Баранник

Судді: М.В.Мірошниченко

ОСОБА_2