Справа № 19274/09
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2010-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"11" лютого 2010 р. справа № 2а-9242/08/0470
Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Сафронової С.В.
суддів: Поплавського В.Ю. Уханенка С.А.
при секретарі судового засідання: Литовченко Ю.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційні скарги управління Пенсійного фонду України в місті Нікополі Дніпропетровської області та ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 травня 2009 року
у адміністративні справі № 2а-9242/08/0470 за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в місті Нікополі Дніпропетровської області про визнання дій неправомірними, стягнення суми, зобовязання вчинити дії, -
в с т а н о в и л а :
Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 травня 2009 року позов ОСОБА_1 задоволено частково, визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України в місті Нікополі Дніпропетровської області щодо нарахування та виплати позивачу державної пенсії по інвалідності та додаткової пенсії, як особі, яка віднесена до 1 категорії, у розмірах, менших, ніж передбачено ст. 50 та ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", зобов'язано Управління Пенсійного фонду України місті Нікополь Дніпропетровської області здійснити перерахунок та виплатити заборгованість позивачу з 01.01.2006 року пенсію по інвалідності у розмірі, передбаченому ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", зобов'язано відповідача здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 заборгованість по додатковій пенсії, у розмірі, передбаченому ст. 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з часу віднесення його до 1-ї категорії. У задоволенні решти позовних вимог судом відмовлено.
Постанова суду першої інстанції оскаржена в апеляційному порядку як позивачем так і відповідачем.

Управління Пенсійного фонду України в місті Нікополі Дніпропетровської області на обґрунтування апеляційної скарги посилається на зміни редакції Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що внесенні були Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік»та на неможливість застосування положень ст.28 та Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»під час розрахунку пенсії позивача відповідно до ст..ст.50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга позивача мотивована порушенням судом першої інстанції норм матеріального права, тому просить відмінити рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду в частині відмови у задоволені його вимог та постановити нове рішення, яким зобовязати відповідача здійснювати нарахування додаткової пенсії, як інваліду ІІ групи з розрахунку 350 % мінімальної пенсії за віком та повернути недоотримані кошти з моменту звернення до суду.

Перевіривши за матеріалами справи наведені у скарзі доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги відповідача та позивача задоволенню не підлягають виходячи з таких підстав.

Статтею 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»(далі Закон № 796-ХІІ) передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до частини 4 статті 54 цього Закону (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), якою визначено підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1, та у зв'язку із втратою годувальника, в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів ІІ групи, щодо яких установлено зв'язок із Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими восьми мінімальних пенсій за віком.

Згідно зі статтею 50 зазначеного Закону особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, зокрема інвалідам ІІ групи - у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком. Як передбачено статтею 53 того самого Закону, виплата додаткової пенсії здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Таким чином, вихідним критерієм розрахунку державної та додаткової пенсій виступає мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно зі статтею 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-ІV (далі - Закон № 1058-ІV) встановлюється в розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Як установлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1-ї категорії та є інвалідом ІІ групи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, у звязку з чим одержує пенсію по інвалідності на підставі статті 54 Закону № 796-ХІІ та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, на підставі статті 50 цього Закону.

Розрахунок пенсій позивачу територіальний орган УПФ проводить виходячи із розміру 19 грн 91 коп, установленого постановою Кабінету Міністрів України від 3 січня 2002 року № 1 «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету» (далі - постанова КМУ від 3 січня 2002 року № 1).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, з яким колегія суддів погоджується у повному обсязі, про те, що при розрахунку державної та додаткової пенсій, передбачених статтями 50, 54 Закону № 796-ХІІ, застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений у законі про Державний бюджет України на відповідний рік, виходячи з якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Доводи відповідача щодо неможливості застосування до спірних правовідносин положень статті 28 Закону № 1058-ІV, оскільки це суперечить вимогам частини 3 цієї статті, згідно з якою мінімальний розмір пенсії за віком, установлений абзацом 1 частини 1 тієї самої статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно із цим Законом колегія суддів не може визнати обґрунтованими, бо затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 1997 року № 523 порядок обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи є чинним , її положення стосовно критеріїв обчислення розмірів пенсій відповідають змісту статей 50, 54 Закону № 796-ХІІ. А в пункті 2 постанови від 3 січня 2002 року № 1 Кабінет Міністрів України установив розміри сум, з яких проводиться розрахунок пенсій, усупереч положенням зазначених статей закону, причому ці суми не відповідають розмірам мінімальної пенсії за віком.

При вирішенні спору суд першої інстанцій виходячи із загальних засад пріоритету законів над підзаконними актами обґрунтовано визнав, що при розрахунку державної та додаткової пенсій, передбачених статтями 50, 54 Закону № 796-ХІІ, застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений у законі про Державний бюджет України на відповідний рік, з урахуванням якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Положення частини 3 статті 28 Закону № 1058-IV, на думку колегії суддів, не є перешкодою для застосування зазначеної величини (мінімального розміру пенсії за віком) для розрахунку інших пов'язаних із нею пенсій чи доплат, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого мінімального розміру пенсії за віком, крім передбаченого частиною 1 цієї статті.

Доводи апелянтів щодо необхідності застосування до спірних правовідносин внесені Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»зміни до редакції ст.50 та ст.54 Закону № 796-ХІІ, є безпідставними та колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 р., зазначені зміни визнані неконституційними та відповідно втратили свою чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення

Таким чином, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції щодо необхідності застосування норм спеціального закону у межах спірних відносин законними та обґрунтованими, постанова суду першої інстанції ухвалена з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому зміні або скасуванню не підлягає, апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.205, ст.206 КАС України, колегія суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляційні скарги управління Пенсійного фонду України в місті Нікополі Дніпропетровської області та ОСОБА_1 залишити без задоволення, постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 травня 2009 року залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання законної сили судового рішення апеляційної інстанції.

В повному обсязі ухвала суду виготовлена 16 лютого 2010 року

Судді: Сафронова С.В.

ОСОБА_2

ОСОБА_3