Справа № 5906/09
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2010-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" січня 2010 р. справа № 2а-148/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Сафронової С.В.

суддів: Поплавського В.Ю. Уханенка С.А.

при секретарі судового засідання: Литовченко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційні скарги ОСОБА_1 та Управління праці і соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-міської районної у місті ради міста ОСОБА_2 на постанову Центрально-Міського районного суду міста ОСОБА_2 від 22 травня 2009 року

у адміністративній справі № 2а-148/09 за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення виконавчого Центрально-міської районної ради у місті ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними, стягнення недоплаченої щорічної одноразової допомоги на оздоровлення, -

В с т а н о в и л а :

У лютому 2009 року ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до Управління праці і соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-міської районної у місті ради міста ОСОБА_2 в якому просив визнати не правомірними дії посадових осіб Управління праці і соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-міської районної у місті ради міста ОСОБА_2 щодо не повідомлення його у 2008 році щодо нарахування йому щорічної одноразової допомоги на оздоровлення, як особі, яка постраждала від наслідків аварії на ЧАЕС у 1987 році проводилася з урахуванням виплат, згідно Закону України «Про Державний бюджет України, а не чотири мінімальних заробітних плати та задовольнити його позов у повному обсязі, поновивши його права щодо отримання щорічної одноразової допомоги на оздоровлення довічно згідно статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат, а також просив: визнати, що дії посадових осіб Управління праці і соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-міської районної у місті ради міста ОСОБА_2 порушили Конституцію України, Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»щодо нарахування йому щорічної одноразової допомоги на оздоровлення згідно статті 48 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»і тим самим звузили його Конституційні права, що призвело до погіршення здоровя та втрати грошових виплат у сумі 2010 грн. за 2008 рік та стягнути з Управління праці і соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-міської районної у місті ради міста ОСОБА_2 гроші за недотриману щорічну грошову допомогу на оздоровлення на його користь згідно статті 48 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»у сумі 2010 грн., а судові витрати покласти на відповідача.

05 травня 2009 року позивачем ОСОБА_1 до суду подано уточнений адміністративний позов (а.с.23-24) в якому ним заявлялися вимоги про визнання не правомірними дії посадових осіб Управління праці і соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-міської районної у місті ради міста ОСОБА_2 щодо не повідомлення його у 2008 році та у 2009 році про нарахування йому щорічної одноразової допомоги на оздоровлення, як особі, яка постраждала від наслідків аварії на ЧАЕС у 1987 році проводилася з урахуванням виплат, згідно Закону України «Про Державний бюджет України, а не чотири мінімальних заробітних плати та задовольнити його позов у повному обсязі, поновивши його права щодо отримання щорічної одноразової допомоги на оздоровлення довічно згідно статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат, з 01 січня 2008 року, а також просив: визнати, що дії посадових осіб Управління праці і соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-міської районної у місті ради міста ОСОБА_2 порушили Конституцію України, Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»щодо нарахування йому щорічної одноразової допомоги на оздоровлення згідно статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»і тим самим звузили його Конституційні права, що призвело до погіршення здоровя та втрати грошових виплат у сумі 2010 грн. за 2008 рік і у сумі 2410 грн. за 2009 рік та зобовязати Управління праці і соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-міської районної у місті ради міста ОСОБА_2 гроші за недотриману щорічну грошову допомогу на оздоровлення на його користь згідно статті 48 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»у загальній сумі 4380 грн.

Постановою Центрально-Міського районного суду міста ОСОБА_2 від 22 травня 2009 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково, визнано неправомірними дії Управління праці і соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-міської районної у місті ради міста ОСОБА_2 стосовно відмови у перерахунку і виплати сум щорічної одноразової грошової допомоги на оздоровлення, передбачену статтею 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»та зобовязано Управління праці і соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-міської районної у місті ради міста ОСОБА_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену суму щорічної одноразової допомоги на оздоровлення за 2008 рік з урахуванням суми, що ним отримана, у відповідності з вимогами, встановленими статтею 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»з розрахунку чотирьох мінімальних заробітних плат, встановленому Законом України «Про Державний бюджет України»у відповідному календарному році. Судові витрати у розмірі 3,40 віднесені за рахунок відповідного державного бюджету та відмовлено у задоволені інших вимог позивача.

З зазначеною постановою суду першої інстанції не погодився як позивач так і відповідач, які оскаржили постанову Центрально-Міського районного суду міста ОСОБА_2 від 22 травня 2009 року до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду

Апеляційна скарги позивача мотивована порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело за його твердженням до порушення конституційних прав. Просить скасувати постанову суду першої інстанції в частині відмови у задоволені його вимог та прийняти нову постанову, якою задовольнити його уточнений адміністративний позов у повному обсязі. А саме:визнати не правомірними дії посадових осіб Управління праці і соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-міської районної у місті ради міста ОСОБА_2 щодо не повідомлення його у 2008 році та у 2009 році про нарахування йому щорічної одноразової допомоги на оздоровлення, як особі, яка постраждала від наслідків аварії на ЧАЕС у 1987 році проводилася з урахуванням виплат, згідно Закону України «Про Державний бюджет України, а не чотири мінімальних заробітних плати та задовольнити його позов у повному обсязі, поновивши його права щодо отримання щорічної одноразової допомоги на оздоровлення довічно згідно статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат, з 01 січня 2008 року, а також просив: визнати, що дії посадових осіб Управління праці і соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-міської районної у місті ради міста ОСОБА_2 порушили Конституцію України, Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»щодо нарахування йому щорічної одноразової допомоги на оздоровлення згідно статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»і тим самим звузили його Конституційні права, що призвело до погіршення здоровя та втрати грошових виплат у сумі 2010 грн. за 2008 рік і у сумі 2410 грн. за 2009 рік та зобовязати Управління праці і соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-міської районної у місті ради міста ОСОБА_2 гроші за недотриману щорічну грошову допомогу на оздоровлення на його користь згідно статті 48 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»у загальній сумі 4380 грн.

Апеляційна скарга Управління праці і соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-міської районної у місті ради міста ОСОБА_2 мотивована неврахування судом того, що Управління є розпорядником бюджетних коштів третього рівні і у спірний період діяло відповідно до приписів чинного законодавства та в межах бюджетних призначень на відповідний рік. Просить скасувати постанову суду першої інстанції в частині задоволення вимог позивача та визнати дії Управління правомірними.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи спір по цій справі суд першої інстанції виходив з того, що права позивача порушені відповідачем та підлягають поновленню лише за період 2008 року, оскільки у період 2009 року відповідач діяв на підставі Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік»положення якого не визнавалися неконституційними.

Задовольняючи позов в частині, суд першої інстанції дійшов висновку, що, виходячи із загальних засад пріоритетності законів над урядовими актами, при визначенні розміру щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2008 рік відповідач повинен керуватися ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

При цьому суд правильно звернув увагу на те, що дію вказаної норми на 2008 рік згідно із п.п.11 п.28 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»від 28.12.2007 р було викладено в новій редакції, за змістом якої звужено коло осіб, що мають право на отримання допомоги на оздоровлення та встановлено, що така допомога виплачується в порядку та в розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Разом з тим, суд не придав значення періоду дії вищезазначених змін в часі та даті сплати вказаної допомоги на оздоровлення позивачу у 2008 році, що у даних спірних правовідносинах є ключовим моментом, оскільки йдеться про неправомірність дій субєкта владних повноважень, і що впливає на правильність застосування законодавства та має значення для вирішення питання правомірності сплаченого розміру допомоги.. Саме від результату зясування питання чи правомірно діяв відповідач, залежить вирішення вимог позивача про захист його прав оздоровлення у розмірі, визначеному статтею 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є інвалідом 3 групи внаслідок захворювання, що пов'язано з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та має статус особи, постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, тому відповідно на підставі статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має право на щорічну допомогу на оздоровлення, яку за 2008-2009 роки йому сплачено у сумі по 90 грн.

Абзацом четвертим частини першої статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» була передбачена щорічна допомога на оздоровлення, яка інвалідам III групи сплачувалася в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат.

Вказаною статтею Закону визначено, що розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Таким чином, вихідним критерієм обрахунку сум виплат відповідно до положень статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виступає мінімальна заробітна плата, розмір якої у зазначений позивачем період часу встановлювався законами України про Державний бюджет на відповідний рік.

ОСОБА_3 України «Про Державний бюджет України на 2008 рік», Верховна рада України внесла зміни до статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», надавши право Кабінету Міністрів України визначати розміри соціальних виплат.

Матеріалами справи встановлено, що позивачу виплачена щорічна допомога на оздоровлення за 2008 рік у січні 2008 року (а.с.31) і при нарахуванні та виплаті позивачу щорічної допомоги на оздоровлення у період 2008 року відповідач керувався постановами Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року № 836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та від 12 липня 2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-р/2008 дійсно положення п.п.11 п.28 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 р були визнані неконституційними з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Таким чином у 2008 році до прийняття рішення Конституційного Суду України № 22-рп/2008 від 22.05.2008 р. щорічна допомога на оздоровлення підлягала сплаті в розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а з 22 травня 2008 року - виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актам вихідним критерієм обрахунку такої допомоги виступала мінімальна заробітна плата, встановлена Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік».

Виплата щорічної грошової допомоги на оздоровлення позивачеві була здійснена відповідачем у січні 2008 року, тобто до ухвалення Конституційним Судом України вищезазначеного рішення, тому дії відповідача повністю узгоджувалися зі зміненою Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»редакцією статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», тобто відповідали вимогам чинного у січні 2008 року законодавства.

Колегія суддів зазначає, що виплати щорічної допомоги на оздоровлення здійснюються щороку та мають разовий характер. Таким чином право позивача на їх отримання та обов'язок відповідача здійснити такі виплати припиняються з моменту виплати певних сум, розмір яких визначається на час їх здійснення. За наведених обставин вимоги позивача про поновлення його права на отримання щорічної допомоги на оздоровлення довічно є безпідставними, а рішення суду першої інстанції в цій частині правильним.

Відповідно до ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно, розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілям, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи правомірність дій Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-міської районної у місті ради м.Кривого рогу щодо здійснення виплат щорічної допомоги на оздоровлення суд першої інстанції повинен був застосовувати законодавство, яке діяло на час їх вчинення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає помилковим рішення суду першої інстанції в частині відмови позивачу у задоволені його вимог про захист права отримання щорічної допомоги на оздоровлення за 2009 рік у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат, як це визначено статтею 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»

Як встановлено судом першої інстанції та зазначалося вище по тексту постанови апеляційної інстанції, Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-р/2008 визнано неконституційними з дня ухвалення цього рішення положення п.п.11 п.28 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», та відповідно відновлена дія статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»в редакції якої передбачено, що щорічна допомога на оздоровлення інвалідам III групи сплачується в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат, а розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2009 рік»№ 835-VI від 26.12.2008 р. не вносилося змін до статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», але статтею 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік»Кабінету Міністрів України у 2009 році надано право встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами.

Дослівно розуміючи зміст наведеної норми, Кабінет Міністрів України мав право встановлювати розміри соціальних виплат на 2009 рік, а не право застосовувати розмірі, які встановлювалися раніше постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року № 836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»

Таким чином, оскільки Кабінет Міністрів України не використав у 2009 році надане йому право встановлювати розміри соціальних будь-яких рішень щодо визначення на цей рік сум щорічної допомоги особам, які є постраждалими внаслідок Чорнобильської катастрофи, колегія суддів вважає за неможливе застосування до даних спірних правовідносин положень статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік».

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що у період 2009 року стаття 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»діяла в редакції, що була відновлена рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-р/2008 і відповідач повинен був у 2009 році керуватися нормою Закону та нараховувати та виплатити позивачу допомогу на оздоровлення виходячи із розміру чотирьох мінімальних заробітних плат, встановленої на час виплати Законом України «Про Державний бюджет України на 2009 рік»

Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або проведення додаткової перевірки доказів в частини щорічної допомоги на оздоровлення за 2008-2009 роки, обставини справи судом встановлені повно й правильно, але допущена помилка в застосуванні норм матеріального права, суд апеляційної інстанції, згідно п.3 ч.1 ст.198 КАСУ та зі статтею 202 КАСУ, вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволені вимог позивача про донарахування та виплату щорічної допомоги на оздоровлення за 2008 рік та задоволення вимог позивача про захист його права отримання щорічної допомоги на оздоровлення у 2009 р. в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат, визначених Законом на час виплати.

Доводи апеляційних скарг позивача та відповідача вищенаведених висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, оскільки згідно ч.2 ст.19, ч.3 статті 22 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, п.4 ч.1 ст.202, ст.205, ст.207 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Управління праці і соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-міської районної у місті ради міста ОСОБА_2 задовольнити частково, постанову Центрально-Міського районного суду міста ОСОБА_2 від 22 травня 2009 року скасувати в частині зобовязання Управління праці і соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-міської районної у місті ради міста ОСОБА_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену суму щорічної одноразової допомоги на оздоровлення за 2008 рік, з урахуванням сум, що ним отримані, у відповідності з вимогами встановленими статтею 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»з розрахунку чотирьох мінімальних заробітних плат, встановленої Законом України про Державний бюджет України на відповідний рік, та відмовити у задоволені наведених вимог ОСОБА_1.

Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-міської районної у місті ради міста ОСОБА_2 донарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену суму щорічної одноразової допомоги на оздоровлення за 2009 рік, розраховану виходячи із встановленого статтею 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»розміру чотирьох мінімальних заробітних плат, встановленої Законом України «Про Державний бюджет України на 2009 рік», та з відрахуванням отриманої ОСОБА_1 у 2009 році суми допомоги на оздоровлення

В іншій частині постанову Центрально-Міського районного суду міста ОСОБА_2 від 22 травня 2009 року залишити без змін

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її постановлення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання законної сили судового рішення апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 01 лютого 2010 року

Судді: Сафронова С.В.

ОСОБА_4

ОСОБА_5