Справа № 818/1392/15
Суддя: С.О. Бондар
Дата ухвалення: 2015-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2015 р. справа №818/1392/15

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бондаря С.О.

за участю секретаря судового засідання - Алексеєнко Є.А.

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Васильченко М.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №818/1392/15

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

до державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Міндоходів у Сумській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі по тексту - позивач, ФОП ОСОБА_3) звернувся до державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Міндоходів у Сумській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 14 січня 2015 року №000549/1701. Свої вимоги мотивує тим, що податковий орган дійшов помилкового висновку про безтоварність господарських операцій позивача з контрагентами: ТОВ "Осіріс-Юг", ТОВ "Цефей Соут", ТОВ "Сідней", ТОВ "Гефест Альянс", оскільки реальність придбання позивачем продукції у вказаних контрагентів повністю підтверджується відповідними бухгалтерськими документами.

Державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Сумській області, заперечуючи проти позову, свою позицію обґрунтовує тим, що за результатами перевірок контрагентів відповідача встановлено безтоварність господарської операції з придбання товару у ТОВ "Осіріс-Юг", ТОВ "Цефей Соут", ТОВ "Сідней", ТОВ "Гефест Альянс", так як в ході перевірок не підтверджено фактичне отримання товару від постачальників до покупця, транспортування товару, товарно-транспортні накладні оформлені не належним чином. Крім того, в ході перевірки було встановлено, що платники податків не знаходяться за податковою адресою, у товариств відсутні транспортні засоби, які необхідні для переміщення товарів, відсутні основні фонди.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача Васильченко М.П. позов не визнала з підстав, викладених у письмовому запереченні.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що державною податковою інспекцією у м. Сумах Головного управління Міндоходів у Сумській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ФОП ОСОБА_3 з питань достовірності нарахування суми податкового зобов"язання та податкового кредиту за період з 1 по 30 вересня 2012 року, за результатами якої складений акт від 31.12.2014р. №5289/18-19-17-01-17//279 (а.с.14-33).

На підставі акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 14.01.2015 року №005491701 про збільшення суми грошового зобов"язання за платежем податок на додану вартість в розмірі 39414 грн. (т. 1 а.с.11).

Як вбачається з акту перевірки ФОП ОСОБА_3 в лютому 2014 року мав взаємовідносини з ТОВ "Осіріс-Юг"; у квітні 2014 року - з ТОВ "Цефей Соут"; у вересні та жовтні 2012 року - з ТОВ "Сідлей"; у листопаді та грудні 2013 року мав взаємовідносини з ТОВ "Гефест Альянс". З вказаними контрагентами були укладені договори про постачання товарів.

Підставами безтоварності вказаних операцій податкова інспекція вказує не підтвердження фактично отриманого товару від постачальників до покупця, не належним чином оформлені товарно-транспортні накладні, відсутня інформація стосовно вантажно-розвантажувальних операцій, на транспортування товару не наданий подорожній лист.

Суд не погоджується з такою позицією податкового органу з огляду на таке.

Відповідно до п. 198.1. ст. 198 Податкового кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно вимог п. 198.3. ст. 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання договору поставки від 04.02.2014р. №040214, укладеного між ТОВ "Осіріс-Юг" та ФОП ОСОБА_4, останнім здійснена попередня оплата в безготівковому порядку за платіжним дорученням №75 від 19.03.2014 року на суму 7231,20 грн. (т. 1 а.с.51).

Після проведення оплати, товариством "Осіріс-Юг" була оформлена видаткова накладна від 04.02.2014р. та податкова накладна №206 від 04.02.2014 року на загальну суму 7231,20 грн. /в тому числі ПДВ 1205,20 грн./ (т.1 а.с.46, 47-48).

Товар від постачальника ТОВ "Осіріс-Юг" до покупця ФОП ОСОБА_4 транспортувався з м.Миколаєва до пункту розвантаження м. Суми, що підтверджується відповідною товаро-транспортною накладною №206 від 04.02.2014 року. Товар транспортувався автомобілем Дачіа Логан, д.н. НОМЕР_4, який належить ОСОБА_5 (т. 1 а.с.49).

Також ФОП ОСОБА_4 був укладений договір від 01.04.2014 року №010414 на придбання товару у ТОВ "Цефей Соут" (т.1 а.с.65-68).

На виконання умов договору товариством "Цефей Соут" виписані видаткова та податкова накладні 133 від 01.04.2014 року на загальну суму 8967,36 грн. /в тому числі ПДВ 1494,56 грн./ (т.1 а.с.69, 70).

Позивачем проведена оплата в безготівковому порядку за платіжним дорученням №142 від 15.05.2014 року на суму 8967,36 грн. (в т.ч. ПДВ 1494,56 грн.) (т.1 а.с.65-68, 74).

Товар (фланці, вентилі, крани, муфти, засувки, тощо) від постачальника ТОВ "Цефей Соут" до покупця ФОП ОСОБА_4 транспортувався з м.Миколаєва до пункту розвантаження м. Суми, автомобілем Дачіа Логан, д.н. НОМЕР_4 що підтверджується відповідною товаро-транспортною накладною №1121 від 01.04.2014 року (т. 1 а.с.72).

У вересні та жовтні 2012 року між ФОП ОСОБА_4 та ТОВ "Сідлей" були проведені операції купівлі-продажу товару на підставі договору поставки товару від 03.09.2012 року №090312 (т.1 а.с.89-90).

На підтвердження здійснення господарської операції постачальником були оформлені видаткові та податкові накладні від 03.09.2012 року на загальну суму 25093,32 грн. (в тому числі ПДВ 4182,22 грн.) та від 01.10.2012 року на загальну суму 53441,28 грн. (в тому числі ПДВ 8906,88 грн.) (т.1 а.с.94-99).

На виконання умов вказаного договору позивачем була проведена оплата в безготівковому порядку за платіжним дорученням від 08.10.2012 року №520 на суму 25093,32 грн. (в тому числі ПДВ 4182,22 грн.) та від 06.11.2012 року №615 на суму 53441,28 грн. (в тому числі ПДВ 8906,88 грн.) (т.1 а.с.102-103).

Товар від постачальника ТОВ "Сідлей" до покупця ФОП ОСОБА_4 транспортувався з м.Дніпропетровська, а також з Новомосковського району с. Новоселівка до пункту розвантаження м.Суми автомобілем позивача Дачіа Логан, д.н. НОМЕР_4, що підтверджується відповідними товаро-транспортними накладними (т.1 а.с.100-101).

Крім того, між ФОП ОСОБА_3 та ТОВ "Гефест Альянс" у листопаді та грудні 2013 року були проведені операції купівлі-продажу товару, відповідно до умов договору від 01.11.2013 року №011113 (т.2 а.с.1-4).

На підтвердження здійснення господарської операції товариством "Гефест Альянс" були виписані видаткові та податкові накладні від 01.11.2013 року, від 02.12.2013 року, від 27.12.2013 року (т.2 а.с.8-14).

Оплата позивачем товару проведена в безготівковому порядку, що підтверджується платіжними дорученнями від 06.12.2013 року №539 на суму 48000 грн. (в тому числі ПДВ 8000 грн.) та від 17.01.2014 року №11 на суму 14930 грн. (в тому числі ПДВ 2488,33 грн.) (т.2 а.с.18-19).

Товар від постачальника ТОВ "Гефест Альянс" до покупця ФОП ОСОБА_4 транспортувався з м. Києва до пункту розвантаження м. Суми автомобілем Дачіа Логан, д.н. НОМЕР_4, який належить позивачу, що підтверджується відповідними товаро-транспортними накладними (т.2 а.с.15-17).

В подальшому придбаний товар по вищевказаним господарським операціям був реалізований позивачем, що підтверджується копіями видаткових та податкових накладних, накладними, довіреностями на отримання товару від ФОП ОСОБА_3

Отже, реальність виконання вищевказаних договорів поставок, укладених між ФОП ОСОБА_4 з контрагентами ТОВ "Осіріс-Юг", ТОВ "Цефей Соут", ТОВ "Сідней", ТОВ "Гефест Альянс", повністю підтверджується копіями податкових накладних, рахунками-фактурами, виписками по рахунках, видатковими накладними.

Безпідставними є твердження відповідача щодо відсутні транспортних засобів у контрагентів, які необхідні для переміщення товарів, а також на не належним чином оформлення товаро-транспортних накладних, оскільки згідно умов договорів, поставка товарів здійснюється покупцем ФОП ОСОБА_4 самостійно зі складу постачальника.

Не зазначення серії товаро-транспортної накладної та не зазначення адреси фактичного розвантаження товару в товаро-транспортній накладній, не є підставами для визнання господарських операцій безтоварними.

Посилання податкового органу на акти перевірок контрагентів позивача по ланцюгу та на можливі порушення податкового законодавства цими контрагентами, як на підставу прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, є не обґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до ст.61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Законодавством України не передбачена відповідальність юридичної особи за зобов'язаннями іншої юридичної особи, в тому числі за податковими зобов'язаннями. Чинне законодавство України не ставить у залежність виникнення у платника податків права на формування валових витрат та податкового кредиту від дотримання вимог податкового законодавства іншим суб'єктом господарювання, зокрема, тим, який був постачальником товарів (послуг), витрати на придбання яких включається до складу валових витрат та на вартість яких нарахований ПДВ, що включений платником податку до податкового кредиту.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява № 3991/03) Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 22 січня 2009 року зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ вдруге , а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Отже, ФОП ОСОБА_3 не може нести юридичну відповідальність за можливі порушення податкового законодавства третіми особами.

Відповідно до вимог ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Державна податкова інспекція у м. Сумах Головного управління Міндоходів у Сумській області, як суб"єкт владних повноважень, не довела правомірності податкового повідомлення - рішення.

Таким чином, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції в у м. Сумах від 14 січня 2015 року №000549/1701.

У зв"язку із задоволенням позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на його користь необхідно стягнути з Державного бюджету України судові витрати в розмірі 182,70 грн.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Міндоходів у Сумській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції в у м. Сумах від 14 січня 2015 року №000549/1701.

Стягнути з Державного бюджету України на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_3) судовий збір в сумі 182,70 грн. (сто вісімдесят дві грн. 70 коп.).

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя (підпис) С.О. Бондар

Повний текст постанови складено 29 травня 2015 року.

З оригіналом згідно:

Суддя С.О. Бондар