Справа № 2-а-1031/11
Суддя: Сова Т. Г.
Дата ухвалення: 2011-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-1031/11 року
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2011 року Менський районний суд

Чернігівської області

в складі:

головуючого судді - Сова Т.Г.

при секретарі - Корюковець П.Д.

за участю:

позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мена справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора з дізнання Менської ВДАІ в Чернігівській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення СВ1 №022544 від 19.02.2011 року,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2011 року ОСОБА_1 звернулася з адміністративним позовом до інспектора з дізнання Менської ВДАІ в Чернігівській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення СВ1 №022544 від 19.02.2011 року. Свій позов мотивує тим, що постановою про накладення адміністративного стягнення від 19.02.2011 року, винесеної відповідачем ОСОБА_3 вона була визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122 ч.2 КУпАП, за те, що 19 лютого 2011 р. о 15.25 години в м.Мена по вул. Жовтневій, керуючи автомобілем „ВАЗ-21011, державний номер НОМЕР_1, здійснила обгін іншого транспортного засобу на пішохідному переході, чим порушила п. 14.6 ПДР України, в звязку з чим накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. Вважає винесену постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню. 19.02.2011 року рухалась на власному автомобілі по вул.. Жовтневій в м.Мена. Перед пішохідним переходом зупинився автомобіль, який рухався попереду. В той день була ожеледиця, тому зупинити швидка зупинка автомобіля була неможлива. Щоб не гальмувати різко, так як це могли призвести до блокування коліс і збільшення гальмівного шляху та втрати керованості, щоб не травмувати себе та свого пасажира, візуально виявивши що на пішохідному переході і зустрічній смузі не кого не було, позивачка була вимушена здійснити випередження транспортного засобу який зупинився попереду. У протоколі і постанові про адміністративне правопорушення немає підтвердження того, що були учасники дорожнього руху для яких була створена аварійна ситуація. З правопорушенням вона була не згодна, так як здійснила обгін на пішохідному переході у звязку з тим, що на дорозі була ожеледиця та щоб уникнути дорожньо-транспортної пригоди.

В судовому засіданні позивачка підтримала свій позов, просить скасувати постанову серії СВ1 №022544 від 19.02.2011 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнав, пояснив, що позивачка порушила п. 14.6 ПДР України здійснивши обгін іншого транспортного засобу на пішохідному переході в звязку з чим її було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч.2 КУпАП.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, протокол серія СВ1 № 082648 про адміністративне правопорушення, складений 19.02.2011 року о 15.27 год. інспектором з дізнання Менського ВДАІ УМВС України в Чернігівській області ОСОБА_2 в якому зазначається, що ОСОБА_1 19 лютого 2011 року о 15.25 год. в м.Мена по вул. Жовтневій, керуючи автомобілем „ВАЗ-21011, державний номер НОМЕР_1, здійснила обгін іншого транспортного засобу на пішохідному перехресті, чим порушила п.16.4 ПДР України, за що передбачено відповідальність згідно з ч.2 ст. 122 КУпАП.

Того ж дня, 19.02.2011 року було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, якою на позивачку накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн.

Перевищення водіями транспортних засобів правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, ненадання переваги в русі маршрутним транспортним засобам, порушення правил обгону і зустрічного розїзду, безпечної дистанції або інтервалу, - тягнуть за собою накладення штрафу від двадцяти пяти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч. 2 ст. 122 КУпАП).

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (із змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

За п. 14.6 «в»Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року (із змінами та доповненнями), обгін заборонено ближче ніж за 50 метрів перед пішохідним переходом у населеному пункті і 100 метрів поза населеного пункту.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п.2.14 та п. 12.3 ПДР водій має право відступити від вимог законодавства в умовах дії непереборної сили або коли іншими засобами неможливо запобігти власній загибелі чи каліцтву громадян та у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій обєктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху обїзду перешкоди.

В адміністративному позові позивачка посилається на те, що здійснила обгін іншого транспортного засобу на пішохідному переході в звязку з тим, що на дорозі була ожеледиця і щоб уникнути дорожньо-транспортної пригоди.

Здійснюючи обгін транспортного засобу на пішохідному переході позивачка не могла бачити пішоходів, що пропускав автомобіль, який зупинився попереду, а тому для їхнього життя чи здоровя могла була створена небезпека. Крім того, згідно п. 12.1 ПДР позивачка повинна була врахувати дорожню обстановку, так як на дорозі в той день була ожеледиця, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним.

За таких обставин, суд не може взяти дані доводи позивачки до уваги.

Позивачка посилається на те, що згідно п.1 ч.1 ст. 255 КУпАП уповноважені на те посадові особи органів внутрішніх справ мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення передбачені ч.3 та ч. 4 ст. 122 КУпАП, а тому вважає, що відповідач вийшов за межі своєї компетенції та склав на неї протокол СВ 1 №082648 від 19.02.2011 р.

Проте це не узгоджується з приписами ч. 2 ст. 255 КУпАП, згідно якої у справах про адміністративні правопорушення, розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у статтях 222-244-18 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи цих органів, а статтею 222 КУпАП передбачено, що органи внутрішніх справ розглядають справи про порушення правил дорожнього руху.

В адміністративному протоколі зроблено підписи посадової особою, яка склала протокол, протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою, відповідає вимогам ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а тому має доказову силу та є документом, який офіційно посвідчує факти неправомірних дій ОСОБА_1 за які передбачена адміністративна відповідальність згідно ч.2 ст. 122 КУпАП.

Позивачці були розяснені права та обовязки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, про що свідчить її підпис у протоколі.

За ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Позивачкою не було надано суду доказів, які б спростовували факт вчинення нею адміністративного правопорушення.

Справа за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення, відповідно до ст. 222 цього Кодексу, розглянуто інспектором з дізнання Менського ВДАІ ОСОБА_2 у межах його повноважень наданих йому законом і накладено стягнення відповідно до санкції ст. 122 ч 2 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що винесена по даній справі постанова СВ 1 № 082648 від 19.02.2011 року обґрунтована і відповідає вимогам закону, а тому підстав для її скасування суд не знаходить.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 71, 158 -163, 167, 185 КАС України, ст.ст. 122 ч.2, 222, 255, 268, 279, 280, 283-285 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора з дізнання Менської ВДАІ УМВС України в Чернігівській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення СВ1 №022544 від 19.02.2011 року, - відмовити.

Постанова суду оскарженню не підлягає.

Суддя:

ОСОБА_4