Справа № 804/10233/14
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2015-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЦарікової О.В.,
секретаря судового засіданняБезрученко К.В.,
представника позивача Кіптенко Н.Г.,
представника відповідача Лашкун А.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпрорембуд» до Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,
17 липня 2014 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпрорембуд» до Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про:
- визнання протиправними дій Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області щодо внесення коригувань до електронних баз даних, у тому числі до автоматизованої інформаційної системи «Система автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України» на підставі акту від 13.06.2014 № 350/22-02/31785218 «Про результати планової виїзної перевірки ТОВ «Дніпрорембуд», з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.04.2011 по 31.12.2013, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2011 по 31.12.2013» в розрізі контрагентів;
- зобов'язання Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області відновити в електронних базах даних, у тому числі у автоматизованій інформаційній системі «Система автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України» показники податкових зобов'язань та податкового кредиту з ПДВ ТОВ «Дніпрорембуд» в розрізі контрагентів.
Висновки податкового органу ґрунтуються на оцінці господарських операцій позивача ТОВ «Дніпрорембуд» із контрагентами - виконавцями, які виконували підрядні роботи: ТОВ «Анкей»; ТОВ «Інфо Тех Монтаж», ТОВ ВО «Дніпротехніка», ТОВ «Ніколейд», ТОВ «Голдлайн», ПП «НВК - 93», ТОВ «Укрбудтранссервіс», ТОВ «ОТГ Сілвер» та відповідачем встановлено завищення сум податкового кредиту по взаємовідносинам із вказаними контрагентами у розмірі 812259,00 грн.
Також, як зазначено позивачем, в ході перевірки було встановлено завищення валових витрат у розмірі 5003066,00 грн. по переліченим контрагентам, встановлено завищення валових доходів на суму 6594737,00 грн. по взаємовідносинам із контрагентами - замовниками: КП «Ритуальна служба», ТОВ «Агросистем», «Санаторій «Новомосковський» ЛОЗПУ ЗАТ «Укрпрофздоровниця», ТОВ фірма «Бристоль», ТОВ «Нортек Україна», ТОВ «Статтрейдкомпанія», Дніпропетровський РДЦ, ТОВ «Сінгл Авто», ТОВ «ЦКС», ТОВ «Тауер Дівелопмент»; також по вказаним контрагентам - замовникам ТОВ «Дніпрорембуд» завищено податкові зобов'язання на суму 1239356,00 грн.
Зазначені обставини відображені контролюючим органом у акті перевірки від 13.06.2014 № 350/22-02/31785218, на підставі висновків якого в подальшому податковим органом здійснено коригування самостійно задекларованих показників позивача у автоматизованій системі «Система автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України». Дії податкового органу по коригуванню показників податкової звітності позивача, на думку останнього, є неправомірними, оскільки у вказаній електронній системі податковий орган відображає показники, які платник податків самостійно декларує у податковій звітності. Також, позивач наголосив на тому, що всі операції із переліченими в акті контрагентами є реальними, договори укладалися в межах господарської діяльності підприємства з метою отримання прибутку, зобов'язання по ним всіма сторонами виконані в повному обсязі, що відображено належним чином у податковій звітності ТОВ «Дніпрорембуд».
Відповідач заперечив проти позову з підстав, викладених у письмових запереченнях на адміністративний позов від 15.08.2014. Відповідач зазначив, що при дослідженні під час проведення планової виїзної перевірки взаємовідносин позивача із ТОВ «Анкей», ТОВ «Інфо Тех Монтаж», ТОВ ВО «Дніпротехніка», ТОВ «Ніколейд», ТОВ «Голдлайн», ПП «НВК - 93» ТОВ «Укрбудтранссервіс», ТОВ «ОТГ Сілвер» за період фінансово - господарської діяльності з 01.04.2011 по 31.12.2013, податковий орган дійшов висновку про нереальність таких операцій, з огляду на наступне. ТОВ «Дніпрорембуд» із вказаними підприємствами були укладені договори субпідряду, послуги за вказаними договорами придбавалися позивачем для виконання договорів генпідряду, укладених між ТОВ «Дніпрорембуд» та КП «Ритуальна Служба», ТОВ «Агросистем», «Санаторій «Новомосковський» ЛОЗПУ ЗАТ «Укрпрофздоровниця», ТОВ фірма «Бристоль», ТОВ «Нортек Україна», ТОВ «Статтрейдкомпанія», Дніпропетровський РДЦ, ТОВ «Сінгл Авто», ТОВ «ЦКС», ТОВ «Тауер Дівелопмент». У субпідрядників - контрагентів позивача відсутні: обладнання, кваліфікований персонал та спеціальні дозволи і ліцензії на проведення певних видів робіт. Відповідач вказав, що позивачем були частково надані ліцензії контрагентів останнього, однак всі вони отримані зазначеними підприємствами лише у 2013 році, в той час як підрядні роботи виконувалися у період з 2011 по 2013 роки. За умовами субпідрядних договорів роботи виконувалися із матеріалів замовника - ТОВ «Дніпрорембуд», останнім списання таких матеріалів у бухгалтерському обліку проводилося на підставі відповідних накладних на списання, однак у позивача відсутні товарно - транспортні накладні, на підтвердження транспортування таких товарно - матеріальних цінностей від складу позивача до виконавців робіт.
Окрім того, при дослідженні актів виконаних робіт від ТОВ «Дніпрорембуд» замовникам: КП «Ритуальна Служба», ТОВ «Агросистем», «Санаторій «Новомосковський» ЛОЗПУ ЗАТ «Укрпрофздоровниця», ТОВ фірма «Бристоль», ТОВ «Нортек Україна», ТОВ «Статтрейдкомпанія», Дніпропетровський РДЦ, ТОВ «Сінгл Авто», ТОВ «ЦКС», ТОВ «Тауер Дівелопмент» встановлено, що перед вказаними підприємствами позивач відзвітував майже через рік після виконання робіт субпідрядниками, тобто через досить значний проміжок часу після фактичного виконання таких робіт.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд задовольнити адміністративний позов повністю.
Представник відповідача проти заявлених позовних вимог заперечив в повному обсязі з підстав, викладених в письмових запереченнях, просив суд відмовити в задоволенні адміністративного позову повністю.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
В означеному акті перевірки податковий орган при здійсненні аналізу діяльності ТОВ «Дніпрорембуд» у перевіряємому періоді дійшов висновку про не підтвердження факту господарських операцій позивача із контрагентами - виконавцями: ТОВ «Анкей», ТОВ «Інфо Тех Монтаж», ТОВ ВО «Дніпротехніка», ТОВ «Ніколейд», ТОВ «Голдлайн», ПП «НВК - 93» ТОВ «Укрбудтранссервіс», ТОВ «ОТГ Сілвер».
Крім того, у зв'язку із встановленою нереальністю господарських операцій ТОВ «Дніпрорембуд», податковий орган зазначив про порушення п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 ПК України та завищення податкового кредиту по контрагентам: ТОВ «Анкей», ТОВ «Інфо Тех Монтаж», ТОВ ВО «Дніпротехніка», ТОВ «Ніколейд», ТОВ «Голдлайн», ПП «НВК - 93», ТОВ «ОТГ Сільвер», всього на суму 812259,00 грн., а також по вказаним контрагентам в порушення п.138.2, п. 138.4 ст. 138 ПК України встановлено завищення валових витрат на суму 5003066,00 грн.; на порушення п.п. 135.5.5. п. 135.5. ст. 135 ПК України по контрагентам - замовникам: КП «Ритуальна Служба», ТОВ «Агросистем», «Санаторій «Новомосковський» ЛОЗПУ ЗАТ «Укрпрофздоровниця», ТОВ фірма «Бристоль», ТОВ «Нортек Україна», ТОВ «Статтрейдкомпанія», Дніпропетровський РДЦ, ТОВ «Сінгл Авто», ТОВ «ЦКС», ТОВ «Тауер Дівелопмент» встановлено завищення доходів на суму 6954737,00 грн. та на порушення п. 185.1 ст. 185, п. 188.1 ст. 188 ПК України встановлено завищення податкових зобов'язань на суму 1239356,00 грн.
Такі висновки перевіряючих ревізорів - інспекторів Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області ґрунтуються на наступному.
ТОВ «Анкей», ТОВ «Інфо Тех Монтаж», ТОВ ВО «Дніпротехніка», ТОВ «Ніколейд», ТОВ «Голдлайн», ПП «НВК - 93», ТОВ «Укрбудтранссервіс», ТОВ «ОТГ Сільвер» не могли здійснювати субпідрядні роботи на замовлення ТОВ «Дніпрорембуд», оскільки у зазначених підприємств відсутні трудові ресурси та основні фонди, відсутні ліцензії, відсутні товарно -транспортні накладні, на підтвердження транспортування матеріалів, з яких виконувалися роботи від замовника до виконавця, а тому первинні документи, складені за наслідками таких господарських операцій, є дефектними. Вказані роботи придбавалися для виконання договорів підряду, укладених ТОВ «Дніпрорембуд» із КП «Ритуальна Служба», ТОВ «Агросистем», «Санаторій «Новомосковський» ЛОЗПУ ЗАТ «Укрпрофздоровниця», ТОВ фірма «Бристоль», ТОВ «Нортек Україна», ТОВ «Статтрейдкомпанія», Дніпропетровський РДЦ, ТОВ «Сінгл Авто», ТОВ «ЦКС», ТОВ «Тауер Дівелопмент». Оскільки при перевірці не підтверджено реальність виконання робіт субпідрядниками на користь ТОВ «Дніпрорембуд», тому, відповідно, і операції з контрагентами - замовниками також не були фактично здійснені. На зазначені обставини вказує, зокрема, і той факт, що роботи, прийняті за актами приймання - передачі форми № КБ 2 у підприємств - виконавців (субпідрядників), передані в подальшому контрагентам - замовникам майже через рік після їх фактичного приймання.
Окрім того, перевіркою нарахування, утримання та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб при виплаті доходів на користь платників податків - фізичних осіб контролюючим органом встановлено, що згідно поданих підприємством розрахунків за формою 1 - ДФ за ІІІ та ІV квартали 2013 року нараховані суми доходу ФОП не відображені, чим порушено абз. «б» п. 176.2 ст. 176 ПК України.
Також, у зв'язку з відрядженням працівників ТОВ «Дніпрорембуд» у серпні 2011 року до «Концерну Голнафтогаз» м. Львів, при перевірці авансових звітів не надані документи , які підтверджують використання грошових коштів за мешкання у відрядженні, а саме: працівників ОСОБА_6 (авансовий звіт № 0000007 від 23.08.2011), ОСОБА_7 (авансовий звіт № 0000008 від 23.08.2011) та ОСОБА_8 (авансовий звіт № 0000008 від 23.08.2011), що призвело до порушення п. п. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 ПК України та заниження податку на доходи фізичних осіб на суму 226, 32 грн.
В межах проведеної документальної виїзної позапланової перевірки податковим органом також досліджувалося питання дотримання порядку ведення касових операцій на підприємстві позивача, в результаті чого встановлено порушення п. 2.2., п. 2.6 гл. 2 Положення «Про ведення касових операцій в національній валюті в Україні», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 637, а саме: не оприбутковано (несвоєчасно оприбутковано) готівкові кошти в касі підприємства на загальну суму 1100,00 грн. Згідно банківської квитанції (сліпу) від 14.09.2013 підприємством отримано готівкові кошти у сумі 1100,00 грн., які фактично оприбутковано до каси підприємства 15.09.2013 (згідно даних касової книги за 14.09.2013 - відсутній рух готівкових коштів). За вказане порушення встановлена відповідальність у вигляді застосування штрафних санкцій згідно вимог ст. 1 Указу Президента України від 12.06.1995 № 436 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання та обігу готівки (зі змінами та доповненнями).
Дослідивши надані сторонами докази та всі фактичні обставини даної справи, суд не погоджується із позицією відповідача, викладеною в акті від 13.06.2014 № 350/22-02/31785218 щодо не спрямованості правочинів, вчинених між ТОВ «Дніпрорембуд» та ТОВ «Анкей», ТОВ «Інфо Тех Монтаж», ТОВ ВО «Дніпротехніка», ТОВ «Ніколейд», ТОВ «Голдлайн», ПП «НВК - 93», ТОВ «Укрбудтранссервіс», ТОВ «ОТГ Сільвер», на настання реальних правових наслідків, у зв'язку із наступним.
Відповідно до Інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 20.07.2010 № 1112/11/13-10 «Проблемні питання застосування законодавства у справах за участю органів державної податкової служби», процесуальна діяльність суду із встановлення обґрунтованості права платника податку на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування з податку на додану вартість повинна включати такі етапи:
1. встановлення факту здійснення господарської операції. При цьому, дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції - договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів, тощо. Необхідно перевірити фізичні, технічні та технологічні можливості певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції, як - от: наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів, у тому числі транспортних засобів для перевезення, приміщень для зберігання товарів тощо; можливість здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару у відповідні строки з урахуванням терміну його придатності, доступності на ринку тощо; наявність відповідних ліцензій та інших дозвільних документів, що необхідні для ведення певного виду господарської діяльності.
2. встановлення спеціальної правосуб'єктності учасників господарської операції. Особа, яка видає податкову накладну, повинна бути зареєстрована як платник податку на додану вартість на момент вчинення відповідної господарської операції.
3. встановлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг) і господарською діяльністю платника податку.
4. встановлення дотримання платником податку спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум податкового кредиту та/або бюджетного відшкодування з податку на додану вартість.
5. встановлення факту надмірної сплати податку на додану вартість у ціні товарів (послуг), що придбані платником податку.
Аналогічна позиція викладена також у листі Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 № 742/11/13-11, у якому зазначено з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції.
При цьому, дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції, - договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо.
В Інформаційному листі Вищого адміністративного суду України від 06.05.2011 № 742/11/13-11 зазначено, що згідно зі статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.
Отже, дослідженню судом підлягає факт реальності господарської операції між ТОВ «Дніпрорембуд» та ТОВ «Анкей», ТОВ «Інфо Тех Монтаж», ТОВ ВО «Дніпротехніка», ТОВ «Ніколейд», ТОВ «Голдлайн», ТОВ «Альянс Іст», ПП «НВК- 93», ТОВ «Укрбудтранссервіс», ТОВ «ОТГ «Сілвер», і реальність зміни майнового стану першого.
Відповідно до ст. 317 Господарського кодексу України, будівництво об'єктів виробничого та іншого призначення, підготовка будівельних ділянок, роботи з обладнання будівель, роботи з завершення будівництва, прикладні та експериментальні дослідження і розробки тощо, які виконуються суб'єктами господарювання для інших суб'єктів або на їх замовлення, здійснюються на умовах підряду.
Для здійснення робіт, зазначених у частині першій цієї статті, можуть укладатися договори підряду: на капітальне будівництво (в тому числі субпідряду); на виконання проектних і досліджувальних робіт; на виконання геологічних, геодезичних та інших робіт, необхідних для капітального будівництва; інші договори. Загальні умови договорів підряду визначаються відповідно до положень Цивільного кодексу України про договір підряду, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
Господарські відносини у сфері матеріально - технічного забезпечення капітального будівництва регулюються відповідними договорами підряду, якщо інше не передбачено законодавством або договором сторін. За згодою сторін будівельні поставки можуть здійснюватися на основі договорів поставки.
Відповідно до ст. 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.
Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.
Для виконання окремих видів робіт, встановлених законом, підрядник (субпідрядник) зобов'язаний одержати спеціальний дозвіл.
До окремих видів договорів підряду, встановлених параграфами 2 - 4 цієї глави, положення цього параграфа застосовуються, якщо інше не встановлено положеннями цього Кодексу про ці види договорів.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, між позивачем (як підрядником) та підприємствами - замовниками були укладені договори, за умовами яких позивач взяв на себе зобов'язання власними або залученими силами виконати підрядні робити на об'єктах, визначених цими договорами, а саме:
- із КП «Ритуальна Служба» були укладені договори підряду: від 20.07.2011 № 5 (ремонт приміщення магазину ритуальних послуг: м. Дніпропетровськ, вул. Комсомольська, 10 - а); від 07.10.2011 № 11 (влаштування огорожі на кладовищі: по вул. Правобережній, 36, сел. Західний); від 07.10.2011 № 12 (влаштування хвіртки на кладовищі: по вул. Янтарній); від 07.10.2011 № 13 (влаштування шлагбауму на кладовище в районі водозабірної станції (АНД район); від 07.10.2011 № 14 (влаштування шлагбауму на кладовище, по вул. Широкій (район 20-І міської лікарні)); від 05.12.2011 № 19 (влаштування шлагбауму та ремонт приміщення на кладовище, по вул. Чаплінській Самарського району);
- із ТОВ «Агросистем», укладений контракт від 26.08.2009 № 08 на виконання комплексу підрядних робіт на об'єкті «Автосалон, цех зборка автомобілів та комплекс технічного обслуговування автомобілів по вул. Вінокурова у районі буд № 11»;
- із ДП «Санаторій «Новомосковський» ЛОЗПУ ЗАТ «Укрпрофздоровниця» укладені договори підряду: від 10.01.2012 № 01 (ремонт їдальні); від 09.06.2012 № 21 (ремонт та утеплення фасаду ); від 02.08.2012 № 21 (ремонт та утеплення фасаду);
- ТОВ фірма «Бристоль» укладено договір генпідряду в капітальному будівництві від 28.10.2010 (об'єкт: «Автосалон і комплекс по обслуговуванню автомобілів по Запорізькому шосе в районі буд. № 53 у м. Дніпропетровську»);
- із ТОВ «Нортек Україна» укладені наступні контракти: від 12.07.2011 № 04, від 05.10.2011 № 10, від 21.11.2011 № 15, від 21.11.2011 № 16, від 21.11.2011 № 17;
- із ТОВ «Сінгл Авто» укладений контракт від 08.10.2012 № 03;
- із ТОВ «ЦКС» укладено договір підряду від 23.04.2013 № 02;
- із ТОВ «Тауер Дівелопмент» укладені договори підряду від 12.07.2013 № 109-210/3-П, додаткова угода № 1 від 19.08.2013 № 109-210/3-П; від 19.09.2013 № 131-210/3-П; від 09.09.2013 № 3126-210/3-П; від 11.09.2013 № 125-210/3-П; від 06.09.2013 № 124-210/3-П, від 30.08.2013 № 121-210/3-П;
- із ТОВ «Статтрейдкомпанія» укладі договори генпідряду: від 21.02.2013 № 01 та від 07.08.2013 № 03, від 02.12.2013 № 11 на виконання повного комплексу загальнобудівельних та земляних робіт на об'єкті: «Фізкультурно - оздоровчий комплекс з АЗК в районі Нікопольського шосе на території Долинської селищної ради»;
- із Дніпропетровський РДЦ укладено договір підряду від 22.06.2010 № 7.1-373/2010, додаткова угода № 1 від 26.09.2011 до договору № 7.1-373/2010 від 22.06.2010.
Стаття 838 Цивільного кодексу України унормовує взаємовідносини між генеральним підрядником і субпідрядником.
Підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник.
Генеральний підрядник відповідає перед субпідрядником за невиконання або неналежне виконання замовником своїх обов'язків за договором підряду, а перед замовником - за порушення субпідрядником свого обов'язку.
Замовник і субпідрядник не мають права пред'являти один одному вимоги, пов'язані з порушенням договорів, укладених кожним з них з генеральним підрядником, якщо інше не встановлено договором або законом.
Для виконання робіт за вищенаведеними договорами, позивачем для виконання таких робіт було залучено контрагентів - субпідрядників: ТОВ «Анкей», ТОВ «Інфо Тех Монтаж», ТОВ ВО «Дніпротехніка», ТОВ «Ніколейд», ТОВ «Голдлайн», ПП «НВК - 93» ТОВ «Укрбудтранссервіс», ТОВ «ОТГ Сільвер».
Між ТОВ «Дніпрорембуд» та ТОВ «Анкей» укладено договір підряду від 20.10.2011 № 21, предметом якого є виконання загальнобудівельних робіт на об'єкті: «Автосалон та комплекс по обслуговуванню автомобілів по Запорізькому шосе, в районі будинку № 53 у м, Дніпропетровську. Вартість робіт за договором становить 150000,00 грн.
Між ТОВ «Дніпрорембуд» (як замовником) та ТОВ «Анкей» (підрядником) укладено договір підряду від 25.10.2011 № 23 для виконання загальнобудівельних робіт на об'єкті: «Автосалон, цех та комплекс технічного обслуговування автомобілів по вул. Вінокурова, у районі будинку № 11, у м. Дніпропетровську». Вартість робіт за договором складає 200000,00 грн.
Сторонами на підтвердження виконання робіт підписані акти приймання виконаних будівельних робіт: у листопаді 2011 року , у жовтні 2011 року.
Між ТОВ «Дніпрорембуд» (замовником) та ТОВ «Анкей» (виконавцем) був укладений договір підряду від 26.12.2011 № 31, за яким останні взяв на себе зобов'язання здійснити загальнобудівельні роботи із ремонту приміщення їдальні на об'єкті: ДП «Санаторій «Новомосковський» ЗАТ «Укрпрофздоровниця». Вартість договірних робіт становить 150000,00 грн.
Як зазначає податковий орган (на стор. 9 акту від 13.06.2014 № 350/22-02/31785218) ТОВ «Анкей» не реєструвало податкові накладні у Єдиному реєстрі податкових накладних, накладні, які видані ТОВ «Дніпрорембуд», що є ризиком при здійсненні фінансово-господарської діяльності.
Таке твердження податкового органу є безпідставним, оскільки відповідно до п. 11. Перехідних положень Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент спірних правовідносин), реєстрація податкових накладних платниками податку на додану вартість - продавцями в Єдиному реєстрі податкових накладних запроваджується для платників цього податку, у яких сума податку на додану вартість в одній податковій накладній становить: понад 1 мільйон гривень - з 1 січня 2011 року; понад 500 тисяч гривень - з 1 квітня 2011 року; понад 100 тисяч гривень - з 1 липня 2011 року; понад 10 тисяч гривень - з 1 січня 2012 року. Податкова накладна, в якій сума податку на додану вартість не перевищує 10 тисяч гривень, не підлягає включенню до Єдиного реєстру податкових накладних.
До платників податку, для яких на дату виписки накладної цим підрозділом не запроваджено обов'язковість реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, не застосовуються норми абзаців восьмого і дев'ятого пункту 201.10 статті 201 цього Кодексу.
ТОВ «Дніпрорембуд» (як замовником) та ТОВ «Інфо Тех Монтаж» (підрядником) укладені у перевіряємому періоді наступні договори:
- договір підряду від 15.10.2010 № 15, на підставі якого ТОВ «Інфо Тех Монтаж» взяло на себе зобов'язання власними силами виконати оздоблювальні роботи на об'єкті: «Автосалон, цех по збірці автомобілів і комплекс технічного обслуговування автомобілів по вул. Вінокурова, в районі буд. № 11 у м. Дніпропетровську». Вартість робіт за договором становить 240000,00 грн.
- договір підряду від 01.02.2011 № 2, за умовами якого ТОВ «Інфо Тех Монтаж» виконувало оздоблювальні роботи по улаштування фундаменту і монолитної плити на об'єкті: «Автосалон і комплекс з обслуговування автомобілів по Запорізькому шосе, у районі будинку № 53, м. Дніпропетровськ». Загальна вартість робіт становить 240000,00 грн.
Судом встановлено, що сума по взаємовідносинам по даному договору позивачем не була віднесена до податкового кредиту.
- договір підряду від 04.01.2011 № 3, за умовами якого замовник - ТОВ «Дніпрорембуд» доручив, а виконавець - ТОВ «Інфо Тех Монтаж» прийняв на себе зобов'язання виконати власними силами капітальний ремонт будівлі пральні ДП «Санаторія «Новомосковський» ЗАТ «Укрпрофздравниця». Вартість робіт за договором становить 300000,00 грн.
На підтвердження виконання вказаного договору між сторонами підписаний акт приймання виконаних будівельних робіт за травень 2011 року
Виконані роботи ТОВ «Дніпрорембуд» по вказаним договорам оплатило в повному обсязі, що підтверджується випискою по рахунку позивача, яка наявна в матеріалах справи (том 14).
Між ТОВ «Дніпрорембуд» та ТОВ ВО «Дніпротехніка» були укладені наступні договори підряду, на підставі яких останнім виконувалися субпідрядні роботи:
- договір підряду від 25.10.2012 № 14 на виконання робіт із улаштування навісу по вул. Запорізьке шосе, у районі буд. № 25. Роботи прийняті у грудні 2012 року згідно акту виконаних будівельних робіт за грудень 2012 року. Виконавцем видана податкова накладна від 28.12.12 № 402 на суму 7585, 75 грн. (в т.ч. ПДВ - 1264, 29 грн.).;
Між позивачем та ТОВ «Голдлайн» були укладені наступні договори підряду, на підставі яких останнім виконувалися субпідрядні роботи:
Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Згідно зі статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.
Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена п. 1.2 ст. 1, п. 2.1 ст. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 за № 168/704 ( далі - Положення).
Відповідно до п. 2.1 ст. 2 Положення, первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.
Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.
Згідно з п. 2.4 Положення первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.
Відповідно до п. 2.15 та п. 2.16 вказаного Положення, забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим і нормативним актам.
Отже, облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань платників податків здійснюється на підставі первинних документів, у яких міститься інформація саме про господарські операції (результати їх здійснення), а не про правочини (господарські зобов'язання).
Факт вчинення певних господарських операцій та правомірність подальшого відображення (проведення) їх у бухгалтерському та податковому обліку, можливо досліджувати лише на підставі вивчення та дослідження первинних документів платника податків, наявність та законність складення яких буде підтвердженням здійснення таких операцій.
Таким чином, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.
З наведених законодавчих положень випливає, що окрім формальних вимог щодо наявності у платника податків належним чином оформлених податкових документів, визначальною умовою реалізації права платника на податковий кредит (який в подальшому бере участь в розрахунку суми бюджетного відшкодування) є реальність її здійснення в рамках провадження господарської діяльності платника.
Під час розгляду справи судом встановлено, що первинні документи, складені ТОВ «Анкей», ТОВ «Інфо Тех Монтаж», ТОВ ВО «Дніпротехніка», ТОВ «Ніколейд», ТОВ «Голдлайн», ПП «НВК - 93», ТОВ «Укрбудтранссервіс», ТОВ «ОТГ Сілвер» відповідають вимогам частини 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.
Як встановлено ст. 853 Цивільного Кодексу України, замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.
Роботи, виконані субпідрядниками: ТОВ «Анкей», ТОВ «Інфо Тех Монтаж», ТОВ ВО «Дніпротехніка», ТОВ «Ніколейд», ТОВ «Голдлайн», ПП «НВК - 93», ТОВ «Крафт Профі», ТОВ «ОТГ Сілвер», прийняті ТОВ «Дніпрорембуд» згідно актів приймання виконаних будівельних робіт, та, в подальшому, в комплексі здані первісним замовникам: КП «Ритуальна Служба», ТОВ «Агросистем», «Санаторій «Новомосковський» ЛОЗПУ ЗАТ «Укрпрофздоровниця», ТОВ фірма «Бристоль», ТОВ «Нортек Україна», ТОВ «Статтрейдкомпані», Дніпропетровський РДЦ, ТОВ «Сінгл Авто», ТОВ «ЦКС», ТОВ «Тауер Дівелопмент, що також свідчить про реальність виконання робіт, оскільки в даному випадку мало місце подвійне прийняття виконаних підрядних робіт: спочатку позивачем, як замовником, в подальшому вже ТОВ «Дніпрорембуд» передав виконані роботи як підрядник вищеперерахованим підприємствам - замовникам.
Щодо звітування перед фактичними замовниками майже через рік після прийняття виконаних субпідрядниками робіт, суд зазначає, що дані договори є господарськими договорами та їх умови визначені та погоджені сторонами, якщо у замовників не було зауважень до ТОВ «Дніпрорембуд» стосовно строків виконання та здачі виконаних будівельних робіт, то і з'ясовувати питання щодо таких строків не входить до повноважень податкового органу, крім того, таке звітування відбулось у межах одного звітного річного періоду.
По взаємовідносинам із ТОВ «Укрбудтранссервіс» встановлено що між ТОВ «Дніпрорембуд» та вказаним підприємством укладений договір постачання від 07.03.2011 № 05, на підставі якого ТОВ «Дніпрорембуд» придбавало у вказаного контрагента будівельні матеріали. Податкові накладні від 22.04.2011 № 374, від 16.05.2011 № 185; від 04.08.2011 №72.
Судом встановлено, що придбані у ТОВ «Укрбудтранссервіс», ПП «Фоксбет» та ТОВ «Альянс Іст» будівельні матеріали позивачем використані в межах своєї господарської діяльності під час виконання взятих на себе зобов'язань з проведення будівельних робіт по вказаним вище договорам, що є ключовим моментом під час з'ясування правомірності формування податкового кредиту суб'єктом господарювання.
У відповідності до Інформаційного листа Вищого адміністративного суду України № 1936/11/13-11 від 01.11.2011 «Щодо підтвердження даних податкового обліку» документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються тощо. При цьому, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.
Таким чином, підставою для формування податкового кредиту є фактичне реальне здійснення господарських операцій, за результатами яких покупець сплачує ПДВ, саме ці обставини обумовлюють виникнення права платника на повернення йому сплачених в ціні придбаних товарів, робіт/послуг сум податку на додану вартість, відсутність довіреностей на передачу товарно - матеріальних цінностей та товарно-транспортних накладних не є достатньою підставою для висновку про нереальність господарської операції.
В даному випадку, з урахуванням специфіки договірних відносин (підрядні роботи), підписані всіма сторонами акти виконаних будівельних робіт є тим документом, який засвідчує факт виконання робіт належним чином та виконання підрядником взятих на себе зобов'язань. Крім того, списання матеріальних цінностей - будівельних матеріалів, які передавалися ТОВ «Дніпропрембуд» виконавцям оформлювалося актами списання товарно -матеріальних цінностей та відображалося на відповідних рахунках бухгалтерського обліку підприємства.
Позивачем до суду надані подорожні листи на транспортування будівельних матеріалів.
У судове засідання в якості свідка був викликаний та допитаний судом водій ТОВ «Дніпрорембуд» ОСОБА_10, який по суті наданих йому запитань у судовому засіданні пояснив, що працює на вказаному підприємстві з 2002 року, здійснює перевезення будівельних матеріалів на об'єкти, на яких виконуються роботи позивачем як на території Дніпропетровської області, а також за її межами, зокрема, до м. Запоріжжя, автомобілем Mersedes - Benz 308, ним отримувалися будівельні матеріали, на підставі довіреностей на отримання матеріальних цінностей, які він отримував у бухгалтерії підприємства, а також заповнювалися шляхові листи.
Під час розгляду справи судом встановлено, що висновки податкового органу щодо нереальності господарських операцій із переліченими вище контрагентами - підрядниками ґрунтуються на отриманих від інших контролюючих органів актів щодо контрагентів позивача, а саме:
- актів ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області від 05.11.2013 № 278/04-63-22-03/23368435 та від 10.09.2013 №80/225/23368435 «Про результати проведення перевірки ТОВ ВО «Дніпротехніка» щодо документального підтвердження господарських операцій, їх реальності та повноти відображення в обліку за період з 2012-2013 р.». Із вказаних актів податковим органом встановлено, що в ході проведення перевірки не підтверджено реальність здійснення операцій із контрагентами, а саме: встановлено відсутність факту поставок товарів по ланцюгу контрагентів/постачальників - ТОВ ВО «Дніпротехніка» - контрагенти - покупці.
- акту від Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області від 25.02.2013 № 229/22-710-34986464 «Про результати проведення перевірки ПП «НВК - 93» щодо документального підтвердження господарських операцій, їх реальності та повноти відображення в обліку за період за 2011-2013 року». З означеного акту встановлено, що під час перевірки не встановлено факту поставок товарів по ланцюгу контрагенти - постачальники - ПП «НВК -93» - контрагенти покупці;
- акту від Державної податкової інспекції у Києво - Святошинському районі м. Києва від 23.01.2014 № 36/22-03-38851234 «Про результати проведення перевірки ПП «Фоксбет», щодо документального підтвердження господарських операцій за 2013 рік, їх реальності та повноти відображення в обліку за період 2013 року». В означеному акті встановлено про відсутність поставок по ланцюгу постачання контрагенти - постачальники - ПП «Фоксбет» - контрагенти - покупці;
- акту Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області від 16.11.2013 № 302/04-63-22-03-36495398 «Про результати проведення перевірки ТОВ «Укрбудтранссервіс» щодо документального підтвердження господарських операцій за квітень - серпень 2011 року, їх реальності та повноти відображення в обліку за період: квітень - серпень 2011 року».
Суд зазначає про те, що податковий орган до суду вказані акти перевірок не надав. З акту перевірки від 13.06.2014 № 350/22-02/31785218 неможливо встановити те, чи є вищеперелічені акти, складені у відношенні контрагентів позивача, актами фактичних перевірок, або є актами про неможливість проведення зустрічної звірки. В свою чергу слід зауважити, що наявність актів про неможливість проведення зустрічної звірки не може слугувати підставою для висновку податкового органу про відсутність реального здійснення господарської операції, оскільки таких висновків він може дійти в виключно ході проведення документальної перевірки підприємства та дослідження відповідних первинних документів. Більш того, акти перевірок, наявністю яких обґрунтовує свою позицію податковий орган щодо неможливості реального здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами - виконавцями, неможливо визнати належними та допустимими доказами, які б свідчили про нереальність господарських операцій між позивачем та вищеозначеними підприємствами.
Суд також відзначає, що не є підставою для відмови у праві на податковий кредит порушення податкової дисципліни, яке допустили контрагенти платника податків. Аналогічну позицію займає Верховний Суд України у постанові від 13.01.2009 (номер судового рішення у ЄДРСР № 3060678).
Щодо спеціальної правосуб'єктності контрагентів позивача - виконавців, судом згідно із відомостями, які розміщені на сайті інформаційно - ресурсного центру (www.irc.gov.ua ) встановлено, що всі означені контрагенти на момент господарських правовідносин із позивачем були зареєстровані як юридичні особи, та відповідно даних офіційного сайту Державної фіскальної служби України мали відповідні свідоцтва платників ПДВ, відтак на момент взаємовідносин із позивачем перелічені контрагенти мали необхідний обсяг спеціальної правосуб'єктності.
Стосовно ліцензій, наявних у контрагентів позивача на проведення будівельних робіт, суд зазначає, що в матеріалах справи містяться ліцензії, видані: ТОВ «Анкей» (видана 08.06.2011 та діє до 08.06.2016); ТОВ «Ніколейд» (видана з 20.02.2013 по 20.02.2016); щодо решти ліцензій, то як пояснив представник позивача в судовому засіданні, на момент укладання договорів, ним перевірялася наявність у контрагентів - виконавців ліцензій на провадження певних видів будівельних робіт, проте зберігання ліцензій всіх своїх контрагентів позивачем не здійснюється.
Таким чином, факт здійснення господарських операцій між позивачем і його контрагентами - ТОВ «Анкей», ТОВ «Інфо Тех Монтаж», ТОВ ВО «Дніпротехніка», ТОВ «Ніколейд», ТОВ «Голдлайн», ТОВ «Альянс Іст», ПП «НВК-93», ТОВ «Укрбудтранссервіс», ТОВ «ОТГ Сілвер», ПП «Фоксбет» підтверджується встановленими під час розгляду справи фактичними обставинами та наявними копіями первинних документів, а саме: договорами підряду, укладеними із позивачем (в яких позивач виступав виконавцем) та договорами з контрагентами - виконавцями: з ТОВ «Анкей», ТОВ «Інфо Тех Монтаж», ТОВ ВО «Дніпротехніка», ТОВ «Ніколейд», ТОВ «Голдлайн», ПП «НВК - 93», ТОВ «Крафт Профі», ТОВ «ОТГ Сілвер», актами приймання виконаних будівельних робіт, податковими накладними, платіжними дорученнями, банківськими виписками, наявність яких не заперечується відповідачем.
Факт придбання товарів (будівельних матеріалів) у ПП «Фоксбет», ТОВ «Альянс Іст», ТОВ «Укрбудтранссервіс» підтверджується договорами, податковими накладними, та випискою з банківського рахунку позивача.
На підставі вищезазначеного судом встановлений рух активів в процесі проведення господарських операцій між ТОВ «Дніпрорембуд» та ТОВ «Анкей», ТОВ «Інфо Тех Монтаж», ТОВ «Крафт Профі», ТОВ ВО «Дніпротехніка», ТОВ «Ніколейд», ТОВ «Голдлайн», ТОВ «Альянс Іст», ПП «НВК - 93», ТОВ «Укрбудтранссервіс», ТОВ «ОТГ Сілвер», ПП «Фоксбет».
В процесі розгляду справи судом на виконання вимог Інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 20.07.2010 № 1112/11/13-10 встановлено:
- факт здійснення господарської операції між позивачем та переліченими контрагентами - виконавцями;
- наявність спеціальної правосуб'єктності учасників господарської операції;
- зв'язок між фактом придбання товарів та послуг у ТОВ «Анкей», ТОВ «Інфо Тех Монтаж», ТОВ ВО «Дніпротехніка», ТОВ «Ніколейд», ТОВ «Голдлайн», ТОВ «Альянс Іст», ПП «НВК - 93», ТОВ «Укрбудтранссервіс», ТОВ «Крафт Профі», ТОВ «ОТГ Сілвер», ПП «Фоксбет» і господарською діяльністю позивача;
- дотримання платником податку спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум податкового кредиту та/або бюджетного відшкодування з податку на додану вартість;
- факт надмірної сплати податку на додану вартість у ціні товарів (послуг), що придбані платником податку.
У відповідності до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України), податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Право на віднесення сум податку до податкового кредиту, згідно пункту 198.1 статті 198 ПК України, виникає у разі здійснення операцій, в т.ч. з придбання або виготовлення товарів та послуг.
Як визначено п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Відповідно до пункту 198.2 статті 198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Нормами статті 201 ПК України визначено перелік документів, що є підставою для нарахування податкового кредиту.
Так, пунктом 201.10 вказаної статті ПК України передбачено, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Матеріали справи свідчать про те, що сума податкового кредиту позивачем сформована по першій події - даті отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
З урахуванням вищенаведених норм податкового законодавства та наданих позивачем до суду первинних документів, зокрема, податкових накладних, виписаних позивачу ТОВ «Анкей», ТОВ «Інфо Тех Монтаж», ТОВ ВО «Дніпротехніка», ТОВ «Ніколейд», ТОВ «Голдлайн», ТОВ «Альянс Іст», ПП «НВК - 93», ТОВ «Крафт Профі», ТОВ «Укрбудтранссервіс», ТОВ «ОТГ Сільвер», ПП «Фоксбет», судом встановлено, що сума податкового кредиту по операціям із означеними контрагентами у перевіряємий період віднесена позивачем до податкового кредиту правомірно та підтверджується необхідними первинними документами.
Щодо висновку податкового органу про відсутність об'єктів оподаткування по операціям із ТОВ «Анкей», ТОВ «Інфо Тех Монтаж», ТОВ ВО «Дніпротехніка», ТОВ «Ніколейд», ТОВ «Голдлайн», ТОВ «Альянс Іст», ПП «НВК - 93», ТОВ «Укрбудтранссервіс», ТОВ «ОТГ «Сілвер», ПП «Фоксбет» та відповідно завищення ТОВ «Дніпрорембуд» витрат по вказаним підприємствам на суму у розмірі 289481,00 грн., суд зазначає наступне.
Відповідно до п. п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України, об'єктом оподаткування на прибуток підприємств є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135-137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138-143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.
Доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з: доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті; інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу (пункт 135.1. ст.135 ПК України).
Пунктом 135.2. ст. 135 ПК України визначено, що доходи визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують отримання платником податку доходів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.
Згідно п. 136.1.1 та 136.1.2 п. 136.1 ст. 136 ПК України, для визначення об'єкта оподаткування не враховуються доходи: сума попередньої оплати та авансів, отримана в рахунок оплати товарів, виконаних робіт, наданих послуг; суми податку на додану вартість, отримані/нараховані платником податку на додану вартість, нарахованого на вартість продажу товарів, виконаних робіт, наданих послуг, за винятком випадків, коли підприємство - продавець не є платником податку на додану вартість.
Витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку (пп. 138.1.1, п. 138.1 ст. 138 ПК України).
Як визначено в п. 138.2. ст. 138 ПК України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.
У разі якщо платник податку здійснює виробництво товарів, виконання робіт, надання послуг з довготривалим (більше одного року) технологічним циклом виробництва за умови, що договорами, укладеними на виробництво таких товарів, виконання робіт, надання послуг, не передбачено поетапної їх здачі, до витрат звітного податкового періоду включаються витрати, пов'язані з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг у цьому періоді.
В п. п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України зазначено, що не включаються до складу витрат: витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.
В ході проведення податкової перевірки податковим органом в акті перевірки від 13.06.2014 № 350/22-02/31785218 не визнано витрати позивача за операціями із вищеперерахованими контрагентами у перевіряємому періоді, у зв'язку з нереальністю господарських операцій, що призвело до завищення валових витрати на суму 5003966,00 грн., що в своє чергу стало підставою для висновку про заниження податку на прибуток.
З огляду на все вищевикладене, суд вважає, що контролюючий орган безпідставно дійшов висновку про завищення позивачем у перевіряємому періоді суми витрат, які не пов'язані з господарською діяльністю підприємства, з огляду те, що всі витрати позивача підтверджені первинними документами.
Враховуючи те, що факт здійснення вищеописаних господарських операцій позивача із ТОВ «Анкей», ТОВ «Інфо Тех Монтаж», ТОВ ВО «Дніпротехніка», ТОВ «Ніколейд», ТОВ «Голдлайн», ТОВ «Альянс Іст», ПП «НВК - 93», ТОВ «Крафт Профі», ТОВ «Укрбудтранссервіс», ТОВ «ОТГ Сільвер», ПП «Фоксбет» підтверджується наявними в матеріалах справи копіями первинних документів, в тому числі, податковими накладними, актами виконаних будівельних робіт, та встановлений під час розгляду справи рух активів в процесі здійснення господарських операцій позивача із вказаними підприємствами, суд дійшов висновку, що такі витрати позивачем здійснені правомірно, отже і суми витрат за операціями із вищеперерахованими контрагентами у перевіряємому періоді до валових витрат позивачем віднесені підставно.
Окрім того, щодо твердження відповідача про заниження ТОВ «Дніпрорембуд» доходів на суму безповоротної фінансової допомоги у сумі 8520484,00 грн., отриманої від КП «Ритуальна Служба», ТОВ «Агросистем», «Санаторій «Новомосковський» ЛОЗПУ ЗАТ «Укрпрофздоровниця», ТОВ фірма «Бристоль», ТОВ «Нортек Україна», ТОВ «Статтрейдкомпанія», Дніпропетровський РДЦ, ТОВ «Сінгл Авто», ТОВ «ЦКС», ТОВ «Тауер Дівелопмент», суд із такою позицією погодитися не може, з огляду на наступне.
Згідно п. 135.5. ст. 135 ПК України, інші доходи включають, зокрема, вартість товарів, робіт, послуг, безоплатно отриманих платником податку у звітному періоді, визначена на рівні не нижче звичайної ціни, суми безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному податковому періоді, безнадійної кредиторської заборгованості, крім випадків, коли операції з надання/отримання безповоротної фінансової допомоги проводяться між платником податку та його відокремленими підрозділами, які не мають статусу юридичної особи.
В пп. 14.1.257. п. 14.1 ст. 14 ПК України, законодавцем надано визначення фінансової допомоги як фінансової допомоги, наданої на безповоротній або поворотній основі.
Безповоротна фінансова допомога - це: сума коштів, передана платнику податків згідно з договорами дарування, іншими подібними договорами або без укладення таких договорів.
Відтак, з аналізу наведеної норми вбачаться, що для віднесення грошових коштів до сум безповоротної фінансової допомоги повинні бути наявні певні умови: укладені договори дарування, інші договори, за якими не передбачається грошова або інша компенсація такої допомоги чи її повернення, або без укладення таких договорів.
Статтею 717 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.
Договір, що встановлює обов'язок обдарованого вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування.
В даному ж випадку грошові кошти ТОВ «Дніпрорембуд», отримані від замовників за договорами підряду, у межах відплатних двосторонніх господарських відносин, де одна сторона доручила за плату виконати певні види робіт, а інша прийняла на себе зобов'язання та фактично такі роботи виконала.
Щодо заявлених позовних вимог про визнання протиправними дій Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області щодо внесення коригувань до електронних баз даних, у тому числі до автоматизованої інформаційної системи «Система автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України» на підставі акту від 13.06.2014 № 350/22-02/31785218 «Про результати планової виїзної перевірки ТОВ «Дніпрорембуд», з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.04.2011 по 31.12.2013, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2011 по 31.12.2013» в розрізі контрагентів та зобов'язання Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області відновити в електронних базах даних, у тому числі у автоматизованій інформаційній системі «Система автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України» показники податкових зобов'язань та податкового кредиту з ПДВ ТОВ «Дніпрорембуд» в розрізі контрагентів, суд зазначає наступне.
Система автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України є програмним продуктом, який було розроблено для реалізації Порядку взаємодії органів державної податкової служби при опрацюванні розшифровок податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість у розрізі контрагентів, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 18.04.2008 № 266.
Суд зазначає про те, що процес зіставлення даних податкової звітності з ПДВ у розрізі контрагентів є формальним рівнем податкового контролю, на стадії якого податковий орган фактично порівнює задекларовані контрагентами кореспондуючі суми податкових зобов'язань та податкового кредиту з метою оперативного виявлення платників, що підлягають документальній перевірці.
Зазначений етап контрольно - перевірочної роботи не передбачає здійснення податковим органом оцінки дотримання платником вимог податкового законодавства та аналізу змісту та характеру правовідносин, що стали підставою для формування даних податкового обліку платника. Адже питання правильності відображення платником в обліку проведених господарських операцій досліджуються податковим органом при проведенні податкової перевірки платника з дослідженням фінансово - господарських документів, пов'язаних з нарахуванням і сплатою податку.
Сама по собі здійснена відповідачем кваліфікація операцій не може слугувати підставою для внесення змін до Системи автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України. Висновок щодо правильності (або недостовірності) задекларованих платником даних податкового обліку як підстави для внесення змін до вказаної бази даних може бути зроблений податковим органом після визначення платникові податкових зобов'язань та їх узгодження у встановленому законом порядку.
За відсутності зауважень до оформлення податкової звітності вона реєструється і вважається прийнятою. Обробка та занесення інформації до електронних баз виконується підрозділом ведення та захисту податкової звітності, у разі відсутності зазначеного підрозділу - підрозділами, на які покладено цю функцію.
Таким чином, показники податкового кредиту та податкових зобов'язань конкретного платника податків, які відображаються в Деталізованій базі співставлення, формуються на підставі показників, поданих таким платником податків податкових декларацій з податку на додану вартість з додатком № 5, і повинні їм відповідати.
Слід також наголосити, що у податковому праві визнається критерій добросовісності платника, який передбачає законність дій платника у сфері податкових правовідносин (у тому числі і щодо формування даних податкового обліку), доки це не спростовано у порядку, встановленому Податковим кодексом України. Наведене також виключає можливість застосування до платника негативних правових наслідків (зокрема, у вигляді вилучення з електронної бази даних задекларованих ним показників) до моменту донарахування платникові податкового зобов'язання в порядку статті 54 Податкового кодексу України та його узгодження.
Судом встановлено те, що податковим органом здійснено коригування показників податкової звітності позивача на підставі акту від 13.06.2014 № 350/22-02/31785218, що підтверджується роздруківками з електронних баз даних відповідача, які містяться в матеріалах справи.
За таких обставин, заявлені позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню судом.
Стосовно порушення ТОВ «Дніпрорембуд» порядку ведення касових операцій на підприємстві, а саме: п. 2.2., п. 2.6 гл. 2 Положення «Про ведення касових операцій в національній валюті в Україні», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 637 (не оприбуткування (несвоєчасне оприбуткування) готівкових коштів в касі підприємства на загальну суму 1100,00 грн., судом встановлено наступне.
Директором позивача ОСОБА_11 через банкомат із рахунку підприємства 14.09.2013 були зняті грошові кошти у сумі 1100,00 грн., що також підтверджується банківською квитанцію (сліпом) від 14.09.2013. Проте, у день їх отримання вказані грошові кошти не були оприбутковані в касі підприємства, оприбуткування вказаних коштів бухгалтером було здійснено лише наступного дня, тобто 15.09.2013 на підставі банківської виписки.
Як встановлено судом, в даному випадку бухгалтер підприємства оприбуткування грошових коштів проводила не датою їх зняття, а датою отримання виписки з банку, про що також представник позивача зазначив в письмових поясненнях, які містяться в матеріалах справи.
Згідно п. 2.9 Положення «Про ведення касових операцій в національній валюті в Україні», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 637, готівкова виручка (готівка) підприємств (підприємців), у тому числі готівка, одержана з банку, використовуються ними для забезпечення потреб, що виникають у процесі їх функціонування, а також для проведення розрахунків з бюджетами та державними цільовими фондами за податками і зборами (обов'язковими платежами).
Положення оприбуткування готівки - проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, книзі обліку розрахункових операцій ( пункт 1.2. Положення).
Приймання одержаної з банку готівки в касу та видача готівки з каси для здавання її до банку оформляються відповідними касовими ордерами (прибутковим або видатковим) з відображенням такої касової операції в касовій книзі (п. 3.7. Положення).
Усі надходження і видачу готівки в національній валюті підприємства відображають у касовій книзі (додаток 5) (п. 4.2 Положення).
Пунктом 2.2 Положення встановлюється, що підприємства (підприємці) здійснюють розрахунки готівкою між собою і з фізичними особами (громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, які не здійснюють підприємницької діяльності) через касу як за рахунок готівкової виручки, так і за рахунок коштів, одержаних із банків. Зазначені розрахунки проводяться також шляхом переказу готівки для сплати відповідних платежів.
Підприємства (підприємці) здійснюють облік операцій з готівкою у відповідних книгах обліку.
Відповідно до п. 2.6. Положення, уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.
Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.
Пункт 2.6. Положення імперативно визначає момент оприбуткування одержаної готівки у касовій книзі - днем її одержання, вказані норми не закріплюють права вибору бухгалтера для проведення такого оприбуткування на підставі банківської квитанції або за датою виписки з банку.
Указом Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» від 12.06.1995 № 436/95 встановлено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу, зокрема, за не оприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.
Перевіркою нарахування, утримання та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб при виплаті доходів на користь платників податків - фізичних осіб встановлено, що згідно поданих підприємством розрахунків за формою 1 - ДФ за ІІІ та ІV квартали 2013 року нараховані суми доходу ФОП не відображені, чим порушено абз. «б» п. 176.2 ст. 176 ПК України.
Під час проведення перевірки податковим органом встановлено, що у зв'язку із відрядженням працівників ТОВ «Дніпрорембуд» у серпні 2011 року до «Концерну Голнафтогаз», м. Львів, при перевірці авансових звітів не надані документи, які підтверджують використання грошових коштів за мешкання у відрядженні працівників ОСОБА_6 (авансовий звіт № 0000007 від 23.08.2011), ОСОБА_7 (авансовий звіт № 0000008 від 23.08.2011) та ОСОБА_8 (авансовий звіт № 0000009 від 23.08.2011), що призвело до порушення п. п. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України та заниження ПДФО на суму 226, 32 грн.
Згідно із поясненням позивача всі працівники, які перебували у відрядженні: ОСОБА_6, ОСОБА_7 ОСОБА_8 проживали в одному номері готелю «Айвенго», з огляду на що, сума у розмірі 600,00 грн. бухгалтером підприємства була поділена між усіма зазначеними особами.
Судом встановлено, що на підставі наказів про відрядження № 37, № 38 від 17.08.2011 вказані працівники позивача були відряджені до м. Львова. Перебування у відрядженні підтверджується відповідною відміткою про вибуття у відрядження та прибуття до місця призначення.
Згідно звітів при використані кошти, видані на відрядження або під звіт авансовий звіт № 0000007 від 23.08.2011, № 0000008 від 23.08.2011, № 0000009 від 23.08.2011, витрати на проживання кожної особи склали 352,92 грн. та 150,00 грн., всього 502,02 грн. Відшкодування вказаних витрат кожному працівнику відбулося на підставі рахунку - чеку від 19.08.2011 № 008485 на суму 600,00 грн., отриманого із готелю «Айвенго», виданого на ім'я ОСОБА_11
Питання службових відряджень працівників та відшкодування витрат на такі відрядження врегульовані Інструкцією про службові відрядження в межах України та за кордон, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 13.03.1998 № 59 (далі-Інструкція).
Відповідно до п. 1 Розділу 1 Інструкції, службовим відрядженням вважається поїздка працівника за розпорядженням керівника органу державної влади, підприємства, установи та організації що повністю або частково утримується (фінансується) за рахунок бюджетних коштів (далі - підприємство), на певний строк до іншого населеного пункту для виконання службового доручення поза місцем його постійної роботи (за наявності документів, що підтверджують зв'язок службового відрядження з основною діяльністю підприємства).
Пунктом 5 розділу 1 Інструкції встановлено, що підприємство, що відряджає працівника, забезпечує його коштами для здійснення поточних витрат під час службового відрядження (авансом). Аванс відрядженому працівникові може видаватися готівкою або перераховуватися у безготівковій формі на відповідний рахунок для використання із застосуванням платіжних карток.
Згідно п. 5 розділу 2 Інструкції, підприємство за наявності підтвердних документів (в оригіналі) відшкодовує в межах граничних сум витрат на найм житлового приміщення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.02.2011 № 98, витрати відрядженим працівникам на найм житлового приміщення з розрахунку вартості одного місця у готелі (мотелі), іншому житловому приміщенні за кожну добу такого проживання з урахуванням включених до рахунків на оплату вартості проживання витрат на користування телефоном (крім витрат на службові телефонні розмови), холодильником, телевізором та інших витрат.
Матеріалами справи підтверджено, що документ на підтвердження проживання наявний лише на ім'я ОСОБА_11, щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 документів на підтвердження понесення витрат на проживання під час відрядження до м. Львова ані під час перевірки, ані під час судового розгляду на надано.
Як передбачено п. 164.2.17. п. 164.2 ст. 164 ПК України дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді, зокрема, суми грошового або майнового відшкодування будь - яких витрат або втрат платника податку, крім тих, що обов'язково відшкодовуються згідно із законом за рахунок бюджету або звільняються від оподаткування згідно з цим розділом.
Відповідно до п. 167.1 ст. 167 Податкового кодексу України ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.6 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами, якщо база оподаткування для місячного оподатковуваного доходу не перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року (далі у цьому пункті - мінімальна заробітна плата).
За наведених обставин, оскільки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не надані документи, на підтвердження понесення витрат на проживання під час відрядження до м. Львова з 18.08.2011 по 19.08.2011, то відповідно відшкодовані їм витрати у розмірі 502,92 грн. підлягають оподаткуванню за ставкою 15% - податок на доходи фізичних осіб, відповідно до п. 167.1 ст. 167 Податкового кодексу України. Оскільки податковим агентом є роботодавець, який здійснює грошові виплати на користь працівників - фізичних осіб, відповідно він повинен був утримати із виплачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 грошових коштів у розмірі 502, 92 грн. 15% податку на доходи фізичних осіб, що становить 75, 44 грн.
Пунктом 176.2 ст. 176 ПК України передбачено, що особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані: своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.
Пунктом 123.1 ст. 123 ПК України встановлена відповідальність податкових агентів за неутримання сум, що підлягають сплаті до бюджету, так у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суми податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків н, підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання, неправомірно заявленої до повернення суми бюджетного відшкодування та/або неправомірно заявленої суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість.
Відповідно до ч. 3 ст. 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Виходячи з цього, суд вважає за необхідне присудити з Державного бюджету України на користь позивача витрати у розмірі 559,01 грн.
Керуючись статтями 11, 50, 70, 71, 72, 86, 94, 159 - 163, 186, 254 КАС України, суд,
Визнати протиправними дій Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області щодо внесення коригувань до електронних баз даних, у тому числі до автоматизованої інформаційної системи «Система автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України» на підставі акту від 13.06.2014 № 350/22-02/31785218 «Про результати планової виїзної перевірки ТОВ «Дніпрорембуд», з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.04.2011 по 31.12.2013, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2011 по 31.12.2013» в розрізі контрагентів.
Зобов'язати Дніпропетровську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області відновити в електронних базах даних, у тому числі в автоматизованій інформаційній системі «Система автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України» показники податкових зобов'язань та податкового кредиту з ПДВ ТОВ «Дніпрорембуд», що були відкориговані на підставі акту від 13.06.2014 № 350/22-02/31785218 «Про результати планової виїзної перевірки ТОВ «Дніпрорембуд», з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.04.2011 по 31.12.2013, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2011 по 31.12.2013» в розрізі контрагентів.
В іншій частині заявлених позовних вимог відмовити повністю.
Присудити з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпрорембуд» судові витрати з оплати судового збору у розмірі 559 (п'ятсот п'ятдесят дев'ять) грн. 01 коп.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 17 березня 2015 року.

Суддя О.В. Царікова