Справа № 14903/09
Суддя: Поплавський В.Ю.
Дата ухвалення: 2010-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" січня 2010 р. справа № 2а-4/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Поплавського В.Ю.

суддів: Уханенка С.А. Сафронової С.В.

при секретарі судового засідання: Фесовець А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу

Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-міської районної у місті ОСОБА_1 ради на постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 березня 2009 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-міської районної у місті ОСОБА_1 ради, Головного управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації, третя особа управління Державного казначейства у Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу, про визнання дій неправомірними, стягнення невиплаченої допомоги на оздоровлення, -

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2008 року позивач звернувся з позовом до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-міської районної у місті ОСОБА_1 ради (надалі по тексту УПСЗН) , Головного управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації в якому, згідно уточнених позовних вимог, просив: 1. визнати дії посадових осіб УПСЗН , які не повідомили позивача з 2005 р. по 2007 р., що нарахування йому щорічної одноразової допомоги на оздоровлення, як особі, яка постраждала від наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 р. проводилась з урахуванням виплат, згідно Закону "Про державний бюджет України", а не 5 кратну мінімальну заробітну плату не правомірними, та такими, що обмежують його конституційні права; 2. поновити права позивача, щодо отримання щорічної одноразової допомоги на оздоровлення довічно згідно ст. 48 №796, а саме щорічна одноразова допомога на оздоровлення - 5 кратна мінімальна заробітна плата, з 1 січня 2005 р.; 3. визнати, що посадові особи УПСЗН порушили Конституцію України, Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи»від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ (надалі по тексту Закону №796), щодо нарахування позивачу щорічної одноразової допомоги на оздоровлення, згідно ст. 48 закону №796 звузили його конституційні права, що призвело до погіршення здоров'я та втрати грошових виплат у сумі - 7298 грн.; 4. стягнути з УПСЗН гроші за не отриману щорічну одноразову допомогу на оздоровлення згідно ст. 48 Закону №796 за 2005-2008 роки у сумі - 7298 грн. та компенсацію за не отриману своєчасно щорічну одноразову допомогу на оздоровлення у сумі 5426,64 грн.

Постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 березня 2009 року позов було задоволено частково: визнані неправомірними дії УПСЗН стосовно відмови у перерахунку і виплати сум щорічної одноразової допомоги на оздоровлення, передбачену ст. 48 Закону №796; зобовязано УПСЗН нарахувати та виплатити позивачу недоплачену суму щорічної одноразової допомоги на оздоровлення за 2005-2008 роки з урахуванням сум, що ним отримані, у відповідності з вимогами, встановленими ст. 48 Закону №796 з розрахунку 5 мінімальних заробітних плат, встановлених Законом України «Про державний бюджет України «відповідному календарному році. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду, відповідач УПСЗН подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду, оскільки вона винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення по справі, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, а також правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії та перебуває на обліку в УПСЗН. Згідно довідки відповідача (а.с. 63) позивач отримав щорічну допомогу на оздоровлення за 2005 рік 23.03.2005р. у розмірі 26,70 грн., за 2006 рік 26.03.2006р. у розмірі 120 грн., за 2007 рік - 29.01.2007р. у розмірі 120 грн., а також 120 грн. за 2008 рік.

Відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону № 796 (в редакції від 20.06.1996 року) передбачена щорічна допомога на оздоровлення в таких розмірах: інвалідам І і ІІ групи пять мінімальних заробітних плат; інвалідам ІІІ групи, дітям інвалідам чотири мінімальні заробітної плати; учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії - пять мінімальних заробітних плат; 3 категорії три мінімальні заробітні плати.

Дію абзацу другого, третього, четвертого, пятого, шостого, сьомого частини четвертої статті 48 Закону №796 зупинено на 2006 рік в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати згідно із Законом України від 20.12.2005 № 3235-IV.

Дію абзацу другого, третього четвертого, пятого, шостого, сьомого частини четвертої статті 48 Закону №796 зупинено на 2007 рік в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати згідно із Законом України від 19.12.2006 № 489-V. Проте, зупинення дії абзацу другого, третього, четвертого, пятого, шостого, сьомого частини четвертої статті 48 на 2007 рік, передбачене пунктом 30 статті 71 Закону України від 19.12.2006 № 489-V, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007

№ 6-рп/2007.

Відповідно до Закону України від 28.12.2007 № 107-VI частину четверту ст. 48 Закону №796 викладено в такій редакції: Одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України». Проте, зміни, внесені підпунктом 11 пункту 28 розділу II Закону України від 28.12.2007 № 107-VI, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 № 10-рп/2008.

Відповідач проводив виплати відповідно до Постанов Кабінету міністрів України №562 від 12.07.2005р. «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»та №836 від 26.07.1996 року «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Крім того, суд першої інстанції не надав належної оцінки запереченням відповідача щодо застосування положень ст.ст. 99, 100 КАС України до даних правовідносин. (а.с. 38)

Колегія суддів вважає, що до даних правовідносин слід було застосувати положення ч.2 ст. 99 КАС України якою визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Позивач звернувся з даним позовом 02 січня 2008 року. Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що слід відмовити у задоволенні вимог позивача за 2005-2006 роки, оскільки позивачем не доведено поважність причин пропуску строку звернення до суду.

Колегія суддів вважає, що позовні вимоги за 2007-2008 роки задоволенню не підлягають, оскільки відповідачем виплати були проведені згідно діючого на момент їх проведення законодавства, тобто він діяв правомірно.

Що стосується вимог за 2007-2008 роки, то вони не підлягають задоволенню, оскільки відповідачем було проведено виплати відповідно до

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач діяв правомірно, оскільки виплати були проведені згідно діючого на момент їх проведення законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Правовою підставою для звернення до адміністративного суду є захист порушених прав, свобод чи інтересів, то право на позов у особи виникає лише після порушення відповідачем її права, тобто захисту підлягає вже порушене право, а не те, яке може бути порушено у майбутньому і щодо якого невідомо, буде воно порушено чи ні. Таким чином, неможливо зобов'язати відповідача на майбутнє вчиняти певні дії, оскільки відсутні факти порушення пенсійних прав позивача в майбутньому, тому в частині позовних вимог щодо зобовязання відповідача довічно виплачувати позивачу щорічну одноразову допомогу на оздоровлення згідно ст. 48 №796 у розмірі 5 кратної мінімальної заробітної плати задоволенню не підлягають.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України підставою для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому постанова суду підлягає скасуванню в частині задоволення позовних вимог та відмові в задоволенні цих позовних вимог.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-міської районної у місті ОСОБА_1 ради - задовольнити.

Постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 березня 2009 року скасувати в частині задоволення позовних вимог.

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 щодо визнання неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-міської районної у місті ОСОБА_1 ради стосовно відмови у перерахунку і виплати сум щорічної одноразової допомоги на оздоровлення, передбачену ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи»; зобовязання Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-міської районної у місті ОСОБА_1 ради нарахувати та виплатити ОСОБА_2 недоплачену суду щорічної одноразової допомоги на оздоровлення за 2005-2008 роки з урахуванням сум, що ним отримані, у відповідності з вимогами, встановленими ст. 48 Закону №796 з розрахунку 5 мінімальних заробітних плат, встановлених Законом України «Про державний бюджет України»у відповідному календарному році.

В іншій частині постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 березня 2009 року залишити без змін.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з дня виготовлення її тексту у повному обсязі.

Повний текст виготовлено 4 березня 2010 року.

Головуючий: В.Ю. Поплавський

Судді: С.А. Уханенко

ОСОБА_3