Справа № 22-а-9338/11
Суддя: Сержанюк А. С.
Дата ухвалення: 2011-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №22-а-9338/11Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Категорія63Доповідач у 2 інстанціїСержанюк
ПОСТАНОВА

Іменем України

8 червня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: Сержанюк А.С.

суддів: Березовенко Р.В., Фінагєєва В.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного Управління Пенсійного фонду України у Київській області на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 березня 2009 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Головного Управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання дій неправомірними, зобовязання проведення перерахунку доплати за проживання у зоні посиленого радіологічного контролю,

В С Т А Н О В И Л А:

В лютому 2009 року ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом та просив визнати дії відповідача щодо відмови у виплаті їй щомісячної доплати, як непрацюючому пенсіонеру в зоні посиленого радіологічного контролю, згідно до ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»неправомірними і виплатити на її користь недоотриману суму щомісячної грошової доплати з 1 січня 2008 року.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 березня 2009 року позов задоволено. Визнано неправомірними дії відповідача та зобовязано відповідача виплатити недоотриманих сум пенсії з 01.01.2008 року відповідно до ст.ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зобвязано провести перерахунок доплати до пенсії з 1 січня 2008 рокув розмірі 515 грн., з 1 квітня 2008 року 525 грн., з 1 жовтня 2008 року, з 1 грудня 2008 року 605 грн., щомісячно до 31.12.2008 року.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати незаконну, на його думку, постанову суду першої інстанції. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необєктивність рішення суду, неповне зясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 159 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими, доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

По справі встановлено, що ОСОБА_2 .зареєстрований і проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1 яке згідно постанови КМ від 23.07.1991 року за № 106 (додаток №1) віднесене до зони гарантованого добровільного відселення та перебуває на обліку в ГУПФУ у Київської області як непрацюючий пенсіонер.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року п.28 Розділ II Закону України „Про Державний бюджет 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28.12.2007 року, яким внесено зміни до ст. 39 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 року визнано неконституційними.

За таких обставин, ухвалюючи постанову про задоволення позову, суд обґрунтовано виходив із того, що з моменту прийняття рішення Конституційним судом України, тобто з 22 травня 2008 року УПФ як орган, якому делеговано повноваження щодо призначення і виплати пенсій та доплат до них, повинно було діяти у відповідності з вимогами ст.ст 39 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 року, дія якої була відновлена і здійснити позивачу відповідні нарахування, але у порушення вимог указаної статті таких нарахувань не проводило, чим і допустило протиправну бездіяльність.

Висновки суду в цій частині відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Однак приймаючи до уваги, що дія ст.39 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" була відновлена 22.05.2008 року, колегія суддів приходить до висновку, що позивач має право на виплати передбачені зазначеним законом саме з 22.05.2008 року, а не з 1 січня 2008 року, як це зазначено в постанові суду.

В звязку з чим постанова суду підлягає зміні в частині дати з якої відповідач має здійснювати перерахунок та виплату позивачу основної та додаткової пенсії відповідно до положень ст.. ст.. 54, 50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

При цьому суд обґрунтовано виходив із засад пріоритету законів над підзаконними актами та прийшов до правильного висновку про те, що при розрахунку державної та додаткової пенсії, передбачених статтями, наведеними вище, застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлений у законі про Державний бюджет України на відповідний рік, із якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком

Також, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог щодо стягнення конкретної суми в розмірах 515 грн., 525грн., 545 грн., 605 грн., як різницю між фактично виплаченою сумою та належною сумою відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", оскільки суд не вправі визначати розмір грошової суми , яку належить нарахувати та виплатити позивачу, в звязку з тим, що вчинення цієї дії є виключною компетенцією ГУПФУ у Київської області.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів дійшла висновку про скасування постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 березня 2009 року в частині стягнення з відповідача конкретної суми.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 195, 196, 197, 198, 202, 207 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного Управління Пенсійного фонду України у Київській області задовольнити частково.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 березня 2009 року скасувати і ухвалити нову. Заявлені вимоги задовольнити частково.

Зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зробити перерахунок та виплатити на користь ОСОБА_2 доплати непрацюючому пенсіонеру за проживання в зоні посиленого радіологічного контролю починаючи з 22 травня 2008 року.»

. В задоволені іншої частини позовних вимог відмовити.

Копію постанови направити особам, які брали участь у справі.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАСУ та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий Сержанюк А.С.

Судді: Березовенко Р.В.

ОСОБА_3