Справа № 809/2009/15
Суддя: Боршовський Т.І.
Дата ухвалення: 2015-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" червня 2015 р. Справа № 809/2009/15

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Боршовського Т.І.

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 612,54 грн., -

ВСТАНОВИВ:

18.05.2015 року Долинська об'єднана Державна податкова інспекція Головного управління ДФС в Івано-Франківській області (надалі - позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (надалі - відповідач) про стягнення податкового боргу в сумі 612,54 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на несвоєчасну та неповну сплату відповідачем в порушення вимог підпункту 16.1.4. пункту 16.1. статті 16, пунктів 295.3 статті 295 Податкового кодексу України єдиного податку в період з грудня 2014 року по квітень 2015 року, та нарахованої протягом 2015 року відповідно до п. 129.1 статті 129 Податкового кодексу України пені в розмірі 4,14 грн.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, подавши 03.06.2015 року до суду клопотання про розгляд справи без участі представника в судовому засіданні. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення яке міститься в матеріалах справи.

Згідно вимог ч. 4 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

За таких обставин, відповідно до норм частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, враховуючи відсутність перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, визначених цією статтею, а також відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, суд вважає за можливе розглянути дану адміністративну справу в письмовому провадженні.

Розглянувши матеріали адміністративного позову в порядку письмового провадження, дослідивши і оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтований, а тому його належить задовольнити з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 27.08.2014 року зареєстрована як суб'єкт підприємницької діяльності фізична особа-підприємець, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 29.04.2015 року (а.с. 6), та взята на облік як платник податків в Долинській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області.

Згідно частини 1 статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (пункт 1.1 статті 1 Податкового кодексу України, надалі - Кодекс).

Відповідно до пункту 16.1.4 статті 16 Кодексу платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно пункту 293.1 статті 293 Кодексу ставки єдиного податку для платників першої - другої груп встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - мінімальна заробітна плата), та третьої групи - у відсотках до доходу (відсоткові ставки).

Підпунктом 293.2. пункту 293.2 статті 293 Податкового кодексу України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними та міськими радами для фізичних осіб - підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць:

1) для першої групи платників єдиного податку - у межах до 10 відсотків розміру мінімальної заробітної плати.

2) для другої групи платників єдиного податку - у межах до 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати.

Пунктом 295.1 статті 295 Кодексу встановлено, що платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.

Згідно поданої заяви про застосування спрощеної системи оподаткування від 29.08.2014 року, відповідачем була обрана перша група платника єдиного податку, ставка податку - 10% до розміру мінімальної заробітної плати. Основним видом господарської діяльності відповідача згідно з КВЕД, код 96.02, надання послуг перукарнями та салонами краси (а.с.8-9).

Вищевказаних задекларованих грошових зобов'язань відповідач за період з грудня 2014 року по квітень 2015 року включно, не виконала, а тому податковий борг по єдиному податку становить 608,40 грн., що підтверджується довідкою про суму боргу станом на 06.05.2015 року за № 1234, витягом з облікової картки платника станом на 30.04.2015 року (а.с. 10-14).

Підпунктом 14.1.175 пункту 14 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Згідно з статтею 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

За змістом пункту 56.11 статті 56 Податкового кодексу України не підлягає оскарженню грошове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.

Відповідно до підпункту 129.1.1. пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня.

Пунктом 129.4 статі 129 вказаного Кодексу передбачено, що пеня, визначена підпунктом 129.1.1. пункту 129.1 цієї статті, нараховується на суму податкового боргу (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені) із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день виникнення такого податкового боргу або на день його (його частини) погашення, залежно від того, яка з величин таких ставок є більшою, за кожний календарний день прострочення у його сплаті.

Як видно зі змісту позовної заяви та матеріалів справи, зокрема, довідки про суми податкового боргу платника податків від 06.05.2015 року, витягу із облікової картки платника, за відповідачем по особовому рахунку рахується пеня за несвоєчасну сплату податкових зобов'язань по єдиному податку в розмірі 4,14 грн. (а.с. 10-13).

Право контролюючого органу на звернення до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини передбачене підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України.

Згідно вимог підпункту 59.1. статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

З матеріалів справи видно, що позивачем на підставі пункту 59.4 статті 59 Кодексу надсилалась (вручено) відповідачу податкова вимога № 517-25 від 24.02.2015 року на суму 368,94 грн., яка отримана відповідачем 24.02.2014 року, про що свідчить відмітка відповідача на корінці вказаної вимоги (а.с.7). Відповідач згадану податкову вимогу не оскаржував. Враховуючи, що відповідачем не подано суду доказів виконання вищевказаної податкової вимоги в повному обсязі, відсутності заборгованості станом на день подання даного позову, дана податкова вимога відповідно до статті 60 Податкового кодексу України не є відкликаною, та не потребує винесення нової податкової вимоги.

Пунктом 95.1 статті 95 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно з ч. 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Проте відповідачем не подано суду ні заперечень на адміністративний позов, ні доказів сплати податкового боргу в повному обсязі, чи будь-яких інших доказів, які б спростовували доводи позивача.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку задовольнити адміністративний позов Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в сумі 612,54 грн.

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (код НОМЕР_1, що проживає за адресою: АДРЕСА_1) в дохід місцевого бюджету села Пациків Долинського району Івано-Франківської області податковий борг з єдиного податку в сумі 612 (шістсот дванадцять) гривень 54 копійки.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки, встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: Боршовський Т.І.

Постанова складена в повному обсязі 04.06.2015 року.