Справа № 14618/09
Суддя: Поплавський В.Ю.
Дата ухвалення: 2010-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" лютого 2010 р. справа № 2а-123/2009

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Поплавського В.Ю.

суддів: Сафронової С.В. Уханенка С.А.

при секретарі судового засідання: Литовченко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Пологівської районної державної адміністрації Запорізької області на постанову Пологівського районного суду Запорізької області від 24 квітня 2009 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Пологівської районної державної адміністрації Запорізької області про визнання дій неправомірними та стягнення коштів на оздоровлення, -

В С Т А Н О В И Л А :

В лютому 2009 року позивач звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Пологівської районної державної адміністрації Запорізької області та просив визнати незаконними дії відповідача про відмову у виплаті одноразової компенсації за шкоду заподіяну здоровю та допомоги на оздоровлення, стягнути з відповідача одноразову компенсацію за шкоду заподіяну здоровю в сумі 27225,00 грн. та недоплачену щорічну допомогу на оздоровлення за період з 2001 року по 2008 рік в сумі 10777,10 грн. згідно ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»від 28.02.1991р. №796-ХІІ (надалі по тексту Закон №796), зобовязати відповідача здійснювати перерахунок щорічної допомоги на оздоровлення, у разі підвищення розміру мінімальної заробітної плати.

Постановою Пологівського районного суду Запорізької області від 24 квітня 2009 року, позовні вимоги задоволено частково: визнано неправомірною відмову та зобовязано Управління праці та соціального захисту населення Пологівської районної державної адміністрації Запорізької області здійснити перерахунок та виплату позивачу одноразової компенсації за шкоду заподіяну здоровю та щорічної допомоги на оздоровлення відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи». В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду, оскільки вона винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення по справі, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційних скарг і заявлених позовних вимог, а також правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії (з 1991 року по 03.01.2006 року ІІ категорії) та перебуває на обліку у відповідача. З 03.01.2006 року позивач був визнаний інвалідом ІІ групи від захворювання, яке повязане з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а 24.12.208 року визнаний інвалідом ІІ групи довічно.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач проводив виплати щорічної допомоги на оздоровлення позивачу відповідно до Постанов Кабінету міністрів України №562 від 12.07.2005р. «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»та №836 від 26.07.1996 року «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону № 796 (в редакції від 20.06.1996 року) передбачена щорічна допомога на оздоровлення в таких розмірах: інвалідам І і ІІ групи пять мінімальних заробітних плат; інвалідам ІІІ групи, дітям інвалідам чотири мінімальні заробітної плати; учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії - пять мінімальних заробітних плат; 3 категорії три мінімальні заробітні плати.

Дію абзацу другого, третього, четвертого, пятого, шостого, сьомого частини четвертої статті 48 Закону №796 зупинено на 2006 рік в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати згідно із Законом України від 20.12.2005 № 3235-IV «Про Державний бюджет України на 2006 рік».

Дію абзацу другого, третього четвертого, пятого, шостого, сьомого частини четвертої статті 48 Закону №796 зупинено на 2007 рік в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати згідно із Законом України від 19.12.2006 № 489-V. Проте, зупинення дії абзацу другого, третього, четвертого, пятого, шостого, сьомого частини четвертої статті 48 на 2007 рік, передбачене пунктом 30 статті 71 Закону України від 19.12.2006 № 489-V, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 № 6-рп/2007. Таким чином, дію ч. 4 ст. 48 Закону №796 було відновлено з 09 липня 2007 року.

Відповідно до Закону України від 28.12.2007 № 107-VI «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»частину четверту ст. 48 Закону №796 викладено в такій редакції: Одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України». Проте, зміни, внесені підпунктом 11 пункту 28 розділу II Закону України від 28.12.2007 № 107-VI, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 № 10-рп/2008. Таким чином, дію ч. 4 ст. 48 Закону №796 було відновлено з 22 травня 2008 року.

Суд першої інстанції посилаючись на положення п.п.п 3, 4 ст. 99 КАС України зазначив, що підстави для застосування п. 1 ст. 100 КАС України відсутні. Проте, колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Частиною 2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна зі сторін.

Виходячи з наведених вимог законодавства суд першої інстанції повинен був захистити порушені права за період, який складає рік до дня звернення в суд з позовом, тобто з лютого 2008 року.

Судом встановлено, що виплата щорічної допомоги на оздоровлення за 2008 рік була проведена відповідачем 29.01.2008 року.

Враховуючи вищенаведене, дії відповідача по виплаті щорічної допомоги на оздоровлення за 2008 рік у розмірах, встановлених Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», не можна визнати неправомірними, оскільки норми вказаного закону мали пріоритет над нормами Закону №796 на час виплати вказаної допомоги. Посилання на рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 № 10-рп/2008, яким визнані неконституційними положення Закону України ««Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»», не приймаються судом апеляційної інстанції, оскільки вказане рішення було прийняте після виплати позивачу допомоги.

Виходячи з наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до неправильних висновків щодо визнання неправомірною відмови та зобовязання відповідача здійснити перерахунок та виплату щорічної допомоги на оздоровлення за 2008 рік, а тому постанова суду в цій частині підлягає скасуванню та в задоволенні цих позовних вимог слід відмовити.

Зважаючи на те, що відповідач в своїх запереченнях наполягав на застосуванні положень ст. 99, 100 КАС України, позивач про порушення своїх прав дізнавався кожного разу при отриманні виплат та поважних причин для поновлення строку звернення до суду не навів, колегія суддів вважає, що в задоволенні позовних вимог за період 2001-2008 роки слід відмовити, а постанову суду в цій частині скасувати.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 48 Закону №796 одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, виплачується інвалідам II групи в розмірі 45 мінімальних заробітних плат.

Згідно ч. 6 ст. 48 Закону №796 виплати, зазначені в цій статті, провадяться протягом одного місяця з дня встановлення інвалідності чи смерті потерпілого.

З матеріалів справи вбачається, що позивач з заявою про виплату одноразової компенсації своєчасно не звертався та зазначена компенсація йому не виплачувалась. З заявою про виплату одноразової компенсації позивач звернувся лише в січні 2009 року.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що в задоволенні позовної вимоги щодо стягнення з відповідача одноразової компенсації слід відмовити за пропуском строку, а постанову суду в частині задоволення цієї позовної вимоги скасувати.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Правовою підставою для звернення до адміністративного суду є захист порушених прав, свобод чи інтересів, то право на позов у особи виникає лише після порушення відповідачем її права, тобто захисту підлягає вже порушене право, а не те, яке може бути порушено у майбутньому і щодо якого невідомо, буде воно порушено чи ні. Таким чином, неможливо зобов'язати відповідача на майбутнє вчиняти певні дії, оскільки відсутні факти порушення прав позивача в майбутньому, тому суд першої інстанції правомірно відмовив в задоволенні цих позовних вимог.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України підставою для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому постанова суду підлягає скасуванню в частині задоволення позовних вимог та в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Пологівської районної державної адміністрації Запорізької області задовольнити.

Постанову Пологівського районного суду Запорізької області від 24 квітня 2009 року скасувати в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1.

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог щодо перерахунку та виплати одноразової компенсації за шкоду заподіяну здоровю та щорічної допомоги на оздоровлення.

В іншій частині постанову суду залишити без змін.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з дня виготовлення її тексту у повному обсязі.

Повний текст виготовлено 14 червня 2010 року.

Головуючий: В.Ю. Поплавський

Судді: С.А. Уханенко

ОСОБА_2