Справа № 30417/09
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2010-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" травня 2010 р. справа № 2а-13309/08

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Сафронової С.В.

суддів: Поплавського В.Ю. Уханенка С.А.

при секретарі судового засідання: Красоті А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційні скарги Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 липня 2009 року

у адміністративній справі 2а-13309/09/0470 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській та Апостолівського районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом у лютому 2008 року, мотивуючи тим, що він має всі підставі (досяг 45-річного віку, має 25 календарних років загального трудового стажу, з яких не менше 12 років і 6 місяців становить його військова служба) для нарахування йому пенсії відповідно до п. б ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб" і просив зобовязати Апостолівський РВ УМВС в Дніпропетровській області підготувати та направити необхідні документи для призначення йому пенсії за вислугою років, а УМВС України в Дніпропетровській області зобовязати розглянути надіслані документи Апостолівським РВ УМВС в Дніпропетровській області та виплатити йому пенсію за вислугою років.

Уточнивши під час судового розгляду раніше заявлені вимоги, ОСОБА_1 остаточно просив: визнати протиправними дії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області і Апостолівського районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області щодо відмови у призначенні йому пенсії за вислугу років та про зобовязання Апостолівського районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області направити його документи до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області для призначення йому пенсії. Крім того, позивачем було заявлено про визнання за ним права на пенсію за вислугою років згідно п. б ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб" та про зобовязання Головного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити пенсії за вислугою років відповідно до п. б ст.12 Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб" з грудня 2005 року.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 липня 2009 року позивні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково, визнано неправомірними дії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, вчинені 21.12.2005 року при вирішенні питання щодо призначення пенсії ОСОБА_1 за вислугу років з урахуванням загального трудового стажу, а також зобовязано ГУ МВС України в Дніпропетровській області направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області документи про призначення пенсії ОСОБА_1 за вислугу років з урахуванням загального трудового стажу, а Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зобовязано вирішити питання про призначення пенсії ОСОБА_1 за вислугу років з урахуванням загального трудового стажу з 20.02.2008 року на підставі вимог п.б ст.12 Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб" у редакції Закону України № 1889-ІV від 24.06.2004 року. В решті вимог позивача судом відмовлено.

З зазначеною постановою суду першої інстанції не погодилися відповідачі у справі: Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області та Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в частині задоволення позову ОСОБА_1, та оскаржили цю постанову в апеляційному порядку з підстав неповного зясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду фактичним обставинам та неправильним застосуванням норм матеріального права і порушення судом норм процесуального права. Просять скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову у задоволені вимог позивача в повному обсязі.

Вислухавши пояснення сторін у справі, що зявилися в судове засідання, дослідивши доводи апеляційних скарг та матеріали справи, перевіривши повноту зясування судом обставин спірних правовідносин та їх юридичну оцінку, колегія судів дійшла висновку, що апеляційній скарги підлягають задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволені позову ОСОБА_1 з наступних підстав:

При перегляді в апеляційному порядку постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 липня 2009 року колегією суддів встановлено, що предмет спору по цій справі стосується права позивача на призначення пенсії за вислугою років з урахуванням загального трудового стажу на підставі вимог п.б ст.12 Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб" у редакції Закону України № 1889-ІV від 24.06.2004 року, та правомірності дій ГУ МВС України в Дніпропетровській області і Апостолівського РВ УМВС України в Дніпропетровській області щодо призначення пенсії ОСОБА_1 за вислугу років з урахуванням загального трудового стажу за його зверненням у 2004 р., в період 2005 р. та у 2007 р.

Військовослужбовцям, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" призначаються і виплачуються після їх звільнення зі служби.

Пенсія за вислугу років призначається особам (військовослужбовцям та деяким іншим особам), визначеним статтею 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" Згідно пункту "б" частини першої статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" в редакції Закону України від 04 липня 2002 року право на пенсію за вислугу років мають особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, звільнені зі служби незалежно від підстав та часу звільнення і досягли 45-річного віку, крім осіб, і мають загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ.

Відповідно до пункту "б" частини першої статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" в редакціях Закону України від 23листопада 1995 року та від 4 квітня 2006 року особа, якій надається право на пенсію за вислугою строків служби, повинна відповідати встановленим наведеною нормою вимогам саме на день звільнення.

Згідно пункту "б" частини першої статті 12 зазначеного Закону України в редакції Закону від 4 липня 2002 року відсутня вимога про те, що особа, якій надається право на пенсію за вислугу років, має відповідати встановленим пунктом "б" частини першої статті 12 даного Закону вимогам саме на дату звільнення.

Таким чином, правомірність призначення пенсії залежить від того, в якій редакції діяв пункт "б" частини першої статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" на час звернення особи до компетентного органу за призначенням пенсії.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що у період з 13.08.1980 р. по 25.04.1995 р. позивач проходив службу в органах внутрішніх справ України, та був звільнений 25 квітня 1995 року з посади дільничного інспектора міліції Апостолівського РВ УМВС України в Дніпропетровській області по ст..64 «є»(за порушення дисципліни) Положення. На час звільнення позивача зі служби вислуга років у нього складала 14 років 08 місяців 13 днів, вік становив 35 років. Після звільнення зі служби позивач продовжував працювати на різних посадах в цивільних організаціях.

У жовтні 2004 року позивачу виповнилося 45 років і його трудовий стаж на той час складав більше 30 років, у звязку з чим позивач в письмовій формі в грудні 2005 р. та в лютому 2007 р. (а.с.7,20) звертався до Апостолівського РВ УМВС України в Дніпропетровській області і ГУ МВС України в Дніпропетровській області з питання призначення йому пенсії за вислугу років з урахуванням загального трудового стажу.

Суд першої інстанції задовольняючи частково позов ОСОБА_1, узяв до уваги положення п.б ст.12, ст.10 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в редакції Закону від 04.04.2006 р. № 3591-IV, та п. 1.4 і п.2.1 Інструкції про організацію роботи з пенсійного забезпечення військовослужбовців внутрішніх військ та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України і членів їхніх сімей, затвердженої Наказом МВС України 31.10.2003 № 1276 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16 грудня 2003 р. за № 1161/8482 (із змінами, внесеними згідно з Наказом Міністерства внутрішніх справ № 557 від 31.05.2006) (далі по тексту Інструкція), виходячи зі змісту яких, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що на момент звернення позивача у грудні 2005 року до ГУ УМВС України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за вислугу років, саме до компетенції УМВС України в Дніпропетровській області було віднесено вирішення питання про призначення пенсії особам, які мають право на пенсію за цим Законом, і саме вказаний орган був зобовязаний оформити документи для призначення пенсії позивачу, надати останньому роз'яснення норм законодавства. При цьому, суд визнав встановленим, що ГУ УМВС України в Дніпропетровській області фактично відмовив позивачу у вирішенні питання про призначення пенсії за вислугою років, що за висновком суду є неправомірним та відповідно є підставою для задоволення вимог позивача в межах строку позовної давності, тобто з 20.02.2007 р.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може, оскільки судом при вирішенні спору у даній справі не було враховано положення п.2.2. та п.2.2.1 Інструкції, згідно якого для призначення пенсії за вислугу років, особами звільненим зі служби, підрозділами роботи з персоналом, кадровим апаратом військових частин до ДФРЕ, УФРЕ (ВФРЕ) МВС, ГУМВС, УМВС подаються такі документи: заява; розрахунок вислуги років; грошовий атестат і довідка про додаткові види грошового забезпечення; свідоцтво про хворобу (за винятком осіб, які не проходили ВЛК); довідка про склад сім'ї; ідентифікаційний номер, наданий Державною податковою адміністрацією України; реквізити поточного рахунку для виплати пенсії в Ощадному банку України; копія паспорта (1, 2, 11 сторінки), засвідчена співробітником, який оформляє документи на пенсію. При цьому, всі наведені документи мають конкретно визначену форму, а обовязок по їх складенню або збору є саме особа, що звертається за призначенням пенсії.

Згідно п.2.5 Інструкції, лише на підставі поданих документів готується висновок про призначення пенсії, який затверджується керівництвом ДФРЕ, УФРЕ (ВФРЕ) МВС, ГУМВС, УМВС.

Таким чином, позивач не працюючи в органах внутрішніх справ на час досягнення ним 45-ти річного віку і набуття загального стажу 25 років, звертаючись до ГУ УМВС України в Дніпропетровській області у грудні 2005 року, зобовязаний був відповідно до чинного на той період законодавства, разом з заявою подати документи, перелік яких чітко наведено у п.2.2.1. Інструкції.

Твердження позивача про неодноразові усні звернення до відповідачів по питанню оформлення пенсії, не свідчать про їх відмову від прийняття заяви і документів та неправомірну відмову у призначенні пенсії за вислугою років.

Висновок суду про те, що саме на ГУ УМВС України покладено обовязок надати позивачу відомості про документи, які необхідно було йому надати для нарахування пенсії є безпідставними так як відповідно до «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» ініціатором такого нарахування визначено саме пенсіонера-заявника, який має право подати документи до відповідного органу для нарахування пенсії. А у разі, якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, заявнику уже розяснюється, які документи необхідно надати додатково.

За змістом наявної в матеріалах справи відповіді ГУ МВС України в Дніпропетровській області від 21.12.2005 р. (а.с.7-8), позивачу було розяснено умови та підстави призначення пенсії за вислугу років і рекомендовано з огляду на те, що він на час звернення не проходить службу в ОВС, звернутися до кадрового апарату по місту звільнення зі служби для оформлення пенсійних матеріалів.

Даних рекомендацій та вимог закону позивач не дотримався, а з письмовою заявою до Апостолівського РВ УМВС України в Дніпропетровській області звернувся лише 20.02.2007 р. (а.с.20), при цьому також не надав визначених законом документів, які необхідні для призначення йому пенсії. За вказаною заявою позивача була проведена службова перевірка щодо підстав для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років у звязку з досягненням ним 47 річного віку та наявністю загального трудового стажу понад 30 років, з яких 14 років 8 місяців 13 днів є служба в ОВС. За результатом службової перевірки було складено і затверджено висновок про відсутність підстав для призначення позивачу пенсії за вислугу років та направлені в його адресу відповідь (а.с.21)

Вищезазначені відповіді, також як і усні відмови Апостолівського РВ УМВС України з питання призначення пенсії за вислугу років, позивачем не оскаржувалися до лютого місяця 2008 року, у тому числі і до суду.

Відповідно ж до Закону України від 04.04.2006 року №3591-1У "Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення та соціального захисту військовослужбовців", пункт "б" статті 12 Закону України " Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб" викладено в новій редакції, відповідно до якої право на пенсію за вислугу років з врахуванням страхового стажу мають військовослужбовці у разі досягнення ними на день звільнення зі служби 45-ти річного віку, за наявності у них страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба. Крім того, відповідно до п. "б" ст.50 Закону, пенсії призначаються з дня звільнення з військової служби але не раніше дня, до якого їм надавалося грошове забезпечення.

Таким чином, зазначені норми діючого на даний час Закону, щодо призначення пенсій, поширюються саме на осіб, які мають статус військовослужбовців, а не тих, які перебували певний час на військовій службі у минулому та які досягли 45-ти річного віку на час звільнення.

Зміст представленої в судовому засіданні апеляційної інстанції копії заяви позивача від 09.12.2005 р. про призначення пенсії (а.с. ) також не відповідає формі заяви, наведеній в додатку 1 Інструкції і не підтверджує того факту, що позивачем одночасно з заявою подавалися хоча б які із зазначених в п.п.2.2. Інструкції документів.

Вищенаведене свідчить про те, що позивач не надавши відповідному органу визначені Інструкцією документів, які необхідні для вирішення питання про призначення йому пенсії а вислугою років, таким чином не скористувався наданим йому Законом правом, а відсутність у відповідачів визначених Законом документів позбавляла їх можливості розглянути по суті заяву позивача від 09.12.2005 р. з її позитивним вирішенням щодо призначення пенсії за вислугу років.

Відповідно до зазначених обставин, колегія суддів вважає безпідставними висновки суду першої інстанції щодо протиправності дій ГУ УМВС України в Дніпропетровській області та відсутності підстав для задоволення позову ОСОБА_1

Оскільки, судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, визнано встановленими недоведені обставини, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам у справи, що у сукупності призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів відповідно до п.4 ч.1 ст.202 Кодексу адміністративного судочинства України вважає, що постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.07.2009 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, ст.201, ст.205, ст.207 КАС України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а :

Апеляційні скарги Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області задовольнити, постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 липня 2009 року - скасувати.

У задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській та Апостолівського районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії - відмовити

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців після набрання законної сили судового рішення апеляційної інстанції.

В повному обсязі постанова суду виготовлена 01 липня 2010 року

Судді Сафронова С.В.

ОСОБА_2

ОСОБА_3