Справа № 34416/09
Суддя: Нагорна Л.М.
Дата ухвалення: 2010-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" червня 2010 р. справа № 2а-605/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Нагорної Л.М.

суддів: Чепурнова Д.В. Суховарова А.В.

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Приазовському районі Запорізької області

на постанову Приазовського районного суду Запорізької області від 26 серпня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Приазовському районі Запорізької області про відновлення пропущеного строку для звернення до суду, про оскарження бездіяльності Управління Пенсійного Фонду України у Приазовському районі Запорізької області та зобовязання здійснити перерахунок надбавки до пенсії, згідно до Закону України Про соціальний захист дітей війни, -

в с т а н о в и л а:

У серпні 2009 року позивачка звернулася до суду першої інстанції з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Приазовському районі Запорізької області, в якому просила суд визнати незаконною бездіяльність відповідача, що призвела до порушення її права на 30% підвищення пенсії, з 09.07.2007р. по 31.12.2007р. та з 22.05.2008р. по теперішній час, передбаченого ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», такі дії визнані як незаконні згідно Рішення Конституційного суду України від 09.07.07р. №6-рп/2007, та Рішення Конституційного суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 р. у 2008 році, зобовязати відповідача провести перерахунок її пенсії, з 09.07.2007р. по 31.12.2007р. та з 22.05.2008р.до чинного часу, з урахуванням підвищення її на 30% від мінімальної пенсії за віком як дитині війни, зобовязавши сплатити недоплачену суму за строк з 09.07.2007р. по 31.12.2007р. та з 22.05.2008р. до чинного часу з урахуванням індекса інфляції щомісячних сум боргу за весь час прострочення, зобовязати відповідача виплачувати пенсію у подальшому, з дати винесення рішення суду, з урахуванням підвищення на 30% від мінімальної пенсії за віком як дитині війни, зобовязати відповідача визначити конкретну суму заборгованості, яка утворилася внаслідок недоплати йому щомісячної надбавки до пенсії 30% згідно Закону України «Про соціальний захист дітей війни»від 18.11.2004 року №2195-ІV, та проіндексувати щомісячні суми боргу за весь час прострочення, а також з нарахуванням 3% річних від простроченої суми, з 09.07.07р. по 31.12.07р. та з 22.05.2008р. по теперішній час. Крім цього просила суд поновити строк позовної давності за даним позовом, як пропущений з поважних причин, оскільки вона дізналася про порушення прав від інших постраждалих від порушень , тільки після отримання відповіді від відповідача, вона не могла знати, що відповідач порушить ст.3, ст19 Конституції України і буде порушувати її права як людини, також зазначила, що на ці правовідносини не повинні поширюватись строки позовної давнини, оскільки згідно ст.268 ЦК України позовна давність не поширюється, якщо рішеннями, діями, бездіяльністю органів влади або місцевого самоврядування порушено право власності або інше майнове право позивача. Оскільки її право власності порушено відповідачем (справи Європейського Суду з прав людини Войтенко проти України, Науменко проти України), відповідач повинен виконати свій обовязок щодо неї незалежно від строків позовної давності (а.с.2-3)

Постановою Приазовського районного суду Запорізької області від 26 серпня 2009 року адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Приазовському районі Запорізької області у вигляді недонарахування і невиплати ОСОБА_1 підвищення до пенсії у розмірах, передбачених ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни за період з 12 серпня 2008 року по 26 серпня 2009 року. Зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Приазовському районі Запорізької області здійснити донарахування та виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії відповідно до положень ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни за період з 12 серпня 2008 року по 26 серпня 2009 року в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, і яка розраховується відповідно до вимог ст.28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування та Законів України про Державний бюджет України на відповідні роки. В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав на нього апеляційну скаргу, в якій просив суд скасувати постанову Приазовського районного суду Запорізької області від 26 серпня 2009 року, оскільки вона ухвалена з порушенням норм матеріального права. Обґрунтовував свої вимоги тим, що механізм розрахунку підвищення пенсії, передбаченого ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, не визначений на законодавчому рівні, не вказано, яким саме органом, за рахунок яких коштів і джерел та в якому процедурному порядку він здійснюється. Посилались на неможливість застосування до даних правовідносин положень ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Крім цього, апелянт наполягає на застосуванні положень ч.1 ст.100 КАС України під час розгляду справи.

Позивачка заперечень на апеляційну скаргу до суду не подавала.

В частині відмовлених позовних вимог постанова суду сторонами фактично не оскаржувалась, оскільки апелянт в апеляційній скарзі не зазначав, що він не згоден з постановою в цій частині, а позивачка апеляційну скаргу до суду не подавала.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1, відповідно до положень абз.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», має статус дитини війни, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією пенсійного посвідчення №112927 та відповідною відміткою в ньому (а.с.5).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції вірно виходив з того, що згідно ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання, чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Рішенням Конституційного суду України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року визнано неконституційним положення Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік від 28 грудня 2007 року щодо викладення положень ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни в новій редакції.

Таким чином, з 22 травня 2008 року вихідним критерієм обрахунку підвищення пенсії дітям війни виступав мінімальний розмір пенсії за віком, який, відповідно до частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", вираховувався, виходячи з прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а саме : у 2008 році - статтею 58 Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України ".

Відповідно до статті 58 Закону України "Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" затверджено на 2008 рік прожитковий мінімум на одну особу, яка втратила працездатність, в розрахунку на місяць у розмірі: з 1 січня - 470 грн., з 1 квітня - 481 грн., з 1 липня - 482 грн., з 1 жовтня - 498 грн.

Отже, відповідач повинен був здійснити перерахунок та виплатити підвищення до пенсії ОСОБА_1 відповідно до чинного законодавства, починаючи з 22 травня 2008 року.

Проте, Управлінням Пенсійного фонду України в Приазовському районі Запорізької області після 22.05.2008 року відповідне підвищення пенсії ОСОБА_1 як дитині війни здійснено не було.

У звязку із тим, що згідно ст. 99 КАС України встановлений річний строк звернення до суду з адміністративним позовом, згідно ст. 100 КАС України пропуск зазначеного строку є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову, на чому наполягає відповідач, колегія суддів погоджується з висновком суду про відмову ОСОБА_1 в задоволенні частини її позовних вимог.

Позивачка в цій частині постанову суду не оскаржила. Вимоги відповідача в апеляційній скарзі щодо застосування перебігу строків позовної давності під час розгляду справи визнається колегією суддів необґрунтованим з тих підстав, що суд першої інстанції і так відмовив в задоволенні частини позовних вимог ОСОБА_1 саме з підстав пропуску річного строку.

Тому, враховуючи дату звернення позивачки до суду першої інстанції з адміністративним позовом, а саме, 12 серпня 2009 року, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність зобовязання відповідача здійснити нарахування та виплату підвищення до пенсії позивачки саме з 12 серпня 2008 року.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність у позивачки права на перерахунок підвищення до її пенсії як дитині війни на 2009 рік, а саме, по день розгляду справи в суді першої інстанції 26 серпня 2009 року. Адже, відповідно до вимог ст. 54 ЗУ Про Державний бюджет України на 2009 рік від 26.12.2008 встановлено, що у 2009 році прожитковий мінімум на одну особу та для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, визначається у розмірах, що діяли у грудні 2008 року. Тобто, цей розмір складає 498 грн. Зміни до статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" у 2009 році не вносились, постанов Кабінетом Міністрів України, які б визначали інший порядок та розміри виплати відповідної допомоги у 2009 році - не приймалось.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, при розрахунку підвищення пенсії, яке передбачено статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", застосуванню підлягає мінімальний розмір пенсії за віком, який вираховується, виходячи з прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законами про Державний бюджет України на певний рік, а не розмір, що установлений постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №530 "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян", на яку міститься посилання в апеляційній скарзі.

Згідно до п.2 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24 жовтня 2007 року № 1261, Пенсійний фонд України організовує у межах своїх повноважень виконання актів законодавства, здійснює контроль за їх реалізацією, узагальнює практику законодавства з питань, що належать до його компетенції, розробляє пропозиції з питань вдосконалення цього законодавства і в установленому порядку вносить їх на розгляд Міністерства праці та соціальної політики.

Отже, посилання апелянта на відсутність встановленого на законодавчому рівні механізму визначення розміру мінімальної пенсії за віком, що застосовується при обчисленні підвищення до пенсії особам, яким встановлено статус дитина війни, визнається колегією суддів безпідставним, і не звільняє субєкта владних повноважень, а саме, Управління Пенсійного фонду України в Приазовському районі Запорізької області, діяти на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та Законами України, і ні в якому разі не є підставою для обмеження законних прав, встановлених ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни для цієї категорії осіб.

Доводи апеляційної скарги відповідача стосовно того, що відповідно до вимог ст. 28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування мінімальний розмір пенсії за віком як розрахункова величина застосовується лише до правовідносин, що регулюються цим законом, і до такої категорії громадян як діти війни не застосовується, а згідно ст. 7 Закону фінансове забезпечення державних соціальних гарантій дітей війни здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, і Пенсійний фонд України не повинен нести відповідальність за позовами вказаної категорії громадян є хибними та спростовані вищенаведеними висновками.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують зроблений судом першої інстанції висновок.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч.1 ст. 170 КАС України, якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або державного виконавця ухвалою роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Відповідно до ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст. 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Приазовському районі Запорізької області - залишити без задоволення.

Постанову Приазовського районного суду Запорізької області від 26 серпня 2009 року - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду України протягом двох місяців.

Головуючий: Л.М.Нагорна

Судді: Д.В.Чепурнов

ОСОБА_2