Справа № 12068/09
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2010-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" березня 2010 р. справа № 2а-123/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Чепурнова Д.В.

суддів: Нагорної Л.М. Суховарова А.В.

при секретарі судового засідання: Мациборко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Ленінської районної адміністрації Запорізької міської ради

на постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19 березня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Ленінської районної адміністрації Запорізької міської ради про визнання дій протиправними та стягнення та стягнення недоплаченої суми грошової допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, -

ВСТАНОВИЛА :

Постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19 березня 2009 року позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені частково. Визнано дії Управління праці та соціального захисту населення Ленінської районної адміністрації Запорізької міської ради по нарахуванню та виплаті ОСОБА_1 суми грошової допомоги, яка виплачується при догляді за дитиною досягнення нею трирічного віку за період з 09 липня 2007 по 31 грудня 2007 року неправомірними. Зобовязано Управління праці та соціального захисту населення Ленінської районної адміністрації Запорізької міської ради провести перерахунок та сплатити на користь ОСОБА_2 грошову допомогу, яка виплачується при догляді за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року у відповідності до ст. 43 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та втратами, зумовленими народженням та похованням»в розмірі прожиткового мінімуму з урахуванням фактично отриманих нею сум допомоги. В задоволенні іншої частини позовних вимог було відмовлено.

Управління праці та соціального захисту населення Ленінської районної адміністрації Запорізької міської ради, не погодившись із постановою суду, подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що головним розпорядником коштів державного бюджету по розрахунку розміру даної допомоги є Кабінет Міністрів України, який визначає порядок виплати допомоги і щорічно у проекті Державного бюджету України передбачає цільові кошти необхідні для виплати цієї допомоги. Оскільки Управління є бюджетною установою, створеною у встановленому порядку органом місцевого самоврядування, а тому є розпорядником коштів місцевого бюджету.

Відповідно до ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01.09.2009 р. апеляційна скарга позивачки була повернута апелянту.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду відповідно до ст. 195 КАС України - в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивачка має малолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.13), у зв'язку з чим знаходиться на обліку у відповідача та отримує від нього виплати допомоги по догляду за двома дітьми до досягнення ними трирічного віку.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка є працюючою особою, а тому їй у 2007 році була призначена та виплачувалась вказана допомога на підставі Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та втратами, зумовленими народженням та похованням»(а.с.7).

Частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції вірно зазначив, що відповідно до ст. 5 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», всі види державної допомоги сім'ям з дітьми, крім допомоги у зв'язку з вагітністю та пологами жінкам, зазначеним у частині другій статті 4 цього Закону, призначають і виплачують органи соціального захисту населення за місцем проживання батьків (усиновителів, опікуна, піклувальника).

Крім того, як слідує із Постанови Кабінету Міністрів України від 16 січня 2007 р. № 32 «Питання виплати застрахованим особам допомоги при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку» Управління праці та соціального захисту населення з 01 січня 2007 року повинні призначати, а з 2 кварталу 2007 р. зобов'язані виплачувати допомогу застрахованим особам за рахунок коштів субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на виплату допомоги сім'ям з дітьми, малозабезпеченим сім'ям, інвалідам з дитинства, дітям-інвалідам та тимчасової державної допомоги дітям.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» встановлено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, а відповідно до ст. 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням»допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що відповідач після 09 липня 2007 року здійснював нарахування та виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за 2007 рік згідно до статті 56 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»від 19 грудня 2006 року № 489-У.

Приймаючи до уваги той факт, що з 9 липня 2007 року відновлена дія статті 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" від 21 листопада 1992 року № 2811-ХІІ, за якою допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років та дія ст. 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням», за якою розмір допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку не повинен бути меншим за розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, встановленого законом, колегія суддів погоджується з висновком суду про неправомірність дій відповідача з липня 2007 року і до грудня поточного року щодо несвоєчасного перерахунку та виплати позивачці допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України.

З огляду на вказане, посилання апелянта на те, що їх дії протягом 2007 року були правомірними, оскільки позивачу були призначені та виплачувались вказані допомоги у розмірах, передбачених Законом, а саме: ст. 56 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік», колегією суддів визнаються безпідставними, так як в судовому засіданні достовірно встановлено, що після 09 липня 2007 року відповідач не нараховував та не виплачував позивачці допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму , а саме - згідно ст. 62 Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік».

Статтею 13 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми»передбачено право на отримання допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за цим Законом особі, яка фактично здійснює догляд за дитиною.

Оскільки законодавець ставить можливість отримання такої допомоги в залежність від наявного здійснення догляду за дитиною, незалежно від того, ким такий догляд буде здійснюватись одним із батьків, усиновителем, опікуном, бабою, дідом або іншим родичем, колегія суддів приходить до висновку, що за таких умов при вирішенні питання щодо застосування розміру прожиткового мінімуму на відповідний рік , осіб, що здійснюють догляд за дитиною до досягнення трирічного віку слід віднести до тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення.

Правомірність такого висновку колегії суддів підтверджує і той факт, що з 01 січня 2008 року згідно статті 13 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми»право на отримання допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за цим Законом мають як не застраховані в системі загальнообовязкового державного соціального страхування, так і застраховані особи, оскільки зміни, внесені у вказану статтю Законом № 107-VI від 28.12.2007 року неконституційними не визнані.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачка дізнавшись про порушене право лише влітку 2008 року з поважних причин пропустила річний строк звернення до суду.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання неправомірними дій відповідача по нарахуванню та виплаті на користь позивача недоотриманої допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 09 липня 2007 року по грудень 2007 року, включно, та вірно зобовязав відповідача нарахувати та виплатити позивачці недоотриману допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, включно, виходячи з розміру встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років за відповідний період, а саме: з 01 квітня 2007 року у розмірі 463 грн., а з 01 жовтня 2007 року по грудень 2007 року - з розміру 470 грн. щомісяця, з урахуванням фактично отриманих нею сум допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за зазначений період.

Обґрунтованим є і висновок суду першої інстанції щодо відмови позивачці у задоволенні вимог щодо виплати з 01 січня 2008 року допомоги по догляду за дітьми у розмірі прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб.

Як зазначалося раніше, згідно ст. 13 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми»з січня 2008 року допомога по догляду за дітьми до досягнення трирічного віку призначається та виплачується відповідно до спеціального Закону - Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми», розмір виплати такої допомоги регулюється статтею 15 цього Закону і вказані положення неконституційними не визнавались.

Відповідно до п.23 Розділу ІІ Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»було внесено зміни до ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», відповідно до яких допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 грн.

Рішенням Конституційного суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 безпосередньо п.23 Розділу ІІ Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»неконституційним не визнавався.

Відповідач здійснював нарахування та виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за 2008 рік відповідно до ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», з урахуванням внесених до неї змін.

Таким чином, доводи апеляційної скарги Управління праці та соціального захисту населення Ленінської районної адміністрації Запорізької міської ради, не спростовують зроблений судом першої інстанції висновок щодо правомірності виплат позивачці допомоги по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку.

Керуючись п. 1 ч.1 ст.198, ст.ст. 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Ленінської районної адміністрації Запорізької міської ради - залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19 березня 2009 року залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий: Д.В. Чепурнов

Судді: А.В. Суховаров

ОСОБА_4