Справа № 822/1611/15
Суддя: Матущак В.В.
Дата ухвалення: 2015-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/1611/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2015 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіМатущака В.В.
при секретаріЖуковському Д.Є.
за участі:представника позивача: ОСОБА_3, представника відповідача: Рудницької І.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 до Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому Головного управління ДФС у Хмельницькій області про скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

фізична особа-підприємець ОСОБА_5 звернулася до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому Головного управління ДФС у Хмельницькій області в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просить скасувати рішення відповідача від 30.09.2014 про анулювання свідоцтва платника єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 та зобов'язати відповідача визнати факт сплати позивачем єдиного податку в лютому 2014 в сумі 245,00 грн. та факт виконання позивачем своїх податкових зобов'язань в лютому 2014 своєчасно та в повному обсязі.

В обґрунтування вимог позивач зазначає, що нею виконаний обов'язок по сплаті єдиного податку в розмірі 245,00 грн. в лютому 2014, однак з незалежних від позивача причин не здійснено перерахування цих коштів згідно із квитанцією від 19.02.2014 та 30.09.2014 податковим органом було прийнято рішення, яким анульоване свідоцтво платника єдиного податку. Незгода з вказаним рішенням обумовила звернення до суду.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача позов не визнала, подала до суду письмові заперечення. Зазначають, що незважаючи на причину, з якої кошти не були перераховані, платник не звільняється від обов'язку сплати податку. Оскільки кошти не були зараховані отримувачу, відповідачем правомірно прийняте оскаржуване рішення та анульоване свідоцтво платника єдиного податку. В задоволенні позову просять відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 є фізичною особою - підприємцем, зареєстрована у Державній податковій інспекції у м. Хмельницькому Головного управління ДФС у Хмельницькій області.

19.02.2014 з метою сплати єдиного податку позивач здійснила перерахування коштів в сумі 254,00 грн. на рахунок ДПІ у м. Хмельницькому у Хмельницькому відділенні "Брокбізнесбанк", підтвердженням чого є квитанція від 19.02.2014 №р031п2_752.

Після цього позивачу стало відомо, що сплачені нею кошти не були перераховані банком на рахунок отримувача та стало відомо про наявність боргу по сплаті єдиного податку. На що позивач пред'явила документи, які підтверджують проведення оплати по єдиному податку у встановлені законодавством строки.

У січні 2015 позивач заповнила податкову декларацію платника єдиного податку та дізналася, що за невчасну сплату єдиного податку їй нарахована пеня та штрафні санкції.

03.03.2015 позивач здійснила додаткову оплату єдиного податку в сумі 245,00 грн. та подала клопотання ДПІ у м. Хмельницькому про зарахування цього платежу як платежу за лютий 2014 та скасування нарахованих штрафних санкцій.

Однак працівником податкового органу було повідомлено про те, що штрафні санкції не скасовані, а з 30.09.2014 ДПІ у м. Хмельницькому прийняте рішення про анулювання свідоцтва платника єдиного податку фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 та виключення її з реєстру платників єдиного податку.

Статтями 1066-1068 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом. Відповідно до ч.8.1 ст.8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

Відповідно до п.22.4 ст.22 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника.

Пункт 24.3 ст. 24 цього Закону передбачає, що при використанні документа на переказ готівки ініціювання переказу вважається завершеним з моменту прийняття до виконання банком або іншою установою - учасником платіжної системи документа на переказ готівки разом із сумою коштів у готівковій формі. Прийняття документа на переказ готівки до виконання засвідчується підписом уповноваженої особи банку або іншої установи - учасника платіжної системи чи відповідним чином оформленою квитанцією.

Отже, з моменту видачі банком розрахункового документу платнику щодо перерахування коштів, податкове зобов'язання слід вважати таким, що виконане платником. Покладення на платника податків обов'язку повторно сплатити податки, збори (обов'язкові платежі) та відповідальності за неперерахування чи несвоєчасне перерахування банком до бюджету обов'язкових платежів є таким, що не відповідає вимогам законодавства.

Крім того, суд враховує, що позивач інформував податковий орган про ситуацію, що виникла, а тому суб'єкт владних повноважень мав можливість вчинити відповідні дії з метою запобігання порушенню прав платника податків.

Податковий кодекс України не покладає на платника обов'язок відстежувати або контролювати рух коштів, які сплачуються ним у вигляді податків. Оскільки відповідні функції покладені на податковий орган, саме він повинен був вчинити дії, пов'язані з контролем за сплатою податку та надходженням коштів до бюджету.

В судовому засіданні встановлено, що податковий орган не звертався до банківської установи для з'ясування причин не перерахування коштів позивача на рахунок податкового органу.

Статтею 38 Податкового кодексу визначено, що виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк. Сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку.

Згідно ч.129.6 ст.129 Податкового кодексу України за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", з вини банку або органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, такий банк/орган сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафні санкції у розмірах, встановлених цим Кодексом, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Кодексом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів, платежів до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

Суд встановив, що позивач у строки, встановлені законодавством, а саме: 17.01.2014, 19.02.2014, 18.03.2014, 18.04.2014, 19.05.2014, 19.06.2014, 18.07.2014, 18.08.2014, 19.09.2014, 17.10.2014, 17.11.2014 та 16.12.2014 оплатив готівкою суми єдиного податку в розмірі, визначеному законодавством, що підтверджується копіями квитанцій, які знаходяться в матеріалах справи.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до пп.3 п.299.10 ст.299 Податкового кодексу України (далі - ПК України) реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу, зокрема, у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 цього Кодексу.

Згідно абз. 8 підп. 298.2.3 п. 298.2 ст.298 ПК України платники єдиного податку зобов'язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів.

Як зазначено вище, станом на 30.09.2014 за позивачем рахувалась заборгованість, однак вона утворилась у позивача в зв'язку з тим, що сплачені нею кошти по сплаті єдиного податку в сумі 245,00 грн. (згідно квитанції від 19.02.2014 №р031п2_752) не були перераховані банком на рахунок отримувача. Зазначений факт підтверджується також і відповідачем.

Враховуючи вищевикладене, суд робить висновок, що позивач виконав свій податковий обов'язок, сплативши готівкою суми визначеного позивачем податкового зобов'язання з єдиного податку.

Стосовно позовної вимоги - зобов'язати ДПІ у м. Хмельницькому визнати факт сплати в лютому 2014 єдиного податку в сумі 245,00 грн. та, виходячи з цього, виконання позивачем своїх податкових зобов'язань за лютий 2014 вчасно та в повному обсязі, суд зазначає, що у задоволенні цієї позовної вимоги необхідно відмовити.

Положеннями КАС України чітко визначено коло прав та свобод, порушення яких може бути оскаржено до адміністративного суду. В КАС України не передбачена можливість суду зобов'язувати державний орган визнавати факти.

Так, відповідно п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Отже, суд не вправі зобов'язати державний орган визнати будь-який факт, оскільки це не передбачено законодавством, тому в цій частині позовних вимог слід відмовити.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Частиною 2 статті 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на викладені норми відповідачем не доведено правомірність спірного рішення про анулювання свідоцтва платника єдиного податку, а отже позовні вимоги позивача про визнання його протиправним та скасування слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 11, 99, 158 - 163, 167 і 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому Головного управління ДФС у Хмельницькій області від 30.09.2014 про анулювання свідоцтва платника єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_5.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 02 червня 2015 року

Суддя/підпис/В.В. Матущак
"Згідно з оригіналом" Суддя В.В. Матущак