Справа № 815/5254/13-а
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2015-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2015 р. Справа № 815/5254/13-а

Категорія: 6.1 Головуючий в 1 інстанції: Андрухів В. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Золотнікова О.С., Скрипченка В.О.,

при секретарі Кіселик Д.С.,

за участю представника позивача-адвоката Лисецької О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі апеляційну скаргу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2013 року по справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області (правонаступник - Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області) про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

19.07.2013р. ФОП ОСОБА_2 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Інспекції ДАБК в Одеській області (правонаступник - Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області), в якому просив суд визнати дії відповідача по проведенню перевірки протиправними та скасувати постанову №96 від 22.05.2013р. про накладення на нього штрафу в сумі у сумі 11470 грн. за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що висновок відповідача щодо наявності в його діях порушень норм чинного законодавства у сфері містобудівної діяльності він вважає помилковим та таким, що не відповідає дійсним обставинам справи, а позапланову перевірку - такою, що проведена з порушенням встановленого законом порядку, а тому, відповідно, спріна постанова, яка була винесена на підставі вказаної перевірки підлягає скасуванню.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 09.09.2013 року адміністративний позов ФОП ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано постанову №96 від 22.05.2013 року про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності. В іншій частині позову - відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду 1-ї інстанції, начальник Інспекції ДАБК в Одеській області 04.10.2013р. подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваної постанови порушено норми матеріального і процесуального права та просив скасувати постанову Одеського окружного адміністративного суду від 09.09.2013 року та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю - доповідача, виступ представника позивача та перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для її часткового задоволення.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

08.05.2013 року, на підставі наказу начальника інспекції №714 від 07.05.2013 року, головним державним інспектором інспекційного відділу №1 інспекційного управління в Одеській області Заїченко С.А. проведено перевірку дотримання ФОП ОСОБА_2 вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, за результатами якої складено акт.

Так, цією перевіркою встановлено порушення позивачем вимог ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а саме: експлуатація не прийнятої в експлуатацію будівлі, що розташована на АДРЕСА_1.

В цей же день, т.б. 08.05.2013р. на адресу позивача було винесено Вимогу з проханням надати Інспекції ДАБК в Одеській області усі правоустановчі документи на користування земельною ділянкою, дозвільні та правоустановчі документи на експлуатацію об'єкту, розташованого на АДРЕСА_1, ксерокопію паспорту та ідентифікаційний код, свідоцтво про реєстрацію ФОП.

15.05.2013 року головним державним Заїченко С.А. відносно позивача складено протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, в якому зазначено про виконання позивачем будівельних робіт без дозволу на їх виконання, чим останнім порушено ст.34 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності».

Крім того, 15.05.2013 року Інспекцією ДАБК на адресу позивача винесено Припис №388 про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівних норм, державних стандартів та правил шляхом знесення самовільно збудованого об'єкту або шляхом оформлення правоустановчих та дозвільних документів згідно діючого законодавства.

Як вбачається з протоколу про правопорушення та припису №388, копії обох документів отримані ФОП ОСОБА_2 особисто в той же день, т.б. 15.05.2013 року. Також згідно запису у протоколі про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, позивач був сповіщений про дату, час і місце розгляду справи про правопорушення, однак на розгляд справи до Інспекції ДАБК в Одеській області не прибув.

22.05.2013 року заступником начальника Інспекції ДАБК в Одеській області винесено постанову №96 про накладення на ФОП ОСОБА_2 штрафу в сумі 11470 грн. за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, т.б. за порушення вимог ст.ст.34,39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», т.б. за виконання будівельних робіт без дозволу на їх виконання, які були закінчені ще у 2009 році (будівництво комплексу будівель №8 (магазину) на АДРЕСА_1).

Не погоджуючись з вказаними вище діями та постновою інспекції, позивач оскаржив їх до суду.

Вирішуючи справу по суті та частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з часткової обґрунтованості та доведеності позовних вимог та, відповідно з протиправності спірної постанови.

Разом з тим, колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, не може повністю погодитися з такими висновками суду 1-ї інстанції, з огляду на наступне.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.1 Закону України «Про відповідальність підприємств, об'єднань, установ та організацій за правопорушення у сфері містобудування» №208/94-ВР вiд 14.10.1994р., Інспекції ДАБК здійснюють державний нагляд за додержанням підприємствами вимог містобудівної документації, місцевих правил забудови населених пунктів, державних стандартів, норм і правил при здійсненні проектування, будівельних робіт, виготовленні будівельних матеріалів, виробів і конструкцій.

Частиною 1 ст.8 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» №877-V від 05.04.2007р. передбачено, що орган державного нагляду (контролю) під час здійснення державного нагляду (контролю) в межах передбачених законом повноважень, має право: вимагати від суб'єкта господарювання усунення виявлених порушень вимог законодавства, припинення дій, які перешкоджають здійсненню державного нагляду; надавати (надсилати) суб'єкту господарювання обов'язкові для виконання приписи про усунення порушень і недоліків; накладати штрафні санкції та вживати заходи, передбачені законом.

Як слідує зі ст.3 вказаного Закону №208/94-ВР вiд 14.10.1994р., підставою для розгляду справи про правопорушення у сфері містобудування є протокол, складений уповноваженою на те особою Інспекції ДАБК за результатами проведеної перевірки. А частиною 4 даної статті передбачено, що рішення посадової особи Інспекції ДАБК про накладення штрафу оформляється постановою про накладення на підприємство штрафу за правопорушення у сфері містобудування відповідно до цього Закону.

При цьому, також слід зазначити, що порядок накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудування встановлено «Положенням про порядок накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудування» (затв. Постановою КМУ №244 від 06.04.95р.).

Відповідно до ч.8 ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», експлуатація закінчених будівництвом об'єктів, не прийнятих в експлуатацію, забороняється.

Відповідальність же за експлуатацію або використання об'єктів будівництва, не прийнятих в експлуатацію передбачена п.6 ст.2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності».

Як слідує зі змісту вимог п.2 ч.2 ст.2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», суб'єкти містобудування, які є замовниками будівництва об'єктів (у разі провадження містобудівної діяльності), або ті, що виконують функції замовника і підрядника одночасно, несуть відповідальність у вигляді штрафу за такі правопорушення: виконання будівельних робіт без повідомлення про початок їх виконання або будівництво індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків I та II категорій складності, закінчене у період з 5 серпня 1992 року до 12 березня 2011 року без дозволу на виконання будівельних робіт, а також наведення недостовірних даних у такому повідомленні - у розмірі 10-ти мінімальних заробітних плат.

Крім того, як визначено статтею 1 Закону України «Про основи містобудування» від 16.11.1992р. №2780-XII, «містобудівна діяльність» - це цілеспрямована діяльність державних органів, органів місцевого та регіонального самоврядування, підприємств, установ, організацій, громадян, об'єднань громадян по створенню та підтриманню повноцінного життєвого середовища, яка включає прогнозування розвитку і планування територій, проектування, будівництво і реконструкцію об'єктів житлово - цивільного, виробничого призначення, спорудження інших об'єктів, регенерацію історичних поселень реставрацію архітектурних комплексів і ансамблів, створення інженерної і транспортної інфраструктури.

У відповідності до п.1 «Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю» (затв. Постановою КМУ від 23.05.2011р. №553), цей Порядок визначає процедуру здійснення заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил та ліцензійних умов провадження господарської діяльності, пов'язаної з будівництвом об'єкта архітектури, який за складністю архітектурно-будівельного рішення та (або) інженерного обладнання належить до IV і V категорії складності.

Як видно зі змісту приписів ст.32 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Порядок віднесення об'єктів до IV і V категорій складності визначається Постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.2011 року №557, якою визначено критерії віднесення об'єктів будівництва до IV і V категорій складності.

Так, з пункту 7 вказаного Порядку №557 вбачається, що під час проведення державного архітектурно-будівельного контролю на об'єктах самочинного будівництва (у разі відсутності проектної документації) категорія складності таких об'єктів визначається посадовими особами Держархбудінспекції та її територіальних органів, а у разі необхідності - шляхом проведення експертизи експертною організацією чи експертом, що має відповідний сертифікат.

Як встановлено судами обох інстанцій з матеріалів справи, на момент проведення перевірки ФОП ОСОБА_2, останнім самостійно не було визначено, до якої саме категорії складності відноситься його об'єкт нерухомості на АДРЕСА_1

Не зазначено до якої категорії складності відноситься належний позивачу об'єкт нерухомості і у спірному Акті перевірки від 08.05.2013 року та в протоколі про правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 15.05.2013 року.

Отже, дослідивши матеріали справи та виходячи з критеріїв, визначених пунктом 5 Порядку №557, суд вважає, що належний ФОП ОСОБА_2 об'єкт до IV або V категорії складності не відносяться, що, в свою чергу, сторони у судовому засіданні не оспорювали.

Разом з тим, судова колегія не може взяти до уваги доводи позивача стосовно того, що відповідач при проведенні перевірки перевищив свої повноваження, керуючись «Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю» (затв. Постановою КМУ №553 від 23.05.2011р.), оскільки вканий об'єкт позивача не відноситься до об'єктів IV або V категорії складності, на які поширюється дія цього Положення.

Не приймаючи до уваги вказані доводи, суд виходить з того, що наведеними вище п.п.1-3 ч.4 ст.41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено право посадових осіб інспекцій державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки: 1) безперешкодного доступу до місць будівництва об'єктів; 2) складати протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок та накладати штрафи відповідно до закону; 3) видавати обов'язкові для виконання приписи щодо: а) усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил; б) зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт. При цьому, як вбачається з п.2 ч.1 ст.34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», декларації про початок виконання будівельних робіт подаються щодо об'єктів будівництва, що належать до I-III категорій складності.

Тобто, з аналізу зазначених норм Закону випливає, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється інспекціями шляхом проведення перевірок зі складанням актів, протоколів про вчинення правопорушень, з видачею обов'язкових до виконання приписів не лише щодо об'єктів або V категорії складності, а в тому числі й щодо об'єктів I-III категорій складності.

Окрім того, судова колегія, як і суд 1-ї інстанції, також критично оцінює і доводи позивача стосовно того, що об'єкт нерухомості, по якому проводилася перевірка, належить йому як фізичній особі, а не як суб'єкту господарювання, оскільки позивач здійснює підприємницьку діяльність без реєстрації юридичної особи, як фізична особа-підприємець, а тому цілком логічним є реєстрація права власності на спірну нежитлову будівлю саме за фізичною особою ОСОБА_2

Також, судовою колегією з матеріалів справи та рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 06.01.2012 року (по справі №2-110/1529/12) встановлено, що Татарбунарською районною державною адміністрацією 14.10.2010 року ОСОБА_2 була надана в довгострокову оренду земельна ділянка для розміщення рекреаційного комплексу, що свідчить про будівництво та використання позивачем спірного об'єкту нерухомого майна у власній підприємницькій діяльності.

Одночасно, слід вказати, що суд не приймає до уваги й твердження позивача стосовно відсутності відмітки про самочинне будівництво у технічному паспорті на цей його об'єкт нерухомості (комплекс будівель і споруд), оскільки згідно наданого суду 1-ї інстанції технічного паспорту від 13.04.2009 року на будівлю кіоску (МАФ) площею 12,9 кв.м., зазначена будівля є некапітальною спорудою, а малою архітектурною формою, а тому, дозволу Інспекції ДАБК на виконання будівельних робіт у передбаченому в 2009 році порядку позивачу отримувати не було необхідності.

При цьому, слід звернути увагу на те, що не має ніякої необхідності отримувати будь-який дозвіл на будівельні роботи та вводити цю спірну будівлю в експлуатацію, оскільки ТОВ «Татарбунарське РБТІ та РОН» на цю будівлю ще 18.09.2012р. було зареєстровано право власності за ОСОБА_2 (підстава: рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 06.01.2012 року).

Отже, за викладених обставин, судова колегія вважає, що суд 1-ї інстанції дійшов обґрунтованого висновку про правомірність дій відповідача, пов'язаних з проведенням перевірки ФОП ОСОБА_2 щодо будівництва комплексу будівель, розташованих на АДРЕСА_1, а тому в задоволенні позовних вимог в цій частині дійсно належить відмовити.

Що ж стосується правомірності прийняття відповідачем постанови №96 від 22.05.2013р. про накладення на позивача штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, то судова колегія, з урахуванням конкретних обставин справи, встановленного вище факту помилковості висновків акту перевірки та відсутності у відповідача належних і беззаперечних доказів порушення позивачем вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, вважає, що суд 1-ї інстанції дійшов обґрунтованого висновку про протиправність передчасність цієї спірної постанови.

Однак, разом з тим, апеляційний суд не може погодитися з висновками суду 1-ї інстанції про відсутність у Інспекції ДАБК ув Одеській області належних повноважень щодо накладення стягнень за порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.

Так, дійсно статтею 3 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» (в редакції, чинній на момент проведення перевірки та винесення постанови № 96 від 22.05.2013 року) встановлено, що справи про правопорушення, передбачені цим Законом, розглядаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, тобто Держархбудінспекцією. Накладати штраф від імені центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, мають право його керівник та уповноважені ним посадові особи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю.

Проте, судовою колегією встановлено, що на виконання положень Законів України «Про центральні органи виконавчої влади», «Про регулювання містобудівної діяльності», «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», Указу Президента України №439/2011 від 08.04.2011р. та Постанови КМУ №244 від 06.04.1995р., Державна архітектурно-будівельна інспекція України 19.11.2012 року видала наказ №187 (який пройшов правову експертизу), абзацом 2 якого, уповноважила керівників територіальних органів (т.б. обласних інспекцій ДАБК) та їх заступників від імені Держархбудінспекції накладати штрафи за порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.

Таким чином, з системного аналізу вказаних вище норм діючого законодавства слідує, що заступник начальника Інспекції ДАБК в Одеській області Котляр О.В., в даному випадку, за наявності належних доказів, мав право накладати штраф за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

До того ж, ще слід зазначити й про те, що відповідно до приписів ст.ст.11,71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.86 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

А відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, що, в даному випадку, не було належним чином зроблено представниками відповідача при розгляді справи в судах 1-ї та 2-ї інстанцій.

Отже, за вказаних обставин, колегія суддів доходить до висновку, що судом першої інстанції було правильно по суті вирішено справу, але при цьому, порушено норми матеріальногоо права.

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.198 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції має право змінити постанову суду.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.201 КАС України, підставою для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів, діючи в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, відповідно до п.1 ч.1 ст.201 КАС України, приходить до висновку про наявність усіх законних підстав для зміни постанови Одеського окружного адміністративного суду від 09.09.2013 року, виключивши з її мотивувальної частини посилання суду 1-ї інстанції на відсутність у Інспекції ДАБК в Одеській області необхідних повноважень щодо накладення стягнень за порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, як на одну з підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 201, 205, 207, 254 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області - задовольнити частково.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2013 року - змінити.

Виключити з мотивувальної частини постанови Одеського окружного адміністративного суду від 09.09.2013 року посилання на відсутність у Інспекції ДАБК ув Одеській області повноважень щодо накладення стягнень за порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, як на підставу для задоволення позову.

В іншій частині постанову Одеського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2013 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Головуючий: Ю.В. Осіпов

Судді: О.С. Золотніков

В.О. Скрипченко