Справа № 825/1569/15-а
Суддя: Кашпур О.В.
Дата ухвалення: 2015-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

825/1569/15-а

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2015 року Чернігів Справа № 825/1569/15-а

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді - Кашпур О.В.,

при секретарі - Пушенко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України, справу за адміністративним позовом Управління Пенсійного фонду України в Ріпкинському районі Чернігівської області до Селянського (фермерського) господарства «Крокус» про стягнення витрат на виплату та доставку пенсій, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 12.05.2015 року звернувся до суду з позовом до Селянського (фермерського) господарства «Крокус» і просить стягнути з відповідача на користь УПФУ в Чернігівському районі заборгованість по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до п.п. «б-з» ст.. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за період з 01.03.2015 року по 30.04.2015 року у сумі 3823,54 грн. мотивуючи тим, що відповідач зобов'язання щодо своєчасності сплати вказаних витрат не виконав, тому заборгованість підлягає стягненню в примусовому порядку.

Представник позивача в письмовому клопотанні просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача до суду не з’явився, про причини неявки не повідомив в письмових запереченнях зазначив, що позовні вимоги є необгрунтованими, оскільки відшкодування роботодавцями витрат на виплату пенсій особам, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників, за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та особам, пенсії яким призначені відповідно до пунктів "в" - "е" та "ж" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в силу положень абз. 4 п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне, страхування» не здійснюються, а здійснюється з рахунок коштів державного бюджету. Крім того, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» фіксований сільськогосподарський податок трансформовано в єдиний податок (виділено окрему четверту групу). Відповідно до прикінцевих положень цього Закону протягом трьох місяців з дня набрання чинності цим законом Кабінет Міністрів України зобов’язано прийняти нормативно-правові акти, необхідні для реалізації закону та привести існуючі нормативно-правові акти у відповідність. Відповідач вважає, що УПФУ в Ріпкинському районі завчасно подало позовні заяву до спливу терміну, встановленого Прикінцевими положеннями Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи». За таких обставин СГ «Крокус» просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що СГ «Крокус» зареєстроване в Управлінні Пенсійного фонду України в Ріпкинському районі, як платник збору на обов’язкове державне пенсійне страхування з 16.01.1991 року за № 16330027. СГ «Крокус» є платником єдиного податку четвертої групи.

Пунктами 1, 2 ст. 1 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є:

суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об'єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників;

філії, відділення та інші відокремлені підрозділи платників податку, зазначених у пункті 1 цієї статті, що не мають статусу юридичної особи, розташовані на території іншої, ніж платник зборів, територіальної громади;

Згідно абз. 4 п. 1 ст.2 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" об'єктом оподаткування для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Згідно із п.п. 4) п. 291.4 ст. 291 ПК України суб'єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку: четверта група - сільськогосподарські товаровиробники, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 року N 71-VIII фіксований сільськогосподарський податок трансформовано в єдиний податок (виділено в окрему четверту групу).

Таким чином, з 01.01.2015 року СГ «Крокус» стало платником єдиного податку та належить до четвертої групи платників такого податку. Зазначене свідчить, що дія абз. 4 п. 1 ст.2 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" щодо виключення СГ «Крокус» з платників збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, для яких об'єктом оподаткування є фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на відповідача не розповсюджується. Суд вважає, що з 01.01.2015 року відповідач є платником збору, визначеного пунктами 1 та 2 статті 1 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування", об’єктом оподаткування для якого є фактичні витрати на виплату і доставку пенсій.

Відповідно до абз. 3 п. 1 ст. 4 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" на обов'язкове державне пенсійне страхування встановлюються ставки збору у таких розмірах для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону 100 відсотків від об'єкта оподаткування, визначеного абзацом четвертим пункту 1 статті 2 цього Закону, а саме фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Пунктом 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне, страхування» передбачено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди:

1) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".

У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Виплата пенсій особам, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників, за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та особам, пенсії яким призначені відповідно до пунктів "в" - "е" та "ж" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", здійснюється до 1 січня 2005 року за рахунок коштів Пенсійного фонду, а з 1 січня 2005 року - за рахунок коштів Державного бюджету України до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Аналіз зазначеної норми свідчить про те, що абзац 5 п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне, страхування» не звільняє платників збору на обов'язкове державне пенсійне страхування від погашення витрат пенсійного фонду щодо виплати та доставки пільгових пенсій особам, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників, за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та особам, пенсії яким призначені відповідно до пунктів "в" - "е" та "ж" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Таким чином посилання відповідача на відсутність у нього такого обов’язку є безпідставними.

Відповідно до п. 6.1 Розділ 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003р. № 21-1 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.01.2004р. № 64/8663 відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в таких розмірах: для платників, зазначених у підпункті 2.1.1 пункту 2.1 цієї Інструкції (крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку), - також 100 відсотків фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до абзацу першого частини 2 Прикінцевих положень Закону застрахованим особам, які працювали або працюють на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах;

Пунктом 6.2 Інструкції встановлено, що витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах особам, які мають стаж, що дає право на призначення цих пенсій на декількох підприємствах, покриваються цими підприємствами пропорційно стажу роботи з урахуванням вимог абзацу третього підпункту 1 пункту 2 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до п. 6.4 цієї Інструкції розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Згідно із п. 6.7 Інструкції підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Позивачем було направлено розрахунок фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в частині пенсій призначених відповідно до пунктів "б"-"з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (а.с. 11).

Однак відповідач не сплатив нараховані позивачем фактичні витрати на виплату та доставку пільгових пенсій, за період з 01.03.2015 року по 30.04.2015 року має заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених до пунктів "б"-"з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в розмірі 3823,54 грн.

За наведених обставин, позовні вимоги підтверджені належними та допустимими доказами і підлягають до задоволення повністю.

Судові витрати по справі згідно ч.4 ст.94 КАС України з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167,186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя О.В. Кашпур