Справа № 484/3898/14-а
Суддя: Конюшко К.В.
Дата ухвалення: 2015-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2015 року м. Київ К/800/15740/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Конюшка К.В.

суддів: Гончар Л.Я., Черпіцької Л.Т.

розглянувши в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами касаційну скаргу, подану ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3, на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2015 року

у справі № 2-а/484/212/14

за позовом ОСОБА_3

до головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області

про зобов'язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В :

23 вересня 2014 року ОСОБА_3 звернулась до Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області з адміністративним позовом до головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі - ГУПФ України в Миколаївській області) про зобов'язання перерахувати та виплати їй пенсію відповідно до положень чинного Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у розмірі, встановленому для осіб, які мають право на пенсію в разі втрати годувальника, з 07.10.2009.

Постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 03.12.2014 у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 04.02.2015 рішення суду першої інстанції скасовано. Позов ОСОБА_3 задоволено частково. Позовні вимоги за період з 07.10.2009 по 22.03.2014 залишено без розгляду.

Зобов'язано ГУПФ України в Миколаївській області перерахувати та виплатити пенсію ОСОБА_3 відповідно до чинних на той час норм Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» встановлених для осіб, які мають право на пенсію в разі втрати годувальника, з 23.03.2014, з урахуванням вже здійснених виплат, але не менше розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом (949 гривень). У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з названим рішенням суду апеляційної інстанції в частині залишеного позову без розгляду, ОСОБА_3 оскаржила його у цій частині у касаційному порядку.

У касаційній скарзі скаржник просила скасувати рішення суду апеляційної інстанції з мотивів порушення цим судом норм матеріального та процесуального права, справу направити на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження, установленому пунктом 1 частини першої статті 222 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України.

Згідно з частиною другою статті 220 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи і правильність застосування судами норм процесуального права, судова колегія дійшла висновку про те, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Як установлено судами попередніх інстанцій, у 1998 році ОСОБА_3 переїхала на постійне місце проживання до Ізраїлю, у зв'язку з чим виплату пенсії їй було припинено.

Постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 17.01.2013 у справі № 2-а/484/20/13, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 16.12.2013, визнано незаконними дії ГУПФ України в Миколаївській області щодо відмови поновити виплату пенсії ОСОБА_3 з моменту набрання чинності рішенням Конституційного Суду України від 07.10.2009 № 25-рп/2009.

Відповідач у добровільному порядку в листопаді 2013 поновив позивачу виплату пенсії у розмірі 199,44 грн. Зазначені платежі перераховувались на рахунок позивача в Первомайському відділенні ВАТ «Ощадбанк України». Окрім того, ОСОБА_3 має представника в Україні.

Залишаючи позовні вимоги з 07.10.2009 по 22.03.2014 без розгляду, суд апеляційної інстанції виходив з того, що позивач ще в листопаді 2013 року повинна була дізнатися про порушення її прав, а саме виплату їй пенсії у розмірі меншому, ніж передбачено чинним законодавством України.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується зі вказаним висновком суду апеляційної інстанції в частині залишення позовних вимог без розгляду з огляду на таке.

Частинами першою та другою статті 99 КАС України передбачено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Водночас, статтею 100 КАС України установлено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Ураховуючи те, що ОСОБА_3 до листопада 2013 року взагалі не отримувала пенсію, а з листопада 2013 року отримувала, як вважає позивач, її у розмірі меншому, ніж передбачено законодавством, колегія суддів вважає правильним висновок суду апеляційної інстанції про наявність підстав для залишення позовних вимог за період з 07.10.2009 по 22.03.2014 без розгляду.

Водночас, суд касаційної інстанції вважає безпідставними посилання позивача на судові рішення у справі № 2-а/484/20/13, оскільки такими встановлено лише незаконність дій відповідача, а про неотримання пенсії у бажаних розмірах ОСОБА_3 знала протягом 2009-2013 років.

Зважаючи на викладене, доводи касаційної скарги спростовуються вище переліченими нормами права та установленими обставинами справи, у зв'язку з чим відсутні підстави для її задоволення та скасування чи зміни рішення суду апеляційної інстанції в частині залишеного позову без розгляду.

Відповідно до частини першої статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 210 - 231 КАС України, суд касаційної інстанції

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу, подану ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3, залишити без задоволення.

Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2015 року в цій справі в частині залишення позовних вимог за період з 07 жовтня 2009 року по 22 березня 2014 року без розгляду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України у строк та у порядку, визначеними статтями 237 - 2391 КАС України.