Справа № 2-а-1825/11
Суддя: Левик Я. А.
Дата ухвалення: 2012-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-1825/11
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2012 року Золочівський районний суд Львівської області

в складі судді Левика Я. А.

розглянувши у порядку скороченого провадження в приміщенні Золочівського районного суду Львівської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Золочівському районі Львівської області про визнання протиправними дій щодо не нарахування і невиплати підвищення до пенсії як дитині війни, зобов'язання провести нарахування і виплату підвищення до пенсії як дитині війни,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 у заявленому адміністративному позові просить стягнути із управління Пенсійного фонду України в Золочівському районі Львівської області ненарахуване і невиплачене підвищення до пенсії як дитині війни за період із 01 січня 2010 року по 11 травня 2011 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вона народилася у 1938 році, є пенсіонером, отримує пенсію за віком і перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Золочівському районі Львівської області. Відповідно до статей 1, 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" вона має статус дитини війни і має право на одержання щомісячного підвищення до пенсії в розмірі ЗО % мінімальної пенсії за віком. Проте, відповідач з листопада по грудень 2010 року нараховував і виплачував їй підвищення до її пенсії в меншому розмірі ніж передбачено ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни". Такі дії відповідача є протиправними. Так, рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 (справа щодо предмету та змісту Закону про Державний бюджет України) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення Закону України "Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", яким було викладено в новій редакції статтю б Закону України "Про соціальний захист дітей війни". Враховуючи положення Конституції України щодо дії нормативно-правових актів у часі, положення статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", у редакції цього Закону від 18.11.2004 року № 2195-1У, поновили свою дію з 22.05.2008 року. Тому, на підставі ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" вона, як дитина війни, має право на отримання щомісячного підвищення до своєї пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком. Однак, відповідач при виплаті їй щомісячного підвищення до пенсії у 2010 році замість ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" неправомірно керувався постановою Кабінету Міністрів України № 530 від 28.05.2008 року "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян", в якій у пункті 8 зазначено, що дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення проводиться з 1 жовтня у розмірі 49,80 грн.. З врахуванням того, що Закон України "Про соціальний захист дітей війни" має вищу юридичну силу ніж постанова Кабінету Міністрів України № 530 від 28.05.2008 року, а також того, що дія ст. 6 вищевказаного Закону в 2010 році не зупинялась Законами України про Державний бюджет України, тому вона, тобто позивач, має право на отримання за період з 01 січня 2010 року по 11 травня 2011 року включно щомісячного підвищення до пенсії як дитина війни відповідно до розміру, що встановлений ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни". Оскільки обов'язок щодо нарахування і виплати їй підвищень до пенсії має відповідач управління Пенсійного фонду України в Золочівському районі Львівської області, тому це Управління слід зобов'язати провести нарахування та виплату їй підвищення до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, передбаченої ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" за відповідний період.

Відповідач управління Пенсійного фонду України в Золочівському районі Львівської області позовних вимог не визнав і у письмовому запереченні на позовну заяву зазначив, що статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" передбачено, що дітям війни пенсія або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість

пенсії, підвищуються на ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком. Проте, законодавством України не визначено поняття "мінімальна пенсія за віком" як розрахункової величини для підвищення пенсії згідно зі ст. 6 цього Закону, так як ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачає, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності достатнього страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Однак в частині 3 статті 28 цього Закону встановлено, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений на рівні прожиткового мінімуму застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом. Тому, положення ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" щодо мінімального розміру пенсії не застосовується для визначення розмірів підвищення до пенсії, передбаченого ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни". Фінансове забезпечення державних соціальних гарантій здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. 4.2 ст. 8 ЗУ "Про пенсійне забезпечення", ч.2 ст. 72 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", ч.4 ст. З ЗУ "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування"закріплюють положення, згідно з яким кошти Пенсійного фонду України не включаються до складу Державного бюджету України. Оскільки законодавцем не приведені у відповідність відповідні положення Закону України "Про державний бюджет на 2010 рік у зв'язку із визнанням їх неконституційними та відсутністю нормативного акту, який визначає розмір мінімальної пенсії за віком для визначення даного підвищення, встановлення розміру надбавки до пенсії виходить за межі компетенції органу Пенсійного фонду України. А згідно статті 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і Законами України. Підпунктом 2 пункту 41 Розділу II Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України"від 28.12.2007 року № 107-VI внесено зміни в ст.. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", де передбачено, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, »що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року пункт 41 розділу II Закону України "Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" визнано таким, що не відповідає Конституції України. Положення пункту 41 розділу II цього Закону втратили чинність з дня ухвалення Конституційним судом рішення № 10-рп/2008, тобто з 22.05.2008 року. Проте, рішення про відновлення дії статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" у редакції чинній до внесення змін до неї, Верховною Радою України не приймалося. Разом із тим пунктом 8 Постанови Кабінету Міністрів України № 530 від 28.05.2008 року "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян"було встановлено, що у 2008 році дітям війни до пенсії підвищення проводяться у таких розмірах : з 22 травня 48,10 грн., з 01 липня -48,20 грн., з 01 жовтня -49,80 грн.. Тому у 2008 році підвищення до пенсії дітям війни обчислюється відповідно до цієї постанови № 530 від 28.05.2008 року. Здійснений позивачем у позовній заяві розрахунок підвищень до її пенсії не ґрунтується на чинному законодавстві і тому не може братись до уваги. Крім цього, 19.06.2011 року набув чинності Закон України "Про внесення змін до Закону України "Про державний бюджет України на 2011 рік"№ 3491-УІ, яким передбачено, що у 2011 році норми і положення статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік. Пунктом 6 постанови Кабінету Міністрів України від 06.07.2011 року № 745 "Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету"встановлено підвищення дітям війни у розмірі 49,80 грн. Враховуючи вищенаведене позовні вимоги про зобов'язання нарахувати позивачу недоплачену як дитині війни надбавку до пенсії за 2010 рік -задоволенню не підлягають, так як за вищезгаданий період виплачувалось підвищення до пенсії як дитині війни у відповідності до розмірів, встановлених у ті періоди нормативними актами, якими було врегульовано та встановлено розмір цього підвищення, які не були визнані неконституційними. Таким чином вимоги позивача є безпідставними і не ґрунтуються на чинному законодавстві, тому не підлягають до задоволення.

Вивчивши матеріали адміністративної справи та оцінивши докази по справі суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач являється пенсіонером, відповідно до ст. 1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" має статус дитини війни і перебуває як дитина війни на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Золочівському районі Львівської області, що підтверджується копією його паспорта, копією його пенсійного посвідчення, довідкою управління Пенсійного фонду України в Золочівському районі Львівської області № 5125/03-20 від 25.04.2012 року

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", який набрав чинності з 01 січня 2006 року, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, яка виплачується замість пенсії, підвищуються на ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком

Відповідно до ст. З Закону України "Про соціальний захист дітей війни", державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами

Законом України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" № 107-УІ від 28 грудня 2007 року, який набрав чинності з 01 січня 2008 року, зокрема пунктом 41 розділу II цього Закону, внесено зміни до Закону України "Про соціальний захист дітей війни"та статтю 6 цього Закону викладено в такій редакції : "дітям війни (крім тих на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до цього Закону та Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" таке підвищення провадиться за їх вибором згідно з одним із законів

Однак, згідно з рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України), визнано такими, що не відповідають Конституції України і є неконституційними вищевказані зміни щодо розміру підвищень до пенсії дітям війни.

Таким чином, після прийняття Конституційним Судом України рішення № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року, поновили свою дію положення статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" у редакції цього Закону від 18 листопада 2004 року, тобто з 22 травня 2008 року відновлено право дітей війни на підвищення пенсії на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Вищевказане рішення Конституційного суду України від 22 травня 2008 року є обов'язковим до виконання на території України і має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", визнаних неконституційними. Положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", які визнані неконституційними, втратили чинність з дня ухвалення Конституційним судом України рішення № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року, і відповідно поновили свою дію положення ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", які діяли до прийняття неконституційних норм Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

Враховуючи вищенаведене, суд вважає безпідставними твердження відповідача у письмовому запереченні на позов про те, що для відновлення дії ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" Верховна Рада України повинна була приймати якісь рішення про відновлення.

Отже, позивач як дитина війни, має право на отримання підвищення до пенсії починаючи із 22 травня 2008 року і по даний час у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, відповідно до відновленої дії редакції ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

У заявленому до суду адміністративному позові, який є предметом даного судового розгляду, позивач просить стягнути ненараховане і невиплачене їй як дитині війни підвищення до пенсії за період з 01 січня 2010 року по 11 травня 2011 року включно.

Із цими позовними вимогами позивач звернулася до суду 23 травня 2011 року, що підтверджується датою реєстрації позовної заяви у суді.

Ухвалою суду від 28 березня 2012 року було залишено без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 в частині стягнення невиплаченого підвищення до пенсії як дитині війни за період із 01 січня 2006 року по 23 листопада 2010 року .

Тобто, при відкритті провадження по даній адміністративній справі вирішено питання щодо стороку звернення до адміністратвиного суду. Предметом судового розгляду являються позовні вимоги за період із 23 листопада 2010 року до 11 травня 2011 року включно, а за цей період позивач не пропустила строку звернення до суду.

Відповідно до ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється 6-ти місячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Тому, суд вважає безпідставними твердження відповідача про те, що позовну заяву слід залишити без розгляду через пропуск позивачем строку звернення до адміністративного суду.

Крім цього, суд вважає безпідставними покликання відповідача на те, що із травня 2008 року і у наступні періоди дітям війни підвищення до пенсії повинні проводитись у розмірах, що встановлені п.8 Постанови Кабінету Міністрів України № 530 від 28.05.2008 року "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян". При цьому суд враховує, що відновлені дією із 22 травня 2008 року норми ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни"мають вищу юридичну силу ніж норми вищевказаної постанови КМ України, і відповідно до ч.4 ст.9 КАС України підлягають до застосування.

Відповідно до ст.ст. 8, 22 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип

верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу, а норми Конституції Україниє нормами прямої дії. Права і свободи людини і громадянина гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається

звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.ст. 6, 8 КАС України, кожній особі гарантується право на звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права. Звернення до адміністративного суду безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Судом встановлено, що протягом розглядуваного періоду із 23 листопада 2010 року до 11 травня 2011 року включно позивачу підвищення до пенсії як дитині війни щомісячно нараховувались і виплачувались в розмірі 49,80 грн., що підтверджується довідкою управління Пенсійного фонду України в Золочівському районі Львівської області № 5125/03-20 від 25.04.2012 року.

Тобто, такі нарахування і виплати здійснювались не на підставі відновленої дії редакції ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", і у меншому розмірі щомісячного підвищення до пенсії ніж 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Оскільки за розглядувані періоди позивачу підвищення до пенсії як дитині війни у передбаченому законом розмірі не були нараховані, а обов'язок такого нарахування із визначенням конкретного розміру та обов'язок виплати нарахованої суми лежить на відповідачеві, тому відповідача слід зобов'язати здійснити такі нарахування і виплати відповідно до статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", без зазначення судом їх конкретного розміру.

При цьому суд враховує, що такі нарахування і виплати повинні бути проведені з врахуванням положень ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" для визначення мінімальної пенсії за віком при розрахунку розмірів підвищень до пенсії дітям війни.

Статтею 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" хоча і передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком встановлений аб.1 ч.І цієї статті застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, однак, чинним законодавством України розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за цими правилами ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає. Відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не може бути підставою для відмови в реалізаціїпозивачем конституційних прав і гарантій на підвищення до пенси, виходячи з розмір мінімальної пенсії за віком, як це встановлено ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Відповідно до ст.9 ч.7 КАС України, у разі відсутності закот, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

Враховуючи вищенаведене, вихідним критерієм обчислення розмір' підвищення до пенсії

дітям війни є розмір мінімальної пенсії за віком, визначений ст.28 Закон України "Прозагальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Тому, суд вважає безпідставними твердження відповідача про те. що через відсутність законодавчого визначення мінімальної пенсії за віком як розрахункової величини для підвищень до пенсії дітям війни, такі підвищення не можуть бути нараховані та виплачені.

Окрім цього, враховуючи наведене, а також ст. 162 ч.2 п. 1 КАС України, згідно якої суд, у разі задоволення адміністративного позову, може прийняти постанову про визнання протиправним рішення суб"єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності, суд вважає, що дії управління Пенсійного фонду України в Золочівському районі Львівської області щодо ненарахування і невиплати підвищення до пенсії як дитині війни ОСОБА_1В, слід визнати протиправними.

Враховуючи ст. 162 ч.2 п.2 КАС України, а також враховуючи, що дії відповідача щодо ненарахування та невитплати підвищення до пенсії як дитині війни ОСОБА_1 у розмірі ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком, відповідно до статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" суд визнає протиправними, тому відповідача слід зобов"язати провести нарахування та виплату згаданого вище підвищення з врахуванням вже виплачених сум за період із 23 листопада 2010 року до 11 травня 2011 року з врахуванням частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та з врахуванням виплачених їй сум за цей період.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 11, 17, 18, 71, 99, 105, 159, 160, 161, 162, 163, 183-2 КАС України, ст.ст. 1, 3, 6, 7 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", Законом України "Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", Законом України "Про державний бюджет України на 2010 рік", Законом України "Про державний бюджет України на 2011рік", ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 р., суд -

постановив:

адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Золочівському районі Львівської області щодо не нарахування і невиплати підвищення до пенсії як дитині війни ОСОБА_1 за період із 23 листопада 2010 року до 11 травня 2011 року включно, у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, відповідно до статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Золочівському районі Львівської області провести нарахування та виплату підвищення до пенсії як дитині війни ОСОБА_1 за період із 23 листопада 2010 року до 11 травня 2011 року включно, у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, відповідно до статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", з врахуванням частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та з врахуванням виплачених їй сум за цей період.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Золочівський районний суд Львівської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя

ОСОБА_2