Справа № 14762/09
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2010-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" квітня 2010 р. справа № 2а-58/2009

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Сафронової С.В.

суддів: Поплавського В.Ю. Уханенка С.А.

при секретарі судового засідання: Литовченко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційні скарги ОСОБА_1 та управління праці та соціального захисту населення Ленінської районної адміністрації Запорізької міської ради на постанову Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 25 березня 2009 року

у адміністративній справі № 2а-58/09 за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Ленінської районної адміністрації Запорізької міської ради про визнання дій протиправними і виплати державної допомоги по догляду за дитиною, -

в с т а н о в и л а :

Постановою Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 25 березня 2009 року задоволено частково позов ОСОБА_1, визнано неправомірними дії відповідача щодо виплати позивачці з 09.07.2007 року допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі меншому ніж визначено статтею 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» та зобовязано управління праці та соціального захисту населення Ленінської районної адміністрації Запорізької міської ради здійснити перерахунок та виплату позивачці допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у відповідності до статті 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 рік у сумі 2237,91 грн. В іншій частині позову судом ОСОБА_1 відмовлено.

Вказана постанова суду першої інстанції оскаржена як позивачкою так і відповідачем з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також з підстав неповного зясування обставин, що мають значення для справи та недоведеності обставин, що мають значення для справи, і невідповідності висновків суду дійсним обставинам

Апеляційна скарга позивачки мотивована тим, що суд першої інстанції під час вирішення спору у цій справі не урахував положення Конституції України, на які вона посилалася при зверненні до суду з позовом та безпідставно не задовольнив її вимоги про стягнення з відповідача на її користь конкретну суму заборгованості, і необґрунтовано відмовив у задоволені її вимог про стягнення на її користь з відповідача заборгованості по невиплаченій допомозі при народженні дитини і по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період 2008 року. Просить скасувати судове рішення та прийняти нове рішення про задоволення її вимог у повному обсязі.

Управління праці та соціального захисту населення Ленінської районної адміністрації Запорізької міської ради на обґрунтування апеляційної скарги посилається на не врахування судом змісту положень Бюджетного кодексу України та Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», з урахуванням яких управлінням у 2007 р. позивачці виплачувалася допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Просить скасувати постанову суду першої інстанції в частині задоволення вимог позивачки та прийняти рішення про відмову задоволені позову в повному обсязі.

При перегляді справи в апеляційному порядку колегією суддів встановлено, що предметом спору у цій справі є протиправність дій територіального управління праці та соціального захисту населення щодо нарахування та виплати позивачці допомоги при народженні дитини у сумі кратній 22,6 розміру прожиткового мінімуму, та допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період 2007 - 2008 р.р. у розмірах менших ніж встановлено статтею 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми»

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення у звязку з народженням нею 11.05.2007 року дитини. З 23.07.2007 р. та у період 2007 року і 2008 року позивачка отримувала щомісячно державну допомогу при народженні дитини й допомогу по догляду за дитиною у розмірах, нарахованих відповідачем відповідно до Закону України Про державний бюджет України на відповідний рік.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з положень Рішення Конституційного суду України від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 та протиправності дій відповідача, яким у період з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 р. позивачці виплачувалася допомога по догляду за дитиною у розмірах менших ніж це визначено 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми».

Наведені висновки суду першої інстанції є обґрунтованими та відповідають вимогам чинного законодавства, оскільки рішенням Конституційного суду України від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 були визнані неконституційними положення п.14 ст.71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік», та відповідно втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Преюдиціальне значення рішення Конституційного суду України для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів по правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень норм вищезазначеного Закону, що визнані неконституційними, свідчить про те, що суд першої інстанції правильно визнав протиправними дії відповідача, який всупереч розяснень Конституційного Суду України в рішенні № 6-рп від 09.07.2007 р., з вказаної дати не проводив позивачці нарахування та виплату щомісячної допомоги по догляду за дитиною у розмірах прожиткового мінімуму, встановленого для дітей віком до 6 років.

Відповідно до ст.62 Законом України «Про державний бюджет України на 2007 рік»прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років у період з 01.04.2007 р. до 01.10.2007 року складав 463 грн., а з 01.10.2007 р. до 31.12.2007 р. складав - 470 грн.

Таким чином, враховуючи наведені норми Закону, судом першої інстанції правильно було підтверджено право позивачки на отримання у період з 09 липня по 31 грудня 2007 року щомісячної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі прожиткового мінімуму встановленого для дітей віком до 6 років

Разом з тим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при визначені періоду захисту прав позивачки припустився помилки, і підставою цьому стало не урахування заперечень відповідача проти позову у звязку з пропуском позивачкою строку звернення до суду.

Як вбачається з матеріалів справи, підтверджується матеріалами справи та не заперечувалося позивачкою, що у період з липня 2007 року до кінця 2007 року вона щомісячно отримувала допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірах, які вважає неналежними.

Таким чином, колегія суддів вважає, що позивачка була обізнана із сумами виплат, які їй здійснювалися у зазначений період 2007 року

Відповідач в письмових запереченях (а.с.34) наполягав на застосуванні судом наслідків пропуску позивачкою річного строку звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів стосовно частини позовних вимог.

Відповідно до частини 2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини 1 статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Після закінчення цього часу особа не втрачає права звернутися із адміністративним позовом, але у задоволенні цього позову може бути відмовлено на тій підставі, що пропущено строк звернення.

Дотримання строку звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і сприяє стабільності діяльності суб'єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій.

Встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Колегія суддів звертає увагу на те, що позивачка була ознайомлена з розмірами грошової допомоги, які їй виплачувалися у 2007 році. Норми законів, які регулюють відносини нарахування та виплати щомісячної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, офіційно оприлюднені у встановленому законом порядку і є загальновідомими.

Рішення Конституційного Суду України № 6-рп, яким було відновлено дію статті 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми»у попередній редакції, було прийнято 09 липня 2007 року та оприлюднено у передбаченому законодавством порядку (надруковано в Офіційному віснику України 27.07.2007 року № 52).

Таким чином, оскільки можливість обізнаності людини про те чи інше положення законодавства залежить виключно від бажання такої людини, а юридична необізнаність особи не може виправдовувати звернення до суду за захистом поза межами встановленого КАСУ процесуального строку, колегія суддів вважає, що позивачка про порушення свого права, якщо вона вважала його порушеним, повинна була дізнатися ще у липні 2007 року при здійсненні їй Управлінням праці та соціального захисту населення першої виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку після оприлюднення рішення Конституційного Суду України № 6-рп.

Судом не встановлено, а позивачкою не зазначено про існування обставин, що можуть бути визнані судом поважними для пропущення строку звернення до суду, встановленого статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України, а також не надано належних доказів на підтвердження поважності причини пропуску строку звернення до суду.

За вищенаведених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що позивачка звернулася до суду із порушенням строку звернення до адміністративного суду стосовно частини позовних вимог, оскільки адміністративний позов подано до до суду 26.11.2008 р. (про що свідчить відповідний реєстраційний напис на першій сторінці позовної заяви), а тому позовні вимоги про перерахунок та виплату щомісячної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 23.07.2007 року (тобто з часу перебування позивачки на обліку в УПСЗН) по 26 листопада 2007 року не підлягають задоволенню з підстав пропуску строку звернення до суду відповідно до вимог частини 1 статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України.

В наведеній частині постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нової постанови про відмову у задоволені вказаної частини вимог позивачки.

В іншій частині постанова суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, оскільки судом правильно було встановлено обставини у справі та вірно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального права. Доводи апеляційних скарг позивачки та відповідача не спростовують цих висновків суду і є лише помилковим розумінням норм чинного законодавства

Пунктом 1 частини 1 статті 92 Конституції України передбачено, що виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, тому у 2008 році нарахування та виплата допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку повинна здійснюватися територіальними управліннями праці та соціального захисту населення на підставі статті 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» зі змінами та доповненнями внесеними законами про державний бюджет 2008 р з врахуванням рішення Конституційного Суду України N 10-рп/2008 від 22.05.2008 року

Відповідно до статті 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми»від 21 листопада 1992 року № 2811-XII (в редакції Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»від 28 грудня 2007 року № 107-VI) допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 гривень та ця норма не визнана неконституційною. Таким чином, допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за 2008 рік виплачена відповідачем відповідно до діючого законодавства.

Не підлягають задоволенню вимоги апеляційної скарги позивачки щодо скасування судового рішення та прийнятті іншого в частині захисту її права на отримання не виплаченої допомоги при народженні дитини, яка на її думку повинна складати суму кратну 22,6 розміру прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, встановленого на день народження дитини, оскільки такі вимоги позивачки суперечать нормам чинного законодавства бо рішенням Конституційного суду України від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 положення абз.2 ч.2 ст.56 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік», яким було встановлено одноразову виплату у розмірі 8500 гривень не було визнано неконституційним.

Враховуючи, що допомога при народженні дитини здійснюється за рахунок коштів відповідної субвенції з державного бюджету місцевим бюджетами, а визначений Законом України «Про державний бюджет України на 2007 рік»розмір допомоги за ст.12 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми»є чинним, колегія суддів вважає, що при визначенні розміру допомоги при народженні дитини слід керуватися абз.2 ч.2 ст.56 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік», яким було визначено порядок нарахування допомоги при народженні дитини.

Таким чином, допомога позивачці при народженні дитини відповідачем була призначена правомірно, і у суду не було підстав для визнання таких дій відповідача протиправними також як і не було підстав для стягнення на користь позивачки сум недоотриманої суми одноразової допомоги, у звязку з чим постанову суду в цій частині необхідно залишити без змін.

Стосовно позовних вимог позивачки про стягнення з відповідача конкретно визначеної суми заборгованості по недоплаченій їй допомозі по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, колегія суддів зазначає, що адміністративний суд не має повноважень на вирішення питання нарахування чи перерахунку допомоги, ці дії відносяться до виключної компетенції відповідача субєкта владних повноважень.

зобов'язання відповідача в подальшому здійснювати виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку або до часу припинення виплати цієї допомоги, якщо це станеться до трирічного віку дитини, в розмірі не менше прожиткового мінімуму для працездатних осіб, колегія суддів погоджується з відмовою судом першої інстанції в задоволенні позовних вимог в цій частині. В межах Кодексу адміністративного судочинства України захисту підлягає порушене право позивача, внаслідок чого зобов'язання відповідача в подальшому здійснювати виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку є безпідставним, оскільки встановлює обов'язки на майбутнє без наявності спірних правовідносин, які можуть бути в подальшому припиненні або зміненні в сторону зменшення шляхом внесення змін до закону, яким врегульовані дані спірні правовідносини.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, ст.202, ст.205, ст.207 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Ленінської районної адміністрації Запорізької міської ради задовольнити частково, постанову Ленанського районного суду м.Запоріжжя від 25 березня 2009 року скасувати в частині визнання протиправними дій управління праці та соціального захисту населення Ленінської районної адміністрації Запорізької міської ради та зобовязання його здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 суми недоотриманої нею у період з 09.07.2007 року по 25.11.2007 року допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, розрахованої відповідно до статті 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми», виходячи із розміру прожиткового мінімуму, встановленого для дітей віком до шести років на час виплати допомоги.

Відмовити у задоволені вимог ОСОБА_1 протиправними дій управління праці та соціального захисту населення Ленінської районної адміністрації Запорізької міської ради та зобовязання його здійснити перерахунок та виплату суми недоотриманої у період з 09.07.2007 року по 25.11.2007 року допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, розрахованої відповідно до статті 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми», виходячи із розміру прожиткового мінімуму, встановленого для дітей віком до шести років на час виплати допомоги.

В іншій частині постанову Ленанського районного суду м.Запоріжжя від 25 березня 2009 року щодо визнання протиправними дій управління праці та соціального захисту населення Ленінської районної адміністрації Запорізької міської ради щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 у період з 26.11.2007 року по 31.12.2007 року допомоги по догляду за дитиною у розмірі відповідно до статті 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми», а також в частині зобовязання управління праці та соціального захисту населення Ленінської районної адміністрації Запорізької міської ради здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 суми недоотриманої у період з 25.11.2007 року по 31.12.2007 року допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, розрахованої відповідно до статті 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми», виходячи із розміру прожиткового мінімуму, встановленого для дітей віком до шести років на час виплати допомоги - залишити без змін.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців починаючи з наступного дня після виготовлення повного тексту постанови

Повний текст постанови виготовлено 27 квітня 2010 року

Судді: Сафронова С.В.

ОСОБА_2

ОСОБА_3