Справа № 804/10428/13-а     
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2015-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

02 червня 2015 рокусправа № 804/10428/13-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чепурнова Д.В.

суддів: Поплавського В.Ю. Сафронової С.В.

за участю секретаря судового засідання: Олійник Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційної організації №8»

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2014 року у справі за адміністративним позовом Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційної організації №8» до Криворізької об'єднаної державної фінансової інспекції про визнання незаконною та скасування вимоги та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

КП «ЖЕО №8» звернулося з вищезазначеним адміністративним позовом до суду в якому просило визнати незаконною та скасувати вимогу відповідача, в якій зазначалося про порушення позивачем приписів п.1.13, п.1.17 Вказівок щодо застосування ресурсних елементних кошторисних норм на ремонтно-будівельні роботи (РЕКНр) ДБН Д.1.1-4-2000, затверджених наказом Держбуду України від 14.09.2000р. №201, при визначенні вартості ремонтних робіт до нарядів-завдань та відповідно до карток фактичної собівартості утримання будинків за період з 01.01.2011р. по 31.12.2012р., що призвело до зайвого включення робіт зі спуску та напуску води на загальну суму 127218,92грн., а також про зобов'язання позивача усунути вказане завищення вартості виконаних ремонтних робіт шляхом зменшення вартості послуг з утримання будинків, наданих мешканцям Дзержинського району; зобов'язати відповідача виключити з акту №850-51/005 від 10.06.2013р. висновки щодо порушення позивачем приписів п.1 ст.193 ГК України, п.3.3.9 Правил визначення вартості будівництва (ДБН Д.1.1-1-2000), затверджених наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 21.08.2000р. №174 при проведенні розрахунків між позивачем та ТОВ «НПП Брат».

В обґрунтування позову посилається на безпідставність вказаної вимоги.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2014 року у задоволенні позову було відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції КП «ЖЕО№ 8» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просила скасувати задовольнити позов у повному обсязі.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник КП «ЖЕО№ 8» підтримав вимоги апеляційної скарги з викладених у ній підстав, представник ДФІ не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином.

Колегія суддів апеляційного адміністративного суду, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на виконання ухвали Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 26.04.2013р. за клопотанням старшого слідчого відділу Криворізького ГУМВС України в Дніпропетровській області та на підставі направлення від 20.05.2013р. №115, виданого начальником Криворізької об'єднаної державної фінансової інспекції Бутенко Н.О., головним державним фінансовим інспектором Полтавець Л.М. було проведено позапланову ревізію фінансово-господарської діяльності Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційної організації №8» за період з 01.01.2011р. по 31.12.2012р.

За результатами означеної ревізії було складено акт від 10.06.2013р. №850-51/005, яким зокрема, зафіксовано порушення КП «ЖЕО №8» приписів п. 1.13, п.1.17 Вказівок щодо застосування ресурсних елементних кошторисних норм на ремонтно-будівельні роботи (РЕКНр) ДБН Д. 1.1-4-2000, затверджених наказом Держбуду України від 14.09.2000 № 201 (далі ДБН Д. 1.1-4-2000), через що при визначенні вартості ремонтних робіт до нарядів-завдань та відповідно до карток фактичної собівартості утримання будинків за вказаний вище період було зайво включено роботи зі спуску води та напуску води на загальну суму 127218,92грн.

Так, проведеною ревізією фінансово-господарської діяльності позивача в частині щодо обґрунтування нарахування фактичних тарифів за виконані ремонтні роботи центрального опалення Дзержинського району м. Кривого Рогу за період з 01.01.2011р. по 31.12.2012р. було встановлено завищення вартості виконаних робіт внаслідок зайвого включення до фактичного тарифу вартості робіт зі спуску та напуску води на загальну суму 127218,92грн. Означене полягало у тому, що позивачем в порушення приписів п. 1.13, п.1.17 Вказівок щодо застосування ресурсних елементних кошторисних норм на ремонтно-будівельні роботи (РЕКНр) ДБН Д. 1.1-4-2000, затверджених наказом Держбуду України від 14.09.2000 № 201 (далі ДБН Д. 1.1-4-2000), при визначенні вартості ремонтних робіт до нарядів-завдань та відповідно до карток фактичної собівартості утримання будинків за вказаний вище період було зайво включено роботи зі спуску води та напуску води за нормами Р15-166-3 «Спускання води із системи», Р15-166-2 «Заповнення системи водою з оглядом», Р15-166-1 «Заповнення системи водою без огляду», тоді як до нарядів-завдань включені роботи зі врізування в діючі внутрішні мережі трубопроводів водопостачання та опалення за нормою Р15-26-1 «Врізування в діючі внутрішні мережі трубопроводів водопостачання та опалення діаметром 15мм», Р15-26-2 «Врізування в діючі внутрішні мережі трубопроводів водопостачання та опалення діаметром 20мм", Р15-26-3 «Врізування в діючі внутрішні мережі трубопроводів водопостачання та опалення діаметром 25мм», Р15-26-4 «Врізування в діючі внутрішні мережі трубопроводів водопостачання та опалення діаметром 32мм», Р15-26-5 «Врізування в діючі внутрішні мережі трубопроводів водопостачання та опалення діаметром 40мм», Р15-26-6 «Врізування в діючі внутрішні мережі трубопроводів водопостачання та опалення діаметром 50мм», які передбачають виконання робіт зі спуску води та напуску води. Таким чином, роботи зі спуску води та напуску води включені до нарядів-завдань подвійно: один раз у складі робіт зі врізування в діючі внутрішні мережі трубопроводів опалення та другий раз - окремою позицією за нормами зі спускання води із системи та заповнення системи водою з оглядом або без огляду, що призвело до завищення вартості виконаних ремонтно-будівельних робіт на вказану суму. Завищення вартості виконаних робіт призвело до проведення зайвих виплат за комунальні послуги на відповідну суму.

Крім того в акті ревізії від 10.06.2013р. №850-51/005 зафіксовано виявлене в результаті її проведення порушення позивачем приписів п.1 ст.193 ГК України та п.3.3.9 Правил визначення вартості будівництва (ДБН Д.1.1-1-2000) у зв'язку із проведенням розрахунків з підрядником ТОВ НПП «Брат» у сумі 34044,28грн. у березні 2011 року, в той час, як означене підприємство у березні 2011 року фактично господарську діяльність не здійснювало.

На підставі акту ревізії від 10.06.2013р. №850-51/005 та відповідно до п.7 ст.10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» від 26.01.1993р. №2939-ХІІ та п. 46 Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2006 №550, Криворізькою об'єднаною державною фінансовою інспекцією було сформовано та пред'явлено КП «ЖЕО №8» вимогу щодо усунення порушень, виявлених під час цієї ревізії, від 11.07.2013р. №850-15/1921, згідно якої, зокрема, від позивача вимагалося усунути завищення вартості виконаних ремонтних робіт, що виникло внаслідок порушення КП «ЖЕО №8» приписів п.1.13, п.1.17 Вказівок щодо застосування ресурсних елементних кошторисних норм на ремонтно-будівельні роботи (РЕКНр) ДБН Д.1.1-4-2000, затверджених наказом Держбуду України від 14.09.2000р. №201, шляхом зменшення вартості послуг з утримання будинків, наданих мешканцям Дзержинського району; в іншому випадку стягнути з осіб, винних у проведенні зайвих виплат, шкоду у порядку та розмірі, встановленому ст.ст.130-136 КЗпП України - у термін до 11.09.2013р. (пункт 2 вимоги).

Згідно з Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 23 квітня 2011 № 499/2011 (Положення) Державна фінансова інспекція України (Держфінінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція України відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальність винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (підпункт 4 пункту 4 Положення).

Відповідно до пункту 6 Положення Держфінінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також Положенням установлено, що у разі, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів Держфінінспекція України має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону України від 26 січня 1993 року № 2939-ХІІ «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», згідно з якими державній контрольно-ревізійній службі надано право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на коригування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

На підставі наведеного суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про наявність у органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

В порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

У справі, яка розглядається, Інспекція пред'явила вимоги, які вказують на виявлені збитки, їхній розмір та їх стягнення.

Зважаючи на те, що збитки відшкодовуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не за поданням адміністративного позову підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною, про що вірно зазначив суд першої інстанції.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» визначено, що інспектування здійснюється органом державного фінансового контролю у формі ревізії та полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності підконтрольної установи, яка повинна забезпечувати виявлення наявних фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб. Результати ревізії викладаються в акті.

Відповідно до статті 13 цього Закону дії або бездіяльність посадових осіб органу державного фінансового контролю можуть бути оскаржені в судовому або адміністративному порядку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2006 року №550 затверджено Порядок проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами (далі - Порядок), яким визначено процедуру проведення інспектування в міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і у суб'єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували в період, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у період, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), а на підставі рішення суду - в інших суб'єктів господарювання.

Згідно з пунктом 35 вищезазначеного Порядку результати ревізії оформляються актом, який складається на паперовому носії державною мовою і повинен мати наскрізну нумерацію сторінок.

Виявлені допущені об'єктом контролю порушення законодавства, контроль за дотриманням якого віднесено до компетенції контролюючого органу, фіксуються в констатуючій частині акта ревізії з обов'язковим посиланням на норми законів чи інших нормативно-правових актів, які порушено, та зазначенням винних у їх допущенні осіб.

Відповідно до положень пункту 36 Порядку акт ревізії підписується посадовою особою контролюючого органу та керівником і головним бухгалтером об'єкта контролю або особою, уповноваженою на ведення бухгалтерського обліку (далі - головний бухгалтер), а також за необхідності іншими працівниками об'єкта.

Відповідно до пункту 3 вказаного вище Порядку, акт ревізії - це документ, який складається посадовими особами контролюючого органу, що проводили ревізію, фіксує факт її проведення та результати. Заперечення, зауваження до акта ревізії (за їх наявності) та висновки на них є невід'ємною частиною акта.

З огляду на викладене суд першої інстанції вірно зазначив, що, акт ревізії є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог законодавства суб'єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що включення до акту ревізії певних висновків не може вважатися порушенням прав позивача, оскільки акт ревізії відображає певні факти, а не встановлює відповідальність позивача, не змінює та не припиняє його прав та обов'язків.

Таким чином судом першої інстанції вірно зазначено, що висновки, викладені в акті ревізії, не породжують обов'язкових юридичних наслідків для позивача, натомість такі твердження акта можуть бути підтверджені або спростовані судом у разі спору про законність рішень, дій, в основу яких покладені згадувані висновки акта.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно були застосовані норми матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції і не можуть бути підставою для скасування постанови суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 198, ст.ст. 200, 205, 206 КАС України,суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційної організації №8» - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі.

В повному обсязі постанова складена 05 червня 2015 року.

Головуючий: Д.В. Чепурнов

Суддя: В.Ю. Поплавський

Суддя: С.В. Сафронова