Справа № 759/958/15-а
Суддя: Троян Н.М.
Дата ухвалення: 2015-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 759/958/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Кривов'яз А.П. Суддя-доповідач: Троян Н.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Троян Н.М.,

суддів - Бужак Н.П., Твердохліб В.А.,

за участю секретаря - Костюченка М.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної в місті Києві на постанову Святошинського районного суду міста Києва від 26 березня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної в місті Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 26 березня 2015 року адміністративний позов задоволено в повному обсязі.

Відповідач, не погоджуючись із зазначеною постановою, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив суд скасувати постанову та прийняти нову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що така скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи, позивачка перебуває на обліку в Управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації як отримувач державної допомоги на сина - інваліда з дитинства. Розпорядженням управління та згідно із Закону України «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям - інвалідам» ОСОБА_2, як опікуну інваліда І - А групи було призначено державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства з 04.11.2011 по теперішній час у розмірі 1 660 грн 75 коп.

Відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям» ОСОБА_2 отримує соціальну допомогу в розмірі 474 грн 45 коп.

Судом першої інстанції встановлено,що син позивачки внаслідок психічного захворювання не може себе обслуговувати самостійно та потребує постійного піклування, що підтверджується довідкою до огляду МСЕК Серія 10 ААА № 143902 від 04.10.2011 та Консультативним висновком лікарської комісії № 8084 від 26.12.2014. В зв'язку з цим з 14.11.2011 їй було призначено щомісячну компенсацію, як непрацюючій працездатній особі, яка доглядає за інвалідом І групи, у розмірі 16,16 грн.

З метою отримання щомісячної грошової допомоги позивач звернулась до відповідача з заявою та пакетом всіх необхідних документів для призначення даної допомоги, в результаті розгляду якої ОСОБА_2 з грудня 2014 року призначено допомогу у розмірі 1 218 грн.

Водночас, ОСОБА_2 звернулась до відповідача з вимогою виплатити їй допомогу за весь період з 04.10.2011, однак, отримала відповідь від 24.12.2014 за № 8629/35-02/12, що для вказаної виплати немає законних підстав, оскільки ОСОБА_2 не зверталась починаючи з 2011 з заявою та пакетом документів для призначення вказаної допомоги.

Вважаючи порушенням своїх прав з боку відповідача та з метою їх відновлення ОСОБА_2 звернулась за захистом до суду.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не здійснивши виплату ОСОБА_2 щомісячної грошової допомоги, за весь період з 04.10.2011 діяв протиправно.

На думку колегії суддів позиція суду першої інстанції є вірною з огляду на наступне.

Так, згідно положень ст. 46 Конституції України, згідно якої громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Аналогічні принципи кореспондуються з положеннями ст. 5 ЗУ «Про психіатричну допомогу», згідно якої держава гарантує грошову допомогу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, особі, яка проживає разом з інвалідом I чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, - на догляд за ним. Розмір зазначеної допомоги розраховується як різниця між трьома прожитковими мінімумами на кожного члена сім'ї та середньомісячним сукупним доходом сім'ї за попередні шість місяців, але не може бути більше, ніж мінімальна заробітна плата.

Водночас, згідно приписів п. 1 частини першої ст. 1 ЗУ «Про реабілітацію інвалідів в Україні» інвалідом є особа зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов'язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.

Відповідно до ст. 4 «Про надання щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з інвалідом I чи II групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за ним» затвердженого постановою КМУ № 1192 від 02.08.2000 року, допомога на догляд надається дієздатній особі, яка зареєстрована або постійно проживає на одній житловій площі з інвалідом I чи II групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, і здійснює догляд за ним.

Статтею 7 ЗУ «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям інвалідам» визначено, що органи медико-соціальної експертизи та заклади охорони здоров'я у 3-денний строк зобов'язані надіслати копії акта огляду інваліда з дитинства або медичного висновку про визнання дитиною-інвалідом до місцевої державної адміністрації за місцем проживання інваліда з дитинства або батьків, усиновителів, опікуна, піклувальника дитини-інваліда.

На підставі наведеної правової норми та згідно ст. 7 ЗУ «Про основи соціальної захищеності інвалідів в України» органи місцевого самоврядування зобов'язані інформувати інвалідів про зміни і доповнення законодавства про соціальну захищеність інвалідів.

Водночас, слід зауважити те, що відповідач не заперечує того, що йому було відомо про наявність психічного захворювання ще з 04.10.2011.

Разом з тим, ОСОБА_2 жодних повідомлень про належну їй допомогу у зв'язку з доглядом за інвалідом не отримувала.

За таких умов, не повідомивши ОСОБА_2 про можливість отримання щомісячної грошової допомоги, відповідач порушив її право на соціальний захист, який у свою чергу гарантується Конституцією України.

Що стосується посилання апелянта на необхідність залишення позовної заяви без розгляду, судова колегія вважає за необхідне зазначити на ступне.

Так, частиною першою ст. 99 КАС України визначено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 2 ст. 99 КАС України).

Однак, строк звернення до суду в даній категорії справ регламентується приписами частини другої ст. 12 ЗУ «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям інвалідам», згідно якої суми державної соціальної допомоги, не одержані своєчасно з вини органу, який призначає або виплачує державну соціальну допомогу, або через неможливість отримання цих сум інвалідом чи його офіційним представником з поважних причин (поважною причиною є перебування інваліда на лікуванні, інші причини, які фізично унеможливлювали своєчасне витребування призначених сум державної соціальної допомоги, або інші об'єктивні обставини, коли інвалід чи його батьки, усиновителі, опікуни, піклувальники не могли звернутися за їх отриманням), виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком. При цьому виплата державної соціальної допомоги за минулий час здійснюється виходячи із прожиткового мінімуму, затвердженого на момент її виплати, з компенсацією за несвоєчасну її виплату.

Приймаючи до уваги встановлені обставини, після детального з'ясування обставин справи та аналізу законодавчих норм, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що Управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної в м. Києві відмовляючи у виплаті щомісячної грошової допомоги за весь період з 04.10.2011, діяло в супереч Конституції України, таким чином порушив охоронювані законом права та інтереси ОСОБА_2

Згідно із частини першої ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідно до норм матеріального права, при дотриманні норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в справі, підтвердженими доказами, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної в м. Києві - залишити без задоволення, а постанову Святошинського районного суду міста Києва від 26 березня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя: Н.М. Троян

Судді: Н.П. Бужак,

В.А. Твердохліб

Головуючий суддя Троян Н.М.

Судді: Твердохліб В.А.

Бужак Н.П.