Справа № 19995/10
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2010-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" листопада 2010 р.справа № 2а-607/10

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Сафронової С.В.

суддів: Нагорної Л.М. Уханенка С.А.

при секретарі судового засідання: Близнюк Т.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровськ апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 січня 2010 року

у адміністративній справі 2а-4052/10 за позовом ОСОБА_1 до Інспектора дорожньо-постової служби ОСОБА_2 взводу дорожньо-постової служби Управління державної автомобільної інспекції УМВС в Київській області про визнання дій неправомірними, скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и л а :

Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13.01.2010 року відмовлено у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Інспектора дорожньо-постової служби ОСОБА_2 взводу дорожньо-постової служби Управління державнї автомобільної інспекції УМВС в Київській області щодо скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії АІ № 034420 від 22.08.2009 року.

Позивач не погоджючись з прийнятим рішенням звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на неправильність та неповноту дослідження судом доказів, встановлення обставин у справі і застосування норм права, просить скасувати постанову та прийняти нове рішення, яким задовольнити його адміністративний позов, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю складу такого правопорушення.

Сторони, які беруть участь у справі, належним чином повідомлялися про дату, час і місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується зворотними поштовими повідомленнями, заяв про відкладення судового засідання до суду від сторін не надходило

З огляду на наведене та виходячи із положень ч.4 ст.196 КАСУ та ч.1 ст.41 КАСУ, колегія суддів визнала за можливе розглядати справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правову оцінку обставин у справі та повноту їх встановлення, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги позивача та для скасування рішення суду першої інстанції, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 22.08.2009 року позивач притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді адміністративного штрафу в розмірі 271 грн. за порушення ним вимог п.12.9 Правил дорожнього руху.

Згідно змісту протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.18) та в постанови по справі про адміністративне правопорушення (а.с.17), відповідальність у позивача настала внаслідок того, що він 22.08.2009 року о 12:13 год. на двадцятому кілометрі автодороги «Бориспіль-Дніпропетовск»на автомобілі Опель державний номерноїй знак НОМЕР_1 перевищив обмежену швидкість руху передбачену дорожнім знаком 3.29 ПДР, більше як на 20 км/годину, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.122 КУпАП.

З приводу вчиненого позивачем адміністративного правопорушення, інспектором дорожньо-постової служби ОСОБА_3 взводу дорожньо-постової служби Управління ДАІ УМВС України в Київській області 22.08.2009 року було складено протокол про адміністративне правопорушення серії АІ № 033113, на підставі якого винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Позивач винним себе у скоєнні адміністративного правопорушення не визнав, заперечуючи проти наявності підстав для складання адміністративного протоколу вказував про те, що аргументи невиності приведе в суді. (а.с.18).

Проте, до суду звернувся лише у листопаді 2009 року, тобто майже через два місяця, але при цьому на підтвердження протиправності притягнення його до адміністративної відповідальності не надав жодного доказу.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову у цій справі, суд першої інстанції виходив з доведеності вини позивача у вчиненні порушення вимог п.12.9 Правил дорожнього руху.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, який відповідно до матеріалів справи та в судовому засіданні встановив факт не виконання позивачем вимоги, передбаченої Правилами дорожнього руху, за що його законно та обґрунтовано притягнуто до адміністративної відповідальності на підставі ч.1 ст. 122 КУпАП.

На правовідносини, що виникли, поширюються положення Кодексу України про адміністративні правопорушення № 8074-Х від 07.12.1984 р. зі змінами та доповненнями (далі КуоАП України), Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 р. зі змінами та доповненнями (далі -ПДР), та Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 26.02.2009 № 77, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 квітня 2009 р.за № 374/16390 (далі Інструкція).

Відповідно до п.1.1 глави 1 ПДР України визначено, що ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух»встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно пункту 1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Пунктом 1.9 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху працівник Державтоінспекції МВС відповідно до статті 255 КУпАП складає протокол про адміністративне правопорушення, копія якого під підпис вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює порушникові його права і обов'язки відповідно до статті 63 Конституції України та статті 268 КУпАП.

З аналізу матеріалів справи вбачається, що в даному випадку, відповідач дотримався вимог ст.255 КпАП України, відобразив у протоколі про адміністративне правопорушення факт фіксації перевищення позивачем швидкості за допомогою приладу «Беркут», та отримав від порушника ПДР письмові пояснення у протоколі.

Відповідно до статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст.69 КАС України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Таким чином, колегія суддів здійснивши аналіз вищенаведених обставини у справі та діючого законодавства України, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення вимог апеляційної скарги позивача, оскільки наведені ним доводи не можуть бути підставою для виправдання вчиненого позивачем порушення ПДР України та не дають підстав для скасування постанови суду

Згідно з п.1 ч.1 ст.198, ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.205, ст.206 КАС України, колегія суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, постанову Кіровоського районного суду м. Кіровограда від 13.01.2010 року залишити без змін

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку у строки та порядку, передбаченим ст.212 КАС України.

Головуючий: С.В. Сафронова

Суддя: Л.М. Нагорна

Суддя: С.А. Уханенко