Справа № 42389/09
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2010-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" вересня 2010 р. справа № 2а-665/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Сафронової С.В.

суддів: Поплавського В.Ю. Уханенка С.А.

при секретарі судового засідання: Близнюк Т.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 листопада 2009 року

у адміністративній справі 2а-665/09 за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про перерахунок пенсії та стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а:

У травні 2009 року позивач звернувся до суду з позовом до Головного Управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області, яким з урахуванням уточнень вимог, просив: визнати неправомірними дії відповідача щодо нарахування та виплати у період з січня 2006 року по теперішній час державної пенсії в розмірах менших ніж визначено а ст.54 п.4, ст.67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»та додаткової пенсії за шкоду, спричинену здоровю в розмірах менших ніж установлено ст.50, ст.67 п.3 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Задля відновлення порушених прав позивач просив зобовязати ГУПФ України в Дніпропетровській області перерахувати та виплатити заборгованість по виплаті пенсії відповідно до ст.50, ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»яка виникла за період з січня 2006 року по грудень 2008 року загальною сумою 407505,69 грн, та зобовязати відповідача здійснити перерахунок призначеної йому державної пенсії за віком (8 мінімальних пенсій за віком) з січня 2009 року та додаткової пенсії за шкоду причинену здоровю (75% мінімальної пенсії за віком), і виплачувати в подальшому згідно ст.ст.50,54.56,67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»та Постанов Кабінету Міністрів України № 894 і № 1293.

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 листопада 2009 року позов задоволено частково, визнано неправомірною відмову Управління ПФУ в Дніпропетровській області від 7.04.2009 року щодо здійснення перерахунку пенсії позивача відповідно до вимог ст.ст.50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»за період з 01.04.2009 року по 10.11.2009 року та зобовязано відповідача здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст.ст.50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»за період з 01.04.2009 року по 10.11.2009 року. В задоволені інших вимог позивача судом відмовлено за їх безпідставністю

Вказана постанова суду першої інстанції оскаржена позивачем з підстав порушення норм матеріального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та задовольнити його позовні вимог у повному обсязі.

Перевіривши доводи позивача, що наведені в апеляційній скарзі та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню частково, а постанова суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нової постанови за нижченаведених підстав

Як вбачається з матеріалів справ, позивач є пенсіонером з лютого 1992 року. Первісно пенсія позивачу була призначена за вислугу років, в подальшому позивач перейшов на інший вид пенсії по інвалідності, і після встановлення йому інвалідності 2 групи безстроково до часу розгляду справи в суді першої інстанції, отримує пенсію по другій групі інвалідності відповідно до п.«а»ст.21 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в розмірі 80% відповідних сум грошового забезпечення, яке береться для обчислення пенсії, а також підвищення пенсії, як інвалід 2 групи ЧАЕС, цільову допомогу інваліду 2 групи ЧАЕС та додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоров'ю, як учасник ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії 2 групи інвалідності.

08 квітня 2009 року, позивач звернувся до Головного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з письмовою вимогою про проведення перерахунку його пенсії відповідно до діючого законодавства з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 6-рп від 09.07.2007 року та виплати заборгованості котра виникла на день його звернення. Одночасно просив надати йому довідку про проведені виплати пенсії з 200 року по сьогоднішній день згідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (а.с.27).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції узяв до уваги, що позивач має статус учасника ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи 1 категорії та інвалідом 2 групи за захворюванням, повязаним з виконанням робіт по ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи. Враховуючи, що з січня 2006 року позивач отримував пенсію в розмірі меншому ніж визначено ст.50, ст.54, ст.56 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а за перерахунком до ГУПФ в Дніпропетровській області звернувся у квітні 2009 року, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність відмови відповідача у перерахунку пенсії позивача, та про право останнього на перерахунок державної і основної пенсії згідно до ст.ст.50,54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 01.04.2009 року (тобто, з першого дня звернення позивача до УПФ з вимогою про перерахунок пенсії) та до 10 листопада 2009 року (тобто, по день постановлення судового рішення)

Колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції таким, що не відповідає фактичним обставинам справи та вимогам чинного законодавства, яким врегульовано спірні правовідносини.

Як встановлено колегією суддів з пояснень сторін та матеріалів справи, позивач не звертався з заявою до Головного Управління пенсійного Фонду в Дніпропетровській області про призначення йому пенсії відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»та до наступного часу продовжує отримувати пенсію, обчислену йому відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Суд першої інстанції, зробивши висновок про неправомірність дій відповідача, не вказав якими нормами матеріального права регулюються спірні правовідносини, при яких відповідач зобов'язаний був виплачувати пенсію позивачу відповідно до статті 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», але без заяви позивача про перехід на вказаний вид пенсії.

Статтею 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», - визначено, що військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.

Позивач має право вибору виду пенсії, але цим правом він до часу звернення до суду з позовом у цій справі не скористувався. З таких обставин, колегія суддів вважає, що судом помилково зобов'язано відповідача зробити перерахунок та виплату основного розміру пенсії відповідно до ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки реалізація цього права залежить від волевиявлення саме особи, яка має таке право, та з дотриманням процедури реалізації цього права.

Особа має право в будь-який момент перейти на інший вид пенсії, для чого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», позивач повинен був звернутись з заявою встановленої форми до Управління Пенсійного Фонду України за місцем проживання.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що у Головного Управління Пенсійного Фонду України немає повноважень та компетенції проводити виплату іншого виду пенсії, окрім пенсій військовослужбовцям. Цей обов'язок покладається на Управління Пенсійного Фонду України за місцем проживання, оскільки відповідно до частини 3 статті 54 закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» зазначено, що обчислення і призначення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання … проводиться на загальних підставах відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Також, колегія суддів зауважує, що право позивача на отримання пенсії по інвалідності ніким не оспорюється, та навпаки визнається відповідачем, але порушення встановленого законом порядку та способу реалізації цього права не дає підстав для задоволення позову в цій частині.

За вищенаведених обставин, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції в частині задоволення вимог позивача стосовно захисту його прав на отримання державної пенсії у розмірах визначених ст.54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»- підлягає скасуванню. З прийняттям іншої постанови про відмову у задоволені наведених вимог позивача

Разом з тим, суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно абзацу 3 статті 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»(в редакція, яка діяла у період оскаржуваних правовідносин) особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю інвалідам 2 групи - 75 процентів мінімальної пенсії за віком.

Отже виходячи з вимог статті 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»пенсії підвищуються у відповідних відсотках від розміру мінімальної пенсії за віком.

За таких обставин колегія суддів апеляційної інстанції визнає правильним та таким, що відповідає Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», висновок суду першої інстанції про те, що позивач має право на призначення додаткової пенсії у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком.

Наявність такого права у позивача є визначальною для вирішення вказаного спору, крім того, це право гарантується Конституцією України, а відповідач не заперечує проти права позивача на отримання додаткової пенсії відповідно до статті 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що при визначенні розміру пенсій позивачеві, застосуванню підлягають частина перша статті 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не постанова Кабінету Міністрів України «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету», яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Також, суд правильно не взяв до уваги посилання відповідача на частину п'яту статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якою передбачено, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України, оскільки надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених цим же Законом. Тобто, Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього Закону, в тому числі й інших законів, якими встановлено розміри мінімальної пенсії за віком.

Зі статей 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» випливає, що під час визначення розміру пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

З огляду на викладене, колегія суддів не може взяти до уваги доводи відповідача з посиланням на положення частини третьої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми за відсутності іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено статтею 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до частини третьої статті 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка набрала чинності 31 жовтня 2006 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорій, та розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Аналіз зазначеної норми, яка є імперативною, свідчить, що підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму, і цей перерахунок здійснюється з дня встановлення цього мінімуму.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсій за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Таким чином, новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму.

За наведених обставин, відповідач зобовязаний самостійно проводити перерахунок додаткової пенсії позивача відповідно до статті 50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», тобто виходячи із 75 % мінімальної пенсії за віком, та кожного разу після зміни на законодавчому рівні розміру мінімальної пенсії за віком. Звернення позивача до УПФ з заявою про такий перерахунок не потрібно.

Вирішуючи питання про період перерахунку додаткової пенсії позивача відповідно до статті 50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виходячи із розміру 75% мінімальної пенсії за віком, колегія суддів бере до уваги рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року, яким було визнано неконституційними зміни в Закон України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а також положення статей 99, 100 КАСУ і вимоги відповідача про застосування негативних наслідків пропуску позивачем строку звернення до суду.

За наведених обставин, колегія суддів вважає за можливе захистити права позивача на отримання додаткової пенсії у розмірі визначеному законом починаючи з 01 червня 2008 року, тобто в межах річного строку звернення до суду та з урахуванням приписів ч.4 ст.45 Закону України 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Доводи апеляційної скарги позивача вищенаведених висновків колегії суддів не спростовують та є лише помилковим розумінням норм матеріального та процесуального права.

Водночас, колегія суддів звертає увагу на те, що не вважає за необхідне обмежувати відповідача кінцевим строком нарахування та виплати позивачу додаткової пенсії відповідно до статті 50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виходячи із розміру 75% мінімальної пенсії за віком, оскільки підставою для зміни розміру додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю можуть бути лише зміна обставин, які стали підставою для призначення позивачу такого виду додаткової пенсії, або зміна на законодавчому рівні норми, якою регулюються спірні правовідносини, тобто при внесення змін до редакції статті 50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», але вирішення цих питань в будь-якому разі відноситься до компетенції відповідача.

З урахуванням викладеного, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду скасувати, та прийняти нову постанову.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, ст. 202, ст. 205, ст. 207 КАС України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 листопада 2009 року скасувати та прийняти нову постанову .

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю у розмірі меншому ніж визначено статтею 50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»

Зобов'язати Головне Управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 починаючи з 01 червня 2008 року додаткову пенсію по інвалідності, розраховану відповідно до ст.50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи при розрахунку із законодавчо встановленого прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність з урахуванням положень частини 3 статті 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Перерахунок здійснювати виходячи із мінімальної пенсії за віком, встановленої у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного відповідним законом на відповідний період.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 30 вересня 2010 року.

Головуючий: С.В. Сафронова

Судді: В.Ю. Поплавський

ОСОБА_2