Справа № 2-а-572/11
Суддя: Німко Н. П.
Дата ухвалення: 2011-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-572/11
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" лютого 2011 р. м.Бережани

Суддя Бережанського районного суду Тернопільської області Німко Н.П., розглянувши в порядку скороченого провадження в місті Бережани справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Бережанському районі про зобовязання відповідача здійснити перерахунок і виплату пенсії за віком,-

В С Т А Н О В И В:

02 лютого 2011 року позивач ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до Управління Пенсійного фонду України в Бережанському районі Тернопільської області із вимогою зобовязати відповідача здійснити перерахунок і виплату йому його пенсію за віком з 01 грудня 2010 року відповідно до вимог ст. 40 та частини 4 ст. 42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»в редакції від 09 липня 2003 року №-1058-IV з урахуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2009 рік. В обґрунтування своїх вимог, позивач зазначив, що є пенсіонером за віком, перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного Фонду України в Бережанському районі Тернопільської області, одержуючи державну пенсію за віком, продовжує працювати і, відпрацювавши встановлений законом час у відповідності до ч.4 ст.42 вказаного Закону, в грудні 2010 року звернувся із заявою до відповідача про перерахунок пенсії за віком по стажу та заробітній платі. Всупереч вимогам закону, такий перерахунок було проведено відповідачем з урахуванням показника середньої заробітної плати за 2007 рік у розмірі 1197, 91 грн., а не за показником за 2009 рік за календарний рік, що передує року перерахунку пенсії, як це передбачено Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». У звязку з чим, позивач отримує пенсію нижчу, ніж це передбачено вказаним Законом.

Ухвалою суду від 04 лютого 2011 року відкрито скорочене провадження у справі за заявленими вимогами.

Від представника відповідача, 21 лютого 2011 року в адресу суду надійшло письмове заперечення на згаданий позов, із проханням відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування заперечень зазначено, що внаслідок визнання змін, внесених до ст.ст. 40, 42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне забезпечення», неконституційними, виникла правова колізія, яка полягає в тому, що норми статей 40, 42 Закону втратили чинність, а рішення щодо відновлення дії попередньої редакції зазначених норм не приймалося. У звязку з цим, перерахунки пенсій проводились відповідно до підпункту 3 пункту 11 постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 № 530 «Про деякі питанні соціального захисту окремих категорій громадян». Із наведених підстав вважають позов таким, що не підлягає до задоволення в повному обсязі.

Суд вважає достатніми підстави для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення в порядку скороченого провадження.

Зясувавши обставини справи, перевіривши їх письмовими доказами шляхом дослідження, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що позивач є пенсіонером за віком, перебуває на обліку у відповідача, одержуючи державну пенсію за віком, продовжує працювати і, відпрацювавши встановлений законом час у відповідності до ч.4 ст. 42 вказаного Закону, в грудні 2010 року звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії за віком по стажу та заробітній платі. Перерахунок було проведено відповідачем з урахуванням показника середньої заробітної плати за 2007 рік, а не за показником за 2009 рік за календарний рік, що передує року перерахунку пенсії, у звязку з чим позивачка отримує пенсію в розмірі меншому, ніж при перерахунку пенсії за показником за 2009 рік, що не заперечує представник відповідача.

В грудні 2010 року позивач звернувся до відповідача із заявою проводити перерахунок його пенсії з 01 грудня 2010 року з до рахуванням страхового стажу та заробітної плати із застосуванням показника заробітної плати ( доходу) в середньому на одну особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за 2009 рік.

Разом з тим, листом відповідача від 10 січня 2011 року №-601/к-11 позивачу було відмовлено у звязку з відсутністю на те законодавчо обґрунтованих підстав.

Виходячи з викладених вище обставин, суд вважає даний позов поданий позивачем в межах встановленого ст.99 КАС України шестимісячного строку звернення до суду, який обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, тобто з 10 січня 2011 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»передбачено проведення перерахунків пенсій з урахуванням страхового стажу, набутого після її призначення, та із застосуванням показника заробітної плати (доходу) в середньому на одну особу в цілому по Україні, з якої сплачено внески та яка відповідно до Закону враховується для обчислення пенсії, за календарний рік, що передує року перерахунку пенсії.

Підпунктами 9, 10 п.35 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»було внесено зміни до ст.ст.40, 42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»та врегульовано питання застосування показника заробітної плати (доходу) в середньому на одну особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та порядок проведення перерахунку пенсій з урахуванням страхового стажу та заробітку, набутого після призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), зокрема, положення пункту 35 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»та які втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України вказаного рішення, у якому, крім того, було вказано на його преюдиціальність при розгляді судами загальної юрисдикції позовів у звязку з правовідносинами, що виникли внаслідок дії неконституційного акта.

Таким чином, доводи представника відповідача про те, що внаслідок визнання зазначених змін неконституційними, фактично виникла правова колізія, яка полягає в тому, що норми статей 40, 42 Закону втратили чинність, а рішення щодо відновлення дії попередньої редакції зазначених норм не приймалося, не можуть бути прийняті судом до уваги як такі, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, є безпідставними і юридично неспроможними.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з питань захисту прав людини.

Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у процесі реалізації права на отримання пенсії основані на принципі юридичної визначеності. Відповідно до позиції Суду ЄС у справі 41/74 van Duyn v. Home Office, цей принцип не дозволяє державі посилатися на відсутність певного нормативного акта, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах. Зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобовязання, взяті державою, навіть якщо такі зобовязання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії.

Відповідно до ст.22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Як вбачається з Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», на час проведення відповідачем перерахунку пенсії позивачці та на момент розгляду справи, іншого порядку та показників перерахунку, ніж встановлений ст.ст.40, 42 цього Закону, законами України не встановлено.

Таким чином, проведення відповідачем перерахунку пенсії позивачці у 2010 році за показником 2007 року на підставі відповідного листа - розяснень Мінпраці та Пенсійного Фонду України, є неправомірним, оскільки такий перерахунок не відповідає та суперечить вказаним вимогам закону, і має наслідком звуження змісту та обсягу прав позивача.

Відповідно до ч. ч.1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідач не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування правомірності своєї бездіяльності.

На підставі вищевикладеного, суд надходить до висновку про протиправність дій відповідача із застосуванням при здійсненні у 2010 році за ч.4. ст.42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»перерахунку пенсії за віком позивачу - показника середньої заробітної плати за 2007 календарний рік та, виходячи з встановлених обставин справи, вважає наявними законні підстави для задоволення вимог в частині зобовязання останнього провести перерахунок пенсії за віком у 2010 році за ч. 4 ст.42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»із застосуванням з 01 грудня 2010 року показника середньої заробітної плати за 2009 рік, тобто з дати подання заяви про здійснення перерахунку пенсії.

Керуючись ст.ст. 19, 22, 75, 92 Конституції України, статтями 40, 42, 45, 48 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ст.ст.2, 6, 8, 9, 11, 69-71, 94, 97, 99, 100, 158-163,167,183-2 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити в повному обсязі .

Зобовязати відповідача управління Пенсійного Фонду України в Бережанському районі Тернопільської області здійснити перерахунок і виплату пенсії за віком позивача ОСОБА_1 з 01 грудня 2010 року відповідно до вимог ст. 40 та частини 4 ст. 42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»в редакції від 09 липня 2003 року №-1058-IV з урахуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2009 рік, з урахуванням проведених виплат. Сплачений позивачем судовий збір в розмірі 3 ( три) гривні 40 коп. відшкодувати ОСОБА_1 за рахунок Державного бюджету України.

Постанова суду підлягає негайному виконанню. Постанова за результатами скороченого провадження може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку. Строк для подання апеляційної скарги стороною або іншою особою, яка брала участь у справі, обчислюється з моменту отримання копії постанови. Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 КАС України, шляхом подання апеляційного скарги через Бережанський районний суд тернопільської області.

Суддя Бережанського районного суду

Тернопільської області ОСОБА_3