Справа № 5749/10
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2010-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" квітня 2010 р.справа № 2а-2630/09/1111 Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Сафронової С.В.

суддів: Поплавського В.Ю. Уханенка С.А.

при секретарі судового засідання: Литовченко Ю.В.

за участі: представника позивачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Ленінського районного суду м.Кіровограда від 23 грудня 2009 року

у адміністративній справі № 2а-2630/09/1111 за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м.Кіровограді про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов'язання здійснити перерахунок пенсії, -

В с т а н о в и л а :

У листопаді 2009 року позивачка звернулася до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м.Кіровограді, яким з урахуванням уточнень вимог під час судового розгляду справи, просила: визнати протиправними дії відповідача при нарахуванні їй підвищення до пенсії лише виходячи із страхового стажу 20 років, і бездіяльність відповідача по не нарахуванню їй підвищення 1% від мінімальної пенсії за віком за кожний рік перевищення 15-річного страхового стажу. Також просила зобовязати відповідача з за весь час виплати пенсії з нарахуванням підвищення до пенсії у розмірі 1% від мінімально пенсії за віком за кожний рік страхового стажу понад визначені законом 15 років страхового стажу.

Постановою Ленінського районного суду м.Кіровограда від 23 грудня 2009 року у задоволені позову ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м.Кіровограді було відмовлено у повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального закону, на неповне зясування обставин, що мають значення для справи та на недоведеність обставин, які суд визнав встановленими, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про задоволення її вимог в повному обсязі, Зокрема зазначає, що формальне відношення відповідача при захисті її пенсійних прав, надавало суду право застосувати ст.22 Конституції України та зобовязати відповідача нарахувати 1% від мінімальної пенсії за віком за страховий стаж понад 15 років (з 16 до 34, а не з 21 до 34), оскільки вона поряд зі звичайними пенсіонерами мала право на отримання підвищення за період на 5 років більший.

В судовому засіданні представник позивачки підтримав вимоги апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, хоча відповідач належним чином повідомлявся про час, день та місце розгляду справи. У звязку з наведеним та відсутністю заяв від відповідача про відкладення розгляду справи, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу за відсутністю представника відповідача.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом норм матеріального та процесуального закону, правильність правової оцінки обставин у справі, у межах, визначених ст. 195 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга позивачки підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першо інстанції - без змін, таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, має сина ІНФОРМАЦІЯ_2, якому у листопаді 2003 році встановлена інвалідність з дитинства, тобто у віці 14 років. Крім того, позивачка досягла віку та має необхідний стаж для призначення дострокової пенсії за віком.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про пенсійне забезпечення»жінки, які народили п'ятеро або більше дітей і виховали їх до восьмирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на пенсію за віком після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 15 років із зарахуванням до стажу часу догляду за дітьми. При цьому до числа інвалідів з дитинства належать також діти-інваліди віком до 16 років, які мають право на одержання соціальної пенсії.

Пунктом 3 розділу ХV «Прикінцеві положення»Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»передбачено, що жінки, які народили п'ятеро або більше дітей і виховали їх до шестирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на призначення дострокової пенсії за віком, але не раніше ніж за 5 років до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, за наявності не менше 15 років страхового стажу. При цьому до числа інвалідів з дитинства належать також діти-інваліди віком до 16 років.

Відповідно до вимог ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України

Принцип об'єктивної істини, тобто відповідності висновків, викладених у судовому акті, дійсним обставинам справи реалізується також положеннями ст. 159 КАС України, згідно з якою судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим, тобто ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 5 Закону України від 09.07.2003 р. N 1058 "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон N 1058), який за деякими винятками набрав чинності 1 січня 2004 року, і цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Громадянка ОСОБА_3 набула право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. "ж" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", працюючи на СВК "Слава" відповідно до подання останнього від 22.11.1993р.

З 01.12.2005р. гр. ОСОБА_3, як вказують матеріали справи, відповідно до поданої нею заяви про переведення пенсії від 01.12.2005р. (а.с.46), переведена на інший вид пенсії, зокрема на пенсію за віком, відповідно до ст. 17 Закону України "Про пенсійне забезпечення" як жінка, яка народила п'ятеро і більше дітей та виховала їх до восьмирічного віку та має право на пенсію за віком після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 15 років із зарахуванням до стажу часу догляду за дітьми.

У зв'язку із введенням в дію Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" перерахунок пенсії з 1 січня 2004 року відповідно до статті 43 цього Закону проводиться за матеріалами пенсійної справи або за додатково наданими документами. При цьому пенсія призначається з дня подання заяви заявником з усіма необхідними документами (стаття 45 Закону). Зокрема якщо особа отримує пенсію по нормам Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" і виявила бажання перейти на пенсію за віком, їй необхідно надати заяву та довідку про заробітну плату відповідно до вимог статті 40 Закону. В подальшому переведення з одного виду пенсії на інший вид проводиться за документами, що є в пенсійній справі.

Зазначене вказує, що після проведення зазначеного перерахунку пенсії призначити інший вид пенсії, переведення на інший вид пенсії здійснюється в разі виявлення пенсіонером бажання, тобто в разі подання відповідної заяви в установленому цим Законом порядку.

Таким чином із введенням в дію Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" переведення на інший вид пенсії, призначення іншовго виду пенсії є суб'єктивним правом особи, яка отримує відповідний вид пенсії, а не обов'язком органу Пенсійного фонду за власною ініціативою здійснити таке переведення чи призначення.

Як вбачається з матеріалів справи, з 01.01.2005р. ОСОБА_3 (18.02.1952 р.н.) набула права на призначення дострокової пенсії за віком відповідно до п.3 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" як жінка, яка народили п'ятеро або більше дітей і виховала їх до восьмирічного віку, але не раніше ніж за 5 років до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, за наявності не менше 15 років страхового стажу, так як на вказану дату ОСОБА_3 мала 51 рік, більш як 15 років стажу та п'ятій дитині виповнилося більш як 8 років.

Так, вирішуючи цей спір по суті, суд першої інстанції не врахував зазначені вище доводи відповідача та не дав належної правової оцінки фактичним обставинам справи і не застосував закон, який пов'язує факт досягнення працівниками пенсійного віку та обставини, що зумовлюють припинення відшкодування підприємством витрат на доставку та виплату пільгових пенсій, в зв'язку з чим прийняв поспішне рішення про доведеність та підставнісить вимог позивача.

Отже, суд апеляційної інстанції скасовуючи судове рішення першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про неправомірність відмови відповідачем в призначенні ОСОБА_1 дострокової пенсії за віком, оскільки наявні всі умови передбачені пунктом 3 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"

Оскільки посилання відповідача в касаційній скарзі на порушення судами норм матеріального права не знайшли свого підтвердження при розгляді даної справи, а судом апеляційної інстанцій повно та всебічно перевірені надані сторонами докази, дана їм належна оцінка у рішенні, яке належним чином мотивоване і за своїм змістом та формою відповідає вимогам матеріального та процесуального закону, касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення - без змін.

Інших обставин, які б унеможливлювали призначення пенсії на підставі ст.17 Закону України "Про пенсійне забезпечення" відповідачем не наведено, тому колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції зроблений правильний висновок про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив законне рішення з уточненням кінцевої дати виплати відповідно до бюджетного року. Доводи апеляційної скарга не спростовують висновків суду і задоволенню не підлягають.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.205, ст.206 КАС України, колегія суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м.Кіровограда від 23 грудня 2009 року залишити без змін

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду України протягом двох місяців після набрання законної сили судового рішення апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали виготовлено 18 квітня 2010 року

Головуючий: С.В. Сафронова

Суддя: В.Ю. Поплавський

Суддя: С.А. Уханенко