Справа № 2-а-162/11
Суддя: Шміло В. І.
Дата ухвалення: 2011-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-162/11
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" лютого 2011 р. Бережанський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Шміло В.І.

при секретарі Макійчук Г. Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Бережани справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 районного центру зайнятості до ОСОБА_2 про повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю в сумі 2400 гривень,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 РЦЗ звернувся до Бережанського районного суду із позовом до відповідачки ОСОБА_2 про повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю в сумі 2400 гривень, посилаючись на те, що ОСОБА_2, будучи зареєстрованою в центрі зайнятості як безробітна, в період з 25 грудня 2008 року по 23 вересня 2009 року, отримувала допомогу по безробіттю, однак з 27 квітня 2009 року по 13 листопада 2009 року вона отримала допомогу по безробіттю в розмірі 2400 гривень обманним шляхом, оскільки перебуваючи на обліку в ОСОБА_1 РЦЗ як безробітна вона з 27 квітня 2009 року по 13 листопада 2009 року була зареєстрована як фізична особа-підприємець і не мала права отримувати таку допомогу. Даний факт ними було виявлено в результаті обміну інформацією з державним реєстратором лише 12 серпня 2010 року. В звязку з тим, що відповідачка в добровільному порядку повернути, безпідставно виплачені їй кошти не бажає, вони вимушені звернутися до суду і просять стягнути з неї в їхню користь кошти, виплачені їй як допомога по безробіттю в розмірі 2400 гривень, а також покласти на неї судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 РЦЗ позов підтримала та пояснила, що в період часу з 25 грудня 2008 року по 23 вересня 2009 року відповідачка числилася в них, як безробітна і отримувала допомогу по безробіттю, однак 12 серпня 2010 року, в результаті обміну інформацією з державним реєстратором, ними було виявлено, що в період часу з 27 квітня 2009 року по 13 листопада 2009 року ОСОБА_2 була також зареєстрована як фізична особа - субєкт підприємницької діяльності. В звязку з тим, що відповідачка умисно не виконала взятий на себе обовязок та зловживала ним, просить стягнути з неї кошти, безпідставно виплачені їй ОСОБА_1 РЦЗ як допомога по безробіттю за період часу з 27 квітня 2009 року по 20 вересня 2009 року в розмірі 2400 гривень.

Відповідачка ОСОБА_2 позов не визнала та пояснила, що дійсно 27 квітня 2009 року, перебуваючи на обліку в ОСОБА_1 РЦЗ, як безробітна та отримуючи допомогу по безробіттю, вона зареєструвалась як фізична особа-підприємець, однак жодною підприємницькою діяльністю вона не займалася і жодних доходів не отримувала, відразу через два дні після такої реєстрації вона подала державному реєстратору заяву про припинення підприємницької діяльності і вважала, що є безробітною. Про те, що її підприємницьку діяльність було припинено 13 листопада 2009 року вона дізналася, отримавши поштою позовну заяву. Крім цього пояснила, що даний адміністративний позов слід залишити без розгляду у звязку із пропущенням без поважних причин позивачем строку звернення до суду, оскільки, про те, що вона була зареєстрована фізичною особою-підприємцем вона повідомляла 29-30 квітня 2009 в усній формі працівника ОСОБА_1 РЦЗ, який відповів їй, що це все ними буде перевірено, а тому перебіг процесуального строку почався із цього моменту.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_3 пояснила, що в кінці квітня 2009 року вона разом з ОСОБА_4 була в ОСОБА_1 РЦЗ і була свідком того, як вона повідомила якогось працівника про те, що декілька днів була зареєстрована фізичною-особою підприємцем і він відповів їй, що вони самі все перевірять.

Суд заслухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги є підставними і підлягають до задоволення, виходячи із наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі, особою яка її завдала.

Згідно ст. 2 Закону України Про зайнятість населення, безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані в державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи.

У відповідності до п.п.2, 3 ст.36 Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», застраховані особи, зареєстровані у встановленому порядку як безробітні, зобов»язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг; сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов»язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

В судовому засіданні встановлено, що 25 грудня 2008 року до ОСОБА_1 РЦЗ звернулася ОСОБА_2 із заявою про надання їй статусу безробітної з виплатою допомоги по безробіттю, вказавши, що вона не є зареєстрованою як суб»єкт підприємницької діяльності, трудовою діяльністю не займається та пенсії не отримує.

Наказом № НТ081225 від 25 грудня 2008 року, виданим директором ОСОБА_1 РЦЗ ОСОБА_2 надано статус безробітної, призначено допомогу по безробіттю та розпочато її виплату, яку припинено 23 вересня 2009 року.

В результаті обміну інформацією з державним реєстратором, проведеного відповідно до Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, 12 серпня 2010 року ОСОБА_1 РЦЗ виявлено, що відповідачка в період часу з 27 квітня 2009 року по 13 листопада 2009 року числилася зареєстрованою як фізична особа- суб»єкт підприємницької діяльності, про що 06 вересня 2010 року ОСОБА_1 РЦЗ складено акт розслідування страхових випадків та обгрунтованості виплат матеріального забезпечення безробітним № 14, згідно якого вирішено повернути, виплачену ОСОБА_2 допомогу по безробіттю за період з квітня 2009 року по вересень 2009 року в розмірі 2400 гривень. Крім цього, 07 вересня 2010 року директором ОСОБА_1 РЦЗ видано наказ № НТ100907 про повернення вищевказаних коштів.

Копії вказаних документів разом із листом про зобов»язання ОСОБА_2 повернути, виплачені їй кошти протягом 15-ти днів з дня отримання нею даних документів в добровільному порядку, було направлено їй 08 вересня 2010 року і 10 вересня 2010 року нею було їх отримано, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, однак станом на день слухання справи, відповідачка коштів не повернула.

Суд критично оцінює та не бере до уваги посилання відповідачки на те, що ОСОБА_1 РЦЗ без поважних причин пропущено строк звернення до адміністративного суду, а також пояснення свідка, оскільки вони є голослівними та документально нічим не підтвердженими, а навпаки, в судовому засіданні знайшов своє підтвердження той факт, що ОСОБА_1 РЦЗ дізнався про порушення своїх прав лише 12 серпня 2010 року, тобто в результаті проведення обміну інформацією з державним реєстратором, а тому строку для звернення з позовом до суду не пропустив.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що за час перебування на обліку в ОСОБА_1 РЦЗ з 24 квітня 2009 року по вересень 2009 року, підстав для виплати ОСОБА_2 допомоги по безробіттю не було, оскільки вона являлася приватним підприємцем.

Проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 РЦЗ є підставними, а тому його позов слід задовольнити та стягнути з відповідачки ОСОБА_2 кошти, безпідставно отримані нею як допомога по безробіттю в розмірі 2400 гривень.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.18, 158-163, 186 КАС України, ст. 1166 ЦК України, ст.36 ЗУ Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, ст.2 ЗУ Про зайнятість населення, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 районного центру зайнятості кошти, виплачені як допомога по безробіттю в розмірі 2400 (дві тисячі чотириста) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь держави 3 (три) гривні 40 копійок судового збору.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного адміністративного суду через Бережанський районний суд протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя В.І.Шміло