Справа № 804/5846/15
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2015-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 травня 2015 р. Справа № 804/5846/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Царікової О.В.
розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Управління Пенсійного фонду України в Красногвардійському районі м. Дніпропетровська до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровський ливарний завод» про стягнення заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пенсій в сумі 738, 61 грн.,-
30.04.2015 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Управління Пенсійного фонду України в Красногвардійському районі м. Дніпропетровська до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровський ливарний завод» про стягнення заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «а», «б»-«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за липень 2014 року в сумі 738, 61грн. (з яких 731, 57 грн. пенсії, призначені по Списку № 1 та 7,04 грн. пенсії, призначені по Списку № 2).
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач, який зареєстрований в Управлінні Пенсійного фонду України в Красногвардійському районі м. Дніпропетровська, як платник страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування не виконує вимоги п. 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою Правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 № 21-1, в якому зазначено, що підприємства щомісячно до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду України зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, в результаті чого утворився борг в сумі 738, 61грн. за квітень 2015 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.05.2015 відкрито провадження у цій справі та призначено її до розгляду на 21.05.2015.
У судове засідання 21.05.2015 представник позивач з'явився. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив здійснювати розгляд справи в порядку письмового провадження.
Відповідач у судове засідання 21.05.2015 не з'явився, кореспонденція суду повернулася з адреси відповідача, зазначеної в адміністративному позові, у зв'язку із відсутністю за зазначеною адресою.
Відповідно до частини 11 статті 35 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином. Таким чином, відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений судом про дату, час та місце розгляду справи.
Відповідно до частини 4 статті 122 КАС України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Згідно ч. 6 статті 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін у порядку письмового провадження.
Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом та підтверджується наявними матеріалами справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровський ливарний завод» є платником страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування в Управлінні Пенсійного фонду України в Красногвардійському районі м. Дніпропетровська.
Судом встановлено, що позивач поніс витрати на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених працівникам відповідача відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «а», «б - з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за липень 2014 року на загальну суму 738, 61 грн. (з яких 731, 57 грн. пенсії, призначені по Списку № 1 та 7,04 грн. пенсії, призначені по Списку № 2).
Суми нарахованих коштів підтверджуються розрахунками органів Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо фактичних витрат на виплату і доставку пенсій призначених, відповідно до пунктів «а», «б - з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за липень 2014 року.
Відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ від 05.11.1991, який вступив в дію з 01.01.1992, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах з шкідливими і тяжкими умовами праці по Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць.
Категорії працівників, які мають право на пенсію за віком на пільгових умовах, визначені ст. 13 Закону № 1788-ХІІ.
Ст.1, п. 1 ст. 2 та п. 1 ст. 4 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» від 26.06.1997 № 400 (далі - Закон № 400) передбачено покриття витрат на відшкодування і доставку пільгових пенсій та встановлено, зокрема, що суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності є платниками збору на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування; об'єктом оподаткування є фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до п.п. «а», «б»-«з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (чоловіки -60 років, жінки - 55 років) за ставкою збору 100 відсотків від вказаних витрат.
Статтею 3 цього Закону передбачено, що збір на обов'язкове державне пенсійне страхування сплачується до Пенсійного фонду України у порядку, визначеному законодавством України.
З 01.04.2004 набрав чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV) пунктом 2 Розділу ХV Прикінцевих положень якого передбачено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди вищезазначеним особам пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Таким чином, суб'єкти підприємницької діяльності зобов'язані відшкодовувати Пенсійному фонду України фактичні витрати на виплату і доставку пільгових пенсій, призначених їх працівникам відповідно до п. «а» та п. «б» - «з» ст. 13 Закону № 1788-ХІІ.
Порядок відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, регламентується Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003№ 21-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 за № 64/8663 (далі - Інструкція).
Відповідно до п. п. 6.4., 6.5, 6.8. Інструкції розмір сум до відшкодування за поточний рік визначається відділами доходів органів Пенсійного фонду України щорічно в повідомленнях про розрахунок сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (додаток 6 до Інструкції), які надсилаються підприємствам до 20 січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених пенсій. Ці розрахунки складаються на підставі відомостей відділів з призначення пенсій органів Пенсійного фонду України. Підприємства щомісяця до 25 числа вносять до Пенсійного фонду України зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.
Як вбачається із доданих до матеріалів справи розрахунків позивача зі сплати фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, призначених згідно п.п. «а», «б» - «з» ст. 13 Закону № 1788-ХІІ, за липень 2014 року у відповідача наявна заборгованість в розмірі - 738, 61 грн. (з яких 731, 57грн. - пенсії, призначені по Списку № 1 та 7,04 грн. -пенсії, призначені по Списку № 2).
Станом на день розгляду справи доказів погашення відповідачем заборгованості по сплаті фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій за липень 2014 року в сумі 738, 61 грн. суду не надано.
За таких обставин, суд доходить висновку, що позов Управління Пенсійного фонду України в Красногвардійському районі м. Дніпропетровська до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровський ливарний завод» про стягнення заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «а», «б» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за липень 2014 року в сумі 738, 61 грн. (з яких 731, 57грн. - пенсії, призначені по Списку № 1 та 7,04 грн. - пенсії, призначені по Списку № 2) підлягає задоволенню.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 94 КАС України, у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.
Керуючись ст. ст. 158 - 163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
Адміністративний позов Управління Пенсійного фонду України в Красногвардійському районі м. Дніпропетровська до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровський ливарний завод» про стягнення заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «а», «б» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в сумі 738, 61грн. задовольнити повністю.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровський ливарний завод» на користь Управління Пенсійного фонду України в Красногвардійському районі м. Дніпропетровська суму заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «а», «б - з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за липень 2014 року в сумі 738 (сімсот тридцять вісім гривень) грн. 61 коп.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя О.В. Царікова