Справа № 30140/09
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2010-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" квітня 2010 р. справа № 2а-118/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Сафронової С.В.

суддів: Поплавського В.Ю. Уханенка С.А.

при секретарі судового засідання: Литовченко Ю.В.

за участю сторін: представника позивачів ОСОБА_1 та представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську апеляційні скарги ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та Управління Пенсійного фонду України в Самарському районі м. Дніпропетровська на постанову Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 06 серпня 2009 року

у адміністративній справі № 2а-118/09 за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Управління Пенсійного фонду України в Самарському районі м. Дніпропетровська про визнання дій незаконними та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії, -

В с т а н о в и л а :

У березні 2009 року ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 звернулися до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Самарському районі м. Дніпропетровська, в якому з урахуванням уточнень та доповнень до раніше заявлених ними вимог, просили визнати неправомірними дії відповідача щодо нарахування та виплати їм пенсій, як інвалідам Чорнобиля 3-ї групи в розмірах менших ніж це установлено статтями 49, 50, 54, 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»за період: ОСОБА_3 починаючи з 06.02.2006 року і до даного часу, ОСОБА_4 починаючи з 04.08.2008 року та до даного часу, ОСОБА_5 з 01.01.2005 року і до даного часу, та ОСОБА_6 починаючи з 20.01.2005 року до даного часу. Задля захисту порушених прав, позивачі просили суд зобовязати відповідача здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_3 з 06.02.2006 року, ОСОБА_4 з 04.08.2008 року, ОСОБА_5 з 01.01.2005 року, ОСОБА_6 з 20.01.2006 року у розмірі згідно вимог передбачених статтями 49, 50, 54, 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»вимірюючи пенсію затвердженими Законом розміром мінімальної пенсії за віком, встановленим на рівні прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб з послідуючим перерахунком її у відповідності до змін діючого законодавства та встановлення нових розмірів прожиткового мінімуму, а також просили стягнути з відповідача на їх користь недоплачену пенсію в загальній сумі: ОСОБА_3 79044,00 грн., ОСОБА_4 9333,54 грн., ОСОБА_5 76555,41 грн., ОСОБА_6 79672,02 грн.

Постановою Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 06 серпня 2009 року вимоги позивачів задоволено частково, визнано незаконними дії Управління Пенсійного фонду України в Самарському районі м. Дніпропетровська щодо виплати пенсії ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ОСОБА_6, та зобовязано відповідача здійснити перерахунок й виплату пенсії по інвалідності згідно статті 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»та статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»: ОСОБА_3 01.02.2006 р. по 31.12.2006 р., з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 р., з 22.05.2008 р. по 31.12.2008 р.; ОСОБА_4 з 04.08.2008 р. по 31.12.2008 р.; ОСОБА_5 з 01.02.2005 р. по 31.12.2006 р., з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 р., з 22.05.2008 р. по 31.12.2008 р.; і ОСОБА_6 - з 20.01.2005 р. по 31.12.2006 р., з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 р., з 22.05.2008 р. по 31.12.2008 р. В задоволені іншої частини вимог позивачів судом відмовлено.

З зазначеним рішення суду першої інстанції не погодилися як позивачі так і відповідач та оскаржили його до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

Позивачі на обґрунтування апеляційної скарги посилаються на неправильність та неповноту дослідження судом доданих до справи доказів, не вирішенні судом заявлених вимог, а також на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Просять змінити постанову суду першої інстанції шляхом її доповнення наступним: зобовязати відповідача здійснити нарахування пенсії інвалідам Чорнобиля 3 групи ОСОБА_3 з 06.02.2006 року, ОСОБА_4 з 04.08.2008 року, ОСОБА_5 з 01.01.2005 року, ОСОБА_6 з 20.01.2006 року у розмірі згідно вимог передбачених статтями 49, 50, 54, 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»вимірюючи пенсію затвердженими Законом розміром мінімальної пенсії за віком, встановленим на рівні прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб з послідуючим перерахунком її у відповідності до змін діючого законодавства та встановлення нових розмірів прожиткового мінімуму.

Апеляційна скарга відповідача мотивована порушенням судом норм матеріального та процесуального права, у звязку з чим УПФ просить скасувати постанову суду та прийняти нове рішення яким повністю відмовити у задоволені вимог позивачів.

В судовому засіданні представник позивачів підтримав їх апеляційну скаргу з наведених у скарзі підстав та заперечував проти задоволення апеляційної скарги УПФ, а представник відповідача підтримав апеляційну скаргу Управління та заперечував проти задоволення апеляційної скарги позивачів.

При перегляді в апеляційному порядку постанови Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 06 серпня 2009 року, колегією суддів встановлено, що предмет спору у цій справі стосується питання застосування у виниклих спірних правовідносинах положень статей 49, 50, 54, 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а також визначення розміру державної пенсії по інвалідності 3-ї групи та додаткової пенсії позивачів.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що позивачі перебувають на обліку в УПФ в Самарському районі м.Дніпропетровська та кожен з них отримує пенсію по інвалідності третьої групи, захворювання яких повязане з наслідками Чорнобильської катастрофи.

Так, ОСОБА_3 має статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС і з 02.02.2006 року йому була встановлена третя група інвалідності на строк до 01.02.2010 року (а.с.12,16); ОСОБА_4 має статус постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи і з 04.08.2008 року йому встановлена третя група інвалідності строком до 04.09.2011 року (а.с.13,17), ОСОБА_5 має статус постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи і з 01.01.2005 року йому безстроково встановлена третя група інвалідності (а.с.14,18), ОСОБА_6 має статус постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи і з 01.02.2008 року йому повторно встановлена третя група інвалідності строком до 01.02.2011 року(а.с.15,19).

Управлінням Пенсійного фонду України в Самарському районі м. Дніпропетровська пенсія по інвалідності позивачам призначена кожному окремо з дати встановлення третьої групи інвалідності, розрахована пенсія та виплачується у розмірах, що визначалися Законами України Про Держаний бюджет України на відповідний рік та постановами Кабінету Міністрів України.

Як вбачається з долучених до матеріалів справи копій заяв позивачів (а.с.20-23) у лютому та березні 2009 року кожен із позивачів окремо звертався до УПФ в Самарському районі м.Дніпропетровська з вимогою привести розрахунок та обчислення їх пенсій у відповідність до вимог діючого законодавства, та надати відповідь згідно до статті 20 Закону України «Про звернення громадян».

Відповідачем було надано письмову відповідь позивачам з зазначенням щомісячних сум їх державних та додаткових пенсій, що їм виплачувалися у період 2005-2008 р.р. Будь-яких даних щодо сум нарахованих та виплачених позивачам пенсій у період 2009-2010 р.р. УПФ у вказаних відповідях позивачам не надавалося, також як і не надавалося до суду першої інстанції під час вирішення позовів ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ОСОБА_6, хоча у своїх позовах вони вимагають здійснити перерахунок пенсії починаючи з певних дат та без зазначення кінцевої дати виплати їм пенсій згідно до вимог статей 49, 50, 54, 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

З відповідей УПФ та інших матеріалів справи колегією суддів встановлено, що:

ОСОБА_7 пенсія по інвалідності 3-ї групи нарахована та виплачується у розмірах: в січні 2005 р. - 295,51 грн., у лютому 2005 р. 302,63 грн., у березні-квітні 2005 року по 307,75 грн., у травні-червні 2005 року по 315,72 грн., у липні - жовтні 2005 року - по 319,99 грн., у листопаді-грудні 2005 року по 323,98 грн., у січні-березні 2006 року по 631,96 грн., у квітні-вересні 2006 року по 534,66 грн., у жовтні-грудні 2006 року по 636,76 грн., у січні-березні 2007 року по 659,20 грн., у квітні 2007 року 699,63 грн., у травні-липні 2007 року по 833,18 грн., у серпні 2007 року 842,11 грн., у вересні-жовтні 2007 року по 847,98 грн., у листопаді 2007 року 859,90 грн., у грудні 2007 року 872,64 грн., з 01.01.2008 року по 919,50 грн. щомісячно. Додаткова пенсія ОСОБА_7 нарахована та виплачується у період з 01.01.2005 року по 31.12.2007 року в розмірі 9,96 грн., а з 01.01.2008 р. у розмірі 70,50 грн. щомісячно. (а.с.24,25)

ОСОБА_4 пенсія по інвалідності 3-ї групи нарахована та виплачується у розмірах: в серпні 2008 року 1126,23 грн., у вересні 2008 року 1246,90 грн., у жовтні-грудні 2008 року по 1254,10 грн. щомісячно. Додаткова пенсія ОСОБА_4 нарахована та виплачується у період серпня-вересні 2008 року по 72,30 грн., та з жовтня по грудень 2008 року в розмірі 74,70 грн (а.с.26,27).

ОСОБА_5 пенсія по інвалідності 3-ї групи нарахована та виплачується у розмірах: в січні 2005 р. - 295,51 грн., у лютому 2005 р. 302,63 грн., у березні-квітні 2005 року по 307,75 грн., у травні-червні 2005 року по 315,72 грн., у липні - жовтні 2005 року - по 319,99 грн., у листопаді-грудні 2005 року по 323,98 грн., у січні-березні 2006 року по 633,26 грн., у квітні-вересні 2006 року по 535,96 грн., у жовтні-грудні 2006 року по 638,06 грн., у січні-березні 2007 року по 660,55 грн., у квітні 2007 року 701,07 грн., у травні-липні 2007 року по 833,18 грн., у серпні 2007 року 842,11 грн., у вересні-жовтні 2007 року по 847,98 грн., у листопаді 2007 року 859,90 грн., у грудні 2007 року 872,64 грн., у січні-березні 2008 року по 1107,50 грн., у квітні 2008 року 1132,25 грн., у травні 2008 року 1133,61 грн., у червні 2008 року 1136,45 грн., у липні-вересні 2008 року по 1246,90 грн., у жовтні-грудні 2008 року по 1254,10 грн. Додаткова пенсія ОСОБА_5 нарахована та виплачується з 01.01.2005 року по 31.12.2007 року в розмірі 9,96 грн., з січня по березень 2008 р. у розмірі 70,50 грн. щомісячно, у квітні-травні 2008 року по 72,15 грн., у липні-серпні 2008 року по 72,30 грн., з вересня по грудень 2008 року по 74,70 грн. щомісячно (а.с.29,30,31)

ОСОБА_6 пенсія по інвалідності 3-ї групи нарахована та виплачується у розмірах: в січні 2005 р. 187,52 грн., у лютому-грудні 2005 р. по 284,69 грн. щомісячно, у січні-березні 2006 року по 631,96 грн., у квітні-вересні 2006 року по 534,66 грн., у жовтні-грудні 2006 року по 636,76 грн., у січні-березні 2007 року по 659,20 грн., у квітні 2007 року 699,63 грн., у травні-грудні 2007 року по 833,18 грн. щомісячно, у січні-березні 2008 року по 919, 50 грн., у квітні 2008 року 939,85 грн., у травні 2008 року 940,36 грн., у червні 2008 року 941,45 грн., у липні-вересні 2008 року по 1026,90 грн., у жовтні-грудні 2008 року по 1034,10 грн. Додаткова пенсія ОСОБА_6 нарахована та виплачується з 01.01.2005 року по 31.12.2007 року в розмірі 9,96 грн., з січня по березень 2008 р. у розмірі 70,50 грн. щомісячно, у квітні-травні 2008 року по 72,15 грн., у липні-вересні 2008 року по 72,30 грн., з жовтня по грудень 2008 року по 74,70 грн. щомісячно (а.с.32,33,34)

Під час апеляційного перегляду постанови суду першої інстанції, колегією суддів встановлено з матеріалів справи та пояснень представника відповідача, що УПФ в Самарському районі м.Дніпропетровська у період 2009 року та 2010 року позивачам нараховується державна та додаткова пенсія кожному окремо як інваліду 3-ї групи у розмірі, що визначається відповідачем з урахуванням положень постанов Кабінету Міністрів України

Суд першої інстанції задовольняючи позов ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 в частині, правильно прийняв до уваги положення ч.2 ст.19, ч.1 ст.46, ч.3 ст.150, ч.2 ст.152 Конституції України, ч.4 ст.9 КАСУ, ст.ст.50, 54, 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та рішення Конституційного Суду України № 6-рп від 09.07.2007 року та № 10-рп від 22.05.2008 року, а також виходив з пріоритетності законів над підзаконними актами.

Колегія суддів вважає законним та обґрунтованим рішення суду першої інстанції лише в частині визнання протиправними дій Управління Пенсійного фонду України в Самарському районі м. Дніпропетрвська щодо нарахування та виплати позивачам державної і додаткової пенсії та зобовязання відповідача задля відновлення порушених прав позивачів здійснити розрахунок та виплату їм державної пенсії по інвалідності відповідно до частини 4 статті 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»: з 22 травня 2008 року - ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, та з 04 серпня 2008 року - ОСОБА_4

В наведеній частині судове рішення повністю узгоджується з з положеннями статті 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»редакція якої була відновлена та діє з дня постановлення Конституційним Судом України рішення № 22-рп/2008 від 22.05.2008 року до наступного часу, у тому числі і на час постановлення судом першої інстанції постанови у справі від 06.08.2009 р. та постановлення рішення апеляційною інстанцією

Доводи апеляційної скарги відповідача про відсутність підстав для застосування до спірних правовідносин положень статті 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»після ухвалення Конституційним Судом України рішення № 22-рп/2008 від 22.05.2008 року у звязку з тим, що Верховною Радою України не приймалося змін до законодавчих актів України щодо відновлення дії вказаних норм - є лише помилковим розумінням загальних засад дії нормативних актів у часі з урахуванням визнання неконституційними змін до них.

Відповідно до ч.2 ст.150 Конституції України до повноважень Конституційного Суду України належить: офіційне тлумачення Конституції України та законів України. З питань, передбачених цією статтею, Конституційний Суд України ухвалює рішення, які є обов'язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені.

Згідно п.2 Рішення Конституційного Суду України № 15-рп/2000 від 14.12.2000 р. положення наведеної норм Конституції України щодо виконання рішень Конституційного Суду України необхідно розуміти так, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані за цими рішеннями неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що відповідно до частини другої статті 152 Конституції України втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Положеннями ч.2 ст.70 Закону України «Про Конституційний Суд України»щодо порядку виконання рішень, висновків Конституційного Суду України треба розуміти як право Конституційного Суду України у разі необхідності визначити у своєму рішенні, висновку порядок і строки його виконання та покласти обов'язок на відповідні державні органи забезпечити це виконання. При цьому незалежно від того, чи визначено в рішенні, висновку Конституційного Суду України порядок його виконання, відповідні державні органи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскарженим.

Правильними колегія судді вважає висновки суду першої інстанції стосовно необхідності при перерахунку пенсії позивачам враховувати вимоги ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»від 9 липня 2003 року № 1058-ІV (далі - Закон № 1058-ІV), оскільки відповідно до положень статті 50, 54 вказаного Закону № 796-ХІІ вихідним критерієм розрахунку державної та додаткової пенсії виступає мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно саме ч.1 ст.28 Закону № 1058-ІV встановлюється в розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Наведені в апеляційних скаргах позивачів та відповідача доводи про неможливість застосування при розрахунку пенсії позивачів положень статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» є безпідставними та помилковим розумінням дії норми Закону, і до уваги колегією суддів не приймаються виходячи з нижченаведеного.

Стаття 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»була доповнена частиною третьою згідно із Законом України від 25 березня 2005 року № 2505-IV, який набрав чинності з 31 березня 2005 року, в той час як до частини третьої статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»зміни, за якими - обчислення і призначення пенсій по інвалідності провадиться на загальних підставах відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», були внесені згідно із Законом України від 17 листопада 2005 року № 3108-IV, що набрав чинності з 13 грудня 2005 року, тобто в даному випадку застосовується принцип дії законів у часі, за яким до спірних правовідносин повинні застосовуватися норми закону прийнятого та набравшого чинності пізніше.

Положення частини 3 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», на думку колегії суддів, не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) для обрахування інших пенсій чи доплат, пов'язаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановленого іншого, крім передбаченого частиною 1 цієї статті мінімального розміру пенсії за віком.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що суд першої інстанції вірно встановивши обставини у справі, предмет спору та наведені відповідачем доводи щодо відсутності підстав для задоволення вимог позивачів, а також обговоривши у мотивувальній частині рішення протиправність дій відповідача в частині нарахування та виплати позивачам додаткової пенсії у розмірах менших ніж це встановлено Законом, і стосовно періоду порушення прав позивачів, в подальшому при викладенні резолютивної частини постанови суд не задовольнив вимог позивачів стосовно відновлення їх прав на отримання додаткової пенсії у розмірі визначеному статтею 50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в редакції що діє після постановлення Конституційним Судом України рішення № 10-рп від 22.05.2008 року, а також стосовно захисту прав позивачів у період починаючи з 2009 р.

Не звернув увагу суд першої інстанції також на заявлене відповідачем клопотання про застосування негативних наслідків пропуску позивача строку звернення до суду (а.с.74-75, 77), на дату звернення позивачів до суду з захистом своїх прав та змістове наповнення статей 99,100 КАСУ, а також на відсутність з боку позивачів будь-яких обґрунтувань та доводів щодо поважності причини пропуску ними строку звернення до суду.

У звязку з вищенаведеним, постанова суду першої інстанції не може бути залишена в силі та підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови у справі по суті заявлених позивачами вимог.

Так, до суду позивачі звернулися за захистом своїх прав лише 30 березня 2009 року, не навівши при цьому в позові будь-яких доводів щодо причин пропущення ними річного строку звернення до суду за захистом, і не ставлячи перед судом питання про поновлення строку звернення до суду.

Відповідачем під час розгляду справи в суді першої інстанції у липні 2009 року було заявлено клопотання про відмову в позові за період до 10.03.2009 року (а.с.74-75) з підстав пропущення річного строку звернення до суду. В письмових запереченнях відповідач також наполягав на застосуванні до спірних правовідносин вимог ст.ст.99,100 КАСУ (а.с.77) та на відмові у задоволені вимог позивачів саме з цих підстав за період до березня 2009 року.

Згідно ч.2 ст.99 КАС України для звернення за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позивачі на протязі тривалого часу отримували пенсію по інвалідності та додаткову пенсію як особи, що постраждали від наслідків Чорнобильської катастрофи у нарахованому відповідачем розмірі , який є меншим ніж це встановлено Законом, проте звертаючись до адміністративного суду з позовом лише у березні 2009 року не навели будь-яких пояснень з приводу того, коли саме вони дізналися про порушене право, або про причини пропуску ними річного строку звернення до суду.

В той час, як у період з січня 2005 р. по грудень 2006 р. до статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»не вносилося змін щодо порядку і розміру обчислення державної пенсії по інвалідності та додаткової пенсії, і ці норми діяли в тій редакції на яку посилаються позивачі вимагаючи захисту своїх прав. В такій редакції статі 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»діяли після прийняття Конституційним Судом України рішення № 6-рп від 09.07.2007 року та до 31.12.2007 року, а також з часу прийняття Конституційним Судом України рішення № 10-рп від 22.05.2008 року та до наступного часу.

Закони, інші нормативно-правові акти, судові рішення є доступними для ознайомлення всіма громадянами, і можливість обізнаності людини про те чи інше положення законодавства залежить виключно від бажання такої людини.

Таким чином, позивачі про порушення своїх прав, якщо вони вважали їх порушеними, повинні були дізнатися ще під час призначення пенсії та отримання її у розмірі меншому ніж це визначено Законом, а також після визнання неконституційними положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»з 09.07.2007 року та Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік»з 22.05.2008 року.

Юридична необізнаність позивачів не може виправдовувати їх звернення до суду за захистом поза межами встановленого КАСУ процесуального строку і відповідно не може вважатися належним доказом по справі, оскільки не містить достовірної інформації щодо предмету доказування.

Відповідно до ч.1 ст.69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Згідно ч.2 цієї норми КАСУ докази до суду надаються особами, які беруть участь у справі.

У частині 4 статті 70 КАС України визначено, що обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Стаття 104 КАС України наділяє особу, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин правом на звернення до адміністративного суду з позовом.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України обов'язок доказування обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення проти них покладається на сторони.

Колегією суддів не встановлено будь-яких фактів, які б свідчили про відсутність підстав для застосування до позивачів негативних наслідків пропуску ними річного строку звернення до суду за захистом їх прав за період: для ОСОБА_7 з 01.02.2006 року, для ОСОБА_5 - 01.05.2005 року, для ОСОБА_6 з 20.01.2005 року Не встановлено також колегією суддів підстав і для визнання поважною причини пропуску вказаними позивачами річного строку звернення до суду.

Згідно ч.1 ст.100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного строку за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Судова колегія зазначає, що позивачами пропущено річний строк звернення до адміністративного суду з вимогами про захист їх прав за період: ОСОБА_7 з 01.02.2006 року до 30.03.2008 року, ОСОБА_5 з 01.05.2005 року до 30.03.2008 року та ОСОБА_6 з 20.01.2005 року до 30.03.2008 року, тобто до дня їх звернення з позовом до адміністративного суду, і поважних причин пропуску такого строку не вбачається.

Таким чином, вимоги позивачів в частині захисту їх прав за вищезгадані періоді не підлягають задоволенню з підстав пропущення ними річного строку звернення до суду. Саме в цій частині постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а обговоренню в межах процесуального строку звернення до суду підлягають вимоги позивачів щодо захисту їх прав лише за період з 30.03.2009 року.

Окрім вищенаведених підстав для застосування негативних наслідків пропущення позивачами річного строку звернення до суду, колегія суддів при вирішенні питання стосовно періоду захисту прав позивачів приймає до уваги зміст заявлених ними вимог у цій справі, серед який відсутні вимоги про визнання протиправними і скасування рішень про призначення пенсії по інвалідності: ОСОБА_8 від 09.12.1992 р. (а.с.85), ОСОБА_5 від 15.07.1999 р. (а.с.89), ОСОБА_6 від 24.05.2005 р. (а.с.92), ОСОБА_4 від 20.07.2009 р. (а.с.88). Також колегія суддів враховує, що у період з 01.01.2008 р. до 22.05.2008 р. положення статей 50, 54 зазначеного Закону діяли в редакції зі змінами, внесеними Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», і лише Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-р/2008 ці положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»були визнані неконституційними з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Не може колегія суддів погодитися також з рішенням суду першої інстанції в частині визначення кінцевої дати, до якої відповідач зобовязаний провести перерахунок та виплату недоотриманих позивачами сум державної пенсії по інвалідності та додаткової пенсії, оскільки вимоги позивачів щодо зобовязання відповідача до вчинення певних дій не обмежувалися певною датою 31.12.2008 р., ця дата не є днем винесення постанови у справі, пенсія всім позивачам призначена по життєво, інвалідність 3-ї групи встановлена ОСОБА_5 безстроково, ОСОБА_3 на строк до 01.02.2010 року, ОСОБА_4 строком до 04.09.2011 року, ОСОБА_6 строком до 01.02.2011 року. Тобто, у суду не було підстав для прийняття рішення з зазначенням кінцевої дати перерахунку та виплати позивачам пенсії саме 31.12.2008 року.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2009 рік»№ 835-VI від 26.12.2008 р. не вносилося змін до статей 50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а надане статтею 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік»Кабінету Міністрів України у 2009 році право встановлювати розміри соціальних виплат, урядом не використано. До часу постановлення апеляційною інстанцією рішення у цій справі, тобто у період 2010 року, законодавцем не встановлювалося будь-яких обмежень щодо застосування визначеного у ст..ст.50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»розміру державної і додаткової пенсії. За наведених обставин, відповідач повинен був у 2009 році і у період 2010 року також керуватися нормою Закону та нараховувати й виплачувати позивачам державну пенсію по інвалідності виходячи із розміру шести мінімальних пенсій за віком, як це визначено ч.4 ст.54 Закону № 796-ХІІ і додаткову пенсію виходячи із 50% мінімальної пенсії за віком, як це визначено статтею 50 Закону № 796-ХІІ.

Крім того, разом з вищенаведеним Законом № 796-ХІІ до наступного часу діє Порядок обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 1997 року N 523 із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України від 17 травня 2002 року N 666, від 4 березня 2004 року N 268, від 22 вересня 2004 року N 1240 - за яким пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання завдяки Чорнобильської катастрофи нараховуються відповідно до статей 54 і 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»та в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по ІІІ групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком (пункти 1, 4 Порядку).

Порядок обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 1997 року № 523. Ця постанова є чинною і її положення стосовно критеріїв обчислення розміру пенсій відповідають положенням статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Таким чином, враховуючи вищенаведені обставини та норми чинного законодавства, колегія судів приходить до висновку, що задоволенню підлягають вимоги позивачів ОСОБА_3, ОСОБА_5, і ОСОБА_6 щодо захисту їх прав на отримання державної пенсії по інвалідності та додаткової пенсії у розмірах, що визначені частиною 4 статті 54 та статті 50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»починаючи з 22 травня 2008 року, а ОСОБА_4 починаючи з 04 серпня 2008 року, з відрахуванням отриманих ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 у цей період сум державної та додаткової пенсії.

Колегія суддів не вважає за необхідне визначати кінцеву дату виплати позивачам державної пенсії по інвалідності виходячи із розміру шести мінімальних пенсій за віком, як це визначено ч.4 ст.54 Закону № 796-ХІІ і додаткової пенсії виходячи із 50% мінімальної пенсії за віком, як це визначено статтею 50 Закону № 796-ХІІ виходячи з нижченаведених підстав.

Спір у цій справі стосується дій відповідача, які входять до змісту правовідносин, що вже розпочалися та тривають до наступного часу. На законодавчому рівні з 01.01.2009 року та до наступного часу не вносилися зміни до частини 4 статті 54 та статті 50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»стосовно розміру державної та додаткової пенсії інвалідам третьої групи.

Також колегія суддів приймає до уваги тривалість порушень з боку відповідача прав позивачів на отримання пенсії у розмірі визначеному Законом, і позицію УПФ щодо застосування положень Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та впевненості відповідача про пріоритетність застосування у спірних правовідносинах не норм Закону, а постанов уряду.

Неможливість визначення адміністративним судом у цій справі кінцевої дати перерахунку та виплати пенсії позивача свідчать положення ст.2 та ст..162 КАСУ, згідно змісту яких у суду відсутні повноваження на визначення періоду виплати пенсії відповідно до ст.ст.50,54 Закону № 796-ХІІ інвалідам 3 групи зі статусом учасника ліквідації наслідків катастрофи на ЧАЕС або особи потерпілої від наслідків катастрофи на Чорнобильській АЕС. Ці дії відносяться до виключної компетенції субєкту владних повноважень територіального органу ПФУ, і відповідач при внесенні змін до редакції статей ст.ст.50,54 Закону № 796-ХІІ не позбавлений права, а й зобовязаний здійснити перерахунок пенсії відповідно до норм чинного законодавства.

Задля відновлення порушених прав позивачів, УПФ зобовязаний відповідно до своєї компетенції відновити порушені їх права та перерахувати їм пенсії починаючи з 22.05.2008 року (в межах річного строку захисту прав). За загальним правилом та за змістом ст.67 Закону № 796-ХІІ розмір раніше призначеної пенсії може бути лише збільшений у звязку з її перерахунком (коригуванням).

За наведених обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з постановленням нової постанови про часткове задоволення вимог позивачів щодо захисту їх прав на отримання державної пенсії і додаткової пенсії у розмірах, визначених ст.ст.50, 54 Закону № 796-ХІІ починаючи з 22.05.2008 року для ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та з 04.08.2008 року для ОСОБА_4.

В частині захисту прав позивачів ОСОБА_3 за період з 01.02.2006 р. по 31.12.2006 р. та з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 р., ОСОБА_5 за період з 01.02.2005 р. по 31.12.2006 р., з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 р., і ОСОБА_6 за період з 20.01.2005 р. по 31.12.2006 р. та з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 р., - слід відмовити з підстав пропуску ними річного строку звернення до адміністративного суду за захистом своїх прав. А також усім зазначеним позивачам з 01.01.2008 року до 22.05.2008 року слід відмовити з підстав правомірності дій відповідача у зазначений період часу.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, ст.202, ст.205, ст.207 КАС України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та Управління Пенсійного фонду України в Самарському районі м. Дніпропетровська задовольнити частково.

Постанову Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 06 серпня 2009 року скасувати, з прийняттям нової постанови, якою:

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Самарському районі м. Дніпропетрвська щодо нарахування та виплати ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 державної і додаткової пенсії у розмірах менших ніж визначено статтями 50 та 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Самарському районі м. Дніпропетровська здійснити розрахунок та виплату державної пенсії по інвалідності та додаткової пенсії ОСОБА_3, ОСОБА_5, і ОСОБА_6 з 22 травня 2008 року, та ОСОБА_4 з 04 серпня 2008 року, нарахування яких провести відповідно до частини 4 статті 54 та статті 50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»та з відрахуванням отриманих ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 у цей період сум державної та додаткової пенсії.

В іншій частині позову ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 відмовити.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України на протязі двох місяців.

Повний текст постанови виготовлено 01 червня 2010 року

Головуючий : Сафронова С.В.

Судді: Поплавський В.Ю.

ОСОБА_9