Справа № 821/874/15-а
Суддя: Кузьменко Н.А.
Дата ухвалення: 2015-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2015 р.м. ХерсонСправа № 821/874/15-а

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Кузьменко Н.А.,

при секретарі - Багненко Т.В.

за участю: представника позивача - Лабушного А.Г.

представника відповідача - Атаєвої А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов Олександрівської сільської ради Каланчацького району Херсонської області до Державної фінансової інспекції в Херсонській області про скасування пунктів вимоги Скадовської МДФІ від 18.03.2015 року №46-12/228, -

встановив:

20 березня 2015 року до Херсонського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Олександрівської сільської ради Каланчацького району Херсонської області (далі - позивач) до Скадовської міжрайонної державної фінансової інспекції (далі - відповідач, ДФІ) в особі головного державного фінансового інспектора Скадовської МДФІ ОСОБА_1 та заступника начальника Скадовської МДФІ Мальченко Олени Миколаївни з позовними вимогами про скасування незаконної вимоги (рішення) Скадовської МДФІ від 18.03.2015 року №46-12/228, визнання неправомірними дій відповідачів щодо часткового включення неправдивих та перекручених відомостей до акту ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Олександрівської сільської ради Каланчацького району за період з 01.01.2012 року по 01.02.2015 року №46-27/2 від 04.03.2015 року, з урахуванням змін до позовної заяви від 30 березня 2015 року, просить:

- визнати незаконною вимогу (рішення) начальника Скадовської МДФІ Мальченко О.М. від 18.03.2015 року №46/12/228 «Щодо усунення порушень законодавства» у вступній частині пункту 4,5 а також пункт 3,4,5 резолютивної частини та скасувати її;

- визнати неправомірними дії головного державного фінансового інспектора Скадовської МДФІ ОСОБА_1 які полягають в необґрунтованому та безпідставному висновку, щодо правомірності та законності нарахування та виплати винагороди за працю сільському голові викладеному в п.2 акту від 04 березня 2015 року №46-27/2 ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Олександрівської сільської ради Каланчацького району за період з 01.01.2012 року по 01.02.2015 року, та у висновку від 16 березня 2015 року на заперечення до акту ревізії №46/27/2 від 04.03.2015.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 18 лютого 2015 року по 25 лютого 2015 року заступником начальника Скадовської МДФІ Мальченко О.М. та головним державний фінансовим інспектором ОСОБА_1 проведено позапланову ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Олександрівської сільської ради Каланчацького району за період з 01.01.2012 по 01.02.2015 року. За результатами ревізії складено акт ревізії від 04.03.2015 року №46-27/2, на підставі якого винесено вимогу «Щодо усунення порушень законодавства». Відповідач не погоджується з п.п. 4,5 вступної частини вимоги, а також з п.п. 3,4,5 мотивувальної частини вимоги, оскільки вони суперечать фактичним обставинам та чинному законодавству. З посиланням на норми Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», Закону України «Про державну службу», закону України «Про оплату праці» обґрунтовує правомірність своїх вимог. Все це на думку позивача є підставами для постановлення судового рішення про скасування незаконної вимоги (рішення) Скадовської МДФІ від 18.03.2015 року №46-12/228, визнання неправомірними дій відповідачів щодо часткового включення неправдивих та перекручених відомостей до акту ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Олександрівської сільської ради Каланчацького району за період з 01.01.2012 року по 01.02.2015 року №46-27/2 від 04.03.2015 року.

Представник позивача позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені в адміністративному позові.

Відповідач 14 квітня 2015 року надав письмові заперечення, в яких позовні вимоги не визнає з огляду на наступне. В Олександрівській сільській раді Каланчацького району Херсонської області при здійсненні преміювання застосовується Положення «Про преміювання працівників Олесандрівської сільської ради», яке затверджене розпорядженнями сільського голови від 20.06.2012 року №44, від 03.01.2013 року №3 та від 08.01.2014 року №3, згідно яких преміювання працівників проводиться відповідно до Постанови №268 та Закону України «Про оплату праці» за рахунок економії фонду заробітної плати в розмірі до 100 відсотків середньомісячного фонду оплати праці. ДФІ вважає, що даним Положенням не визначено конкретні умови та порядок виплати премії сільському голові. В рішеннях сесій №146 від 01.06.2012 року, №206 від 26.12.2012 року, №278 від 17.12.2013 року не вказано конкретний відсоток премії сільському голові, а лише відсотки у межах яких дозволено проводити щомісячні заохочувальні виплати сільському голові та секретарю ради. З посиланням на норми Закону України «Про оплату праці», Закону України «Про колективні договори і угоди», Кодексу законів про працю України, Бюджетного кодексу України обґрунтовує помилковість позиції позивача. Все це на думку відповідача є підставами для залишення позовної заяви без задоволення.

Представник відповідача проти позову заперечила, посилаючись на обставини викладені в письмових запереченнях.

Ухвалою суду від 28 травня 2015 року закрито провадження в справі в частині визнання неправомірними дій головного державного фінансового інспектора Скадовської МДФІ ОСОБА_1 щодо правомірності, законності нарахування та виплати винагороди за працю сільському голові викладеному в п.2 акту від 04 березня 2015 року № 46-27/2 ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Олександрівської сільської ради Каланчацького району за період з 01.01.2012 року по 01.02.2015 року та у висновку від 16 березня 2015 року на заперечення до акту ревізії № 46-27/2 від 04.03.2015 року.

Розглянувши надані сторонами документи, зваживши доводи позивача викладені в адміністративному позові та доводи відповідача викладені в запереченні на адміністративний позов, заслухавши представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Судом встановлено, що відповідно до постанови прокуроратури Каланчацького району про призначення позапланової ревізії від 30.01.2015 року, ували Каланчацького районного суду Херсонської області від 29.01.2015 року, на підставі направлень на проведення ревізії №12 від 18.02.2015 року заступником начальника та головним державним фінансовим інспектором Скадовської МДФІ проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Олександрівської сільської ради Каланчацького району за період з 01.01.2012 року по 01.02.2015 року.

За результатами ревізії складено акт ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Олександрівської сільської ради Каланчацького району за період з 01.01.2012 року по 01.02.2015 року від 04 березня 2015 року №46-27/2.

Позивач 10 березня 2015 року за №26/02-19 подав заперечення на акт ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Олександрівської сільської ради Каланчацького району за період з 01.01.2012 року по 01.02.2015 року від 04 березня 2015 року №46-27/2.

Висновком від 16 березня 2015 року ДФІ не прийняло заперечення на акт ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Олександрівської сільської ради Каланчацького району за період з 01.01.2012 року по 01.02.2015 року від 04 березня 2015 року №46-27/2.

За висновками акту ревізії винесено вимогу «Щодо усунення порушень законодавства» від 18.03.2015 року №46-12/228, спірні пункти якої передбачають наступне:

-п.4 (вступної частини) в порушення вимог абз.2 п.6 Постанови КМУ від 09.03.2006р. №266 «Про впорядкування структури та умов оплати праці апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» (далі - Постанова №268) проведено нарахування та виплата щомісячних премій сільському голові без рішень сесій на преміювання сільського голови на відповідний місяць, внаслідок чого за період з 01.06.2012 р. по 01.01.2015 р. безпідставно нараховано та виплачено премій голові сільської ради на суму 31063,10грн. та відповідно зайво перераховано ЄСВ на загальну суму 11275,57грн. унаслідок чого завдано матеріальної шкоди (збитків) на загальну суму 44338,67 грн.;

- п.5 (вступної частини) в порушення вимог пп. 22 та 29 Порядку N 228 установою безпідставно завищено розмір розрахункової потреби в бюджетних коштах на проведення індексації грошових доходів населення в 2013році. Зокрема, кількість працівників, яким було заплановано індексація, була більша, ніж кількість працівників, які фактично мали право на її отримання протягом року, на який було складено кошторис, внаслідок чого зайво заплановано та профінансовано бюджетних коштів по загальному фонду КФКВ 010116 «Органи місцевого самоврядування» на загальну суму 3680,00грн, в тому числі КЕКВ 2110 «Заробітна плата» - 2700,00грн., КЕКВ 2120 «Нарахування на заробітну плату» - 980,00грн.;

- п.3 стягнути 31063,10грн. безпідставно виплачених щомісячних премій сільському голові, з особи яка їх отримала безпідставно, в порядку та розмірах встановлених ст.ст. 127, 136 КЗпП України, або з осіб винних у безпідставних виплатах коштів, шкоду у порядку та розмірі встановленому ст.130-136 Кодексу Законів про працю України;

- п.4 провести перерахунок та відповідні взаємозвірки щодо сум внесків до Фондів (ЕСВ), що зайво перераховано внаслідок надлишково нарахованих та виплачених премій сільському голові, та повернути зайво сплачені кошти в сумі 11275,57грн. (зарахувати в рахунок майбутніх платежів), або з осіб винних у безпідставних виплатах коштів, шкоду у порядку та розмірі встановленому ст.130-136 Кодексу Законів про працю України;

- п.5 привести у відповідність розрахунки в кошторисних призначеннях, за загальним фондом кошторису по КФКВ 010116 «Органи місцевого самоврядування» на загальну суму 3680,00грн., в тому числі за КЕКВ 2110 «Оплата праці» 2700,00грн., за КЕКВ 2120 «Нарахування на оплату праці» 980,00грн., які були безпідставно завищено, шляхом зменшення кошторисних призначень збалансованого за місяцями коригування (зменшення) бюджетних асигнувань у поточному бюджетному періоді на наступні місяці до внесення відповідних змін у бюджетні призначення на 2015рік. Копію довідки про зміни до кошторису на 2015р. та довідку про зміни до помісячного розпису асигнувань надати Скадовській МДФІ протягом 3-х робочих днів після проведення змін.

Правомірність п.4,5 (вступної частини), п.3,4,5 вимоги "Щодо усунення порушень" від 18 березня 2015 року №46-12/228 є предметом судового розгляду.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні».

Частина 2 статті 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням законодавства на всіх стадіях бюджетного процесу щодо державного і місцевих бюджетів, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за рішенням суду, винесеним на підставі подання прокурора або слідчого для забезпечення розслідування кримінальної справи.

Згідно п. 7 ст. 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» органу державного фінансового контролю надається право пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Згідно пункту 3 Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2006 року № 550, акт ревізії - це документ, який складається особами, що проводили ревізію, фіксує факт її проведення та результати.

Пункт 35 цього Порядку передбачає, що акт ревізії складається зі вступної та констатуючої частин.

У констатуючій частині наводиться інформація про результати ревізії в розрізі кожного питання програми із зазначенням того, за який період, яким способом (вибірковим, суцільним) та за якими документами перевірено ці питання, а також висновок про наявність або відсутність порушень законодавства.

Виявлені допущені об'єктом контролю порушення законодавства, контроль за дотриманням якого віднесено до компетенції контролюючого органу, фіксуються в констатуючій частині акта ревізії з обов'язковим посиланням на норми законів чи інших нормативно-правових актів, які порушено, та зазначенням винних у їх допущенні осіб.

Пункти 45, 46 вказаного Порядку визначають, що у міру виявлення ревізією порушень законодавства посадові особи контролюючого органу, не чекаючи закінчення ревізії, мають право усно рекомендувати керівникам об'єкта контролю невідкладно вжити заходів для їх усунення та запобігання у подальшому. Якщо вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, контролюючим органом у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, а у разі надходження заперечень (зауважень) до нього - не пізніше ніж 3 робочих дні після надіслання висновків на такі заперечення (зауваження) надсилається об'єкту контролю письмова вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування.

Згідно з Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 23 квітня 2011 року № 499/2011 (далі - Положення про Держфінінспекцію, Держфінінспекція відповідно), зазначена інспекція є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших службових осіб підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (підпункт 4 пункту 4 Положення про Держфінінспекцію).

Відповідно до пункту 6 зазначеного Положення Держфінінспекція для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також, Положенням про Держфінінспекцію установлено, що у разі, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, Держфінінспекція має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні».

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

В даному випадку законодавець поділяє повноваження ДФІ здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень та процедуру звернення до суду в інтересах держави при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів

Частиною 2 статті 15 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» встановлено, що законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що контролюються.

Так, в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Кривіцька та Кривіцький проти України» (Заява N 30856/03§43) суд наголошує, що «вислів "згідно із законом" не просто вимагає, щоб оскаржуваний захід мав підставу в національному законодавстві, але також звертається до якості такого закону. Зокрема, положення закону мають бути достатньо чіткими у своїх термінах, а також закон має передбачати засоби юридичного захисту проти свавільного застосування ... Функція роз'яснення та тлумачення положень національного закону належить насамперед національним судам».

З наведеного суд дійшов висновку, що обов'язковими для виконання є не всі без винятку вимоги ДФІ. Для того щоб підпадати під визначення ч.2 ст.15 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» вимога повинна відповідати ознакам законності, тобто ґрунтуватись на нормах законодавства.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Наведені норми закріплюють за ДФІ право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

Суд звертає увагу сторін, що спірні пункти містять інформацію про завдані збитки та містять суму таких збитків 31063,10 грн., 11275,57 грн. та 3680,00 грн. відповідно.

У порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

У справі, яка розглядається, ДФІ пред'явила вимоги, які вказують на виявлені збитки, їхній розмір та їх стягнення.

Зважаючи на те, що збитки стягуються у судовому порядку за позовом ДФІ, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права вже була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 15 квітня та 13 травня 2014 року (справи №№ 21-40а14, 21-89а14 відповідно).

Оцінка судом обставин справи базується на наданих доказах, їх належності та переконливості, в поєднанні з принципами КАС України.

Як передбачає ч.2 ст.8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Обов'язковою для застосування в Україні є практика Європейського суду з прав людини, яка статтею 17 Закону «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визнана джерелом права.

Згідно п.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) "Кожен має право на ... розгляд його справи упродовж розумного строку ... судом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру...".

Зокрема в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Бочан проти України (N 2)» (Заява N 22251/08 §42) зазначено, що «…для того, щоб "цивільний" аспект пункту 1 статті 6 Конвенції був застосовним, має існувати спір щодо "права", яке можна небезпідставно назвати таким, що визнане національним законодавством, незалежно від того, чи захищене це право Конвенцією. Спір має бути дійсним та серйозним; він може стосуватися не лише фактичної наявності права, але й меж і способу його здійснення; і, насамкінець, результат провадження має бути безпосередньо вирішальними для зазначеного права, при цьому самих лише опосередкованих зв'язків або непрямих наслідків не достатньо для застосування пункту 1 статті 6 Конвенції».

За змістом частин 4, 5 ст. 11 КАС України суд повинен визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень, з'ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів.

Положення ст. 9 КАС України передбачає, що суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Частиною 2 ст. 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною 1 ст. 71 КАС України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Враховуючи вищевикладене та оцінюючи наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

На підставі вимог частини 3статті 160 КАС України, в судовому засіданні 28 травня 2015 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Судові витрати розподілити відповідно до приписів ст.94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 7, 8, 9, 14, 71, 86, 94, 158 - 163 КАС України, суд, -

постановив:

Адміністративний позов Олександрівської сільської ради Каланчацького району Херсонської області до Державної фінансової інспекції в Херсонській області про скасування пунктів вимоги Скадовської МДФІ від 18.03.2015 року №46-12/228 - залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Одеського апеляційного адміністративного суду через Херсонський окружний адміністративний суд апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги на постанову суду одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст постанови виготовлено та підписано суддею 02 червня 2015 року.

Суддя Кузьменко Н.А.

кат. 9.5.