Справа № 21802/09
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2010-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" червня 2010 р. справа № 2а-542/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Баранник Н.П.

суддів: Коршуна А.О. Кожана М.П.

розглянула в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Павлоград Дніпропетровської області на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 червня 2009 року у справі № 2-а-542-2009 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Павлоград Дніпропетровської області про визнання дій протиправними та стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) звернулася до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Павлоград Дніпропетровської області (далі по тексту відповідач), в якому просила визнати неправомірною бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу щомісячної соціальної допомоги в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, зобовязати відповідача вчинити дії по нарахуванню щомісячної соціальної допомоги в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, а також зобовязати відповідача вчинити дії по нарахуванню та виплаті на користь позивача недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги до пенсії за період 2006 -2008р.р. в сумі 3 891, 90 грн..

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 червня 2009 року у справі № 2-а-542-2009 (суддя Литвиненко В.Н.) позов задоволено частково. Визнано неправомірною бездіяльність відповідача щодо нездійснення перерахунку та виплати позивачу підвищення пенсії згідно зі ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, за період з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Зобов'язано відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу підвищення до пенсії згідно ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»та ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року (включно) та з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року (включно) в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період, в сумі 1 395, 10 грн.. У задоволенні позовних вимог щодо перерахунку та виплати позивачу підвищення пенсії згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»за 2006р., за період з 01.01.2007р. до 09.07.2007р. та з 01.01.2008р. до 22.05.2008р. в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком відмовлено.

Відповідач, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції у даній адміністративній справі та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні вимог позову.

Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст. 197 КАС України в порядку письмового провадження.

Колегія суддів переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги відповідача.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Предметом спору у даній адміністративній справі є право позивача на отримання передбаченого ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком та захист цього права від порушень з боку органів пенсійного фонду, які полягають у бездіяльності субєкта владних повноважень, уповноваженого державою на надання визначених Законом України «Про соціальний захист дітей війни» пільг.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, позивач відповідно до ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», який набрав чинності з 01.01.2006р., набув статусу «дитина війни», що надає йому право на отримання пільг та державної соціальної підтримки, встановлених Законом України «Про соціальний захист дітей війни», у тому числі право на підвищення пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком.

Виходячи з норм ст.58 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», п.15 Положення «Про Пенсійний фонд України», ст.ст. 21, 22, 87 Бюджетного кодексу України, обовязок по нарахуванню та виплаті доплати до пенсії, яка передбачена ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», покладено на відповідні територіальні управління Пенсійного фонду України за місцем проживання позивача.

Позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Павлоград Дніпропетровської області.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з 01.01.2006р. дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Законом України «Про Державний бюджет на 2006 рік»від 20.12.2005р., дію ст.6 зазначеного вище Закону на 2006 рік зупинено.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет на 2006 рік»від 19.01.2006р. до статті 110 Закону України «Про Державний бюджет на 2006 рік»було внесено зміни, якими встановлено, що пільги дітям війни, передбачені ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», у 2006 році запроваджуються поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету.

Проте, у 2006 році пільги, встановлені ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», запроваджені не були.

Закони України «Про Державний бюджет на 2006 рік»та «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет на 2006 рік»від 19.01.2006р. визнані неконституційними не були та діяли протягом 2006 року.

Таким чином, відповідно до вищезазначених законів, у відповідача не було підстав нараховувати та сплачувати позивачу доплату до пенсії, передбачену ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», оскільки до 19.01.2006р. дію відповідної норми було зупинено, а потім передбачені нею виплати не запроваджені, тобто умови для виплати державної соціальної допомоги дітям війни не настали.

Стосовно підвищення пенсії дітям війни у 2007 році, п.12 ст.71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік», з метою приведення окремих норм законів у відповідність із цим Законом, зупинено дію ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»на 2007 рік з урахуванням статті 111 цього Закону.

Статтею 111 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» установлено, що у 2007 році підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у розмірі 50 відсотків від розміру надбавки, встановленої для учасників війни.

Рішенням Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09.07.2007р. положення пункту 12 статті 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» з урахуванням статті 111 цього Закону визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційними).

Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»статтю 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» змінено, встановлено, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни, тобто 10% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (ст.14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту»).

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008р. у справі №10рп/2008 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 41 розділу II Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", яким внесено зміни до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Виходячи з наведених норм, п.2 Рішення Конституційного Суду України № 15-рп/2000 від 14.12.2000р., в якому міститься розяснення, що закони та інші правові акти або їх окремі положення, визнані рішеннями Конституційного Суду України неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що відповідно до ч.2 ст. 152 Конституції України втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, керуючись ч.3 ст.150 Конституції України, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції, зроблений правильний висновок, що в періоди з 09.07.2007р. по 31.12.2007р. та з 22.05.2008р. по 31.12.2008р. позивачу повинно здійснюватись нарахування та виплата підвищення на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Частиною 3 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено застосування мінімального розміру пенсії за віком виключно для визначення розміру пенсій призначених згідно з цим Законом (ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»).

Однак, наявність такої норми за відсутності іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання соціальної допомоги, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Відповідно до ст.64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Таким чином, розмір підвищення до пенсії особам, які мають статус «дитини війни», передбачений ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», повинен обчислюватись виходячи з розміру прожиткового мінімуму встановленого для осіб, що втратили працездатність, який встановлено чинним законодавством на кожний бюджетний рік.

Статтею 22 Конституції України визначено, що конституційні права і свободи гарантуються. Таким чином, держава взяла на себе зобов'язання забезпечити реалізацію громадянами своїх конституційних прав.

За змістом ч.1 ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та в інших випадках, передбачених законом. Законом України «Про соціальний захист дітей війни»реалізовано конституційне право на соціальний захист громадян, які мають статус «дитини війни».

Відповідно до ч.2 ст.6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.

Враховуючи, що держава взяла на себе обов'язок щодо виплати позивачу 30% доплати до пенсії та поклала виконання цього обов'язку на центральний орган виконавчої влади - Пенсійний фонд України, який діє через свої місцеві органи, що входять в систему його органів, які, як встановлено, не вчинили жодної дії для нарахування цих коштів та їх виплати, колегія суддів вважає, що вони не виконали своїх повноважень без поважних причини.

З вищезазначених підстав, колегія суддів також не приймає до уваги посилання відповідача на відсутність у нього коштів, оскільки він не вчинив жодної дії щодо їх отримання для забезпечення подальшого виконання своїх зобов'язань.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині визначення періодів для нарахування позивачу щомісячної державної соціальної допомоги.

В той же час, суд першої інстанції, визначивши розмір недоплаченого підвищення до пенсії, не врахував, що цей обовязок входить до компетенції Управління Пенсійного фонду України. До того ж, суд не звернув уваги на те, що з огляду на положення ст. 21,105,162 КАС України адміністративний позов може містити вимоги щодо визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності відповідача, зобовязання його вчинити певні дії. Адміністративний суд повинен визнавати дії субєктів владних повноважень незаконними і зобовязувати відповідача провести нарахування та виплату належних сум відповідно до закону. В той час, як суд першої інстанції, в порушення вищезазначених норм, стягнув з відповідача певні кошти.

Отже, визнавши наявність у позивача права на отримання належної доплати до пенсії та реалізувавши це право способом, який не відповідає вимогам процесуального закону, суд першої інстанції тим самим допустив помилку, яка призвела до неправильного вирішення даного спору.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої в частині зобовязання відповідача виплатити позивачу недоплачену щомісячну соціальну державну допомогу до пенсії за періоди з 09.07.2007р. по 31.12.2007р. та з 22.05.2008р. по 31.12.2008р. в розмірі 1 395, 10 грн. необхідно скасувати та прийняти нове рішення в цій часині.

Керуючись ст.ст.197, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Павлоград Дніпропетровської області - задовольнити частково.

Постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 червня 2009 року у справі № 2-а-542-2009 - скасувати в частині зобовязання Управління Пенсійного фонду України в м. Павлоград Дніпропетровської області виплатити ОСОБА_1 соціальну державну допомогу за періоди з 09.07.2007р. по 31.12.2007р. та з 22.05.2008р. по 31.12.2008р. в розмірі 1 395, 10 грн. та прийняти в цій частині нове рішення.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в м. Павлоград Дніпропетровської області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 недоплачену щомісячну соціальну державну допомогу до пенсії згідно ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»та ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за періоди з 09.07.2007р. по 31.12.2007р. та з 22.05.2008р. по 31.12.2008р..

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами цивільного судочинства до Верховного Cуду України.

Головуючий суддя: Н.П. Баранник

Судді: А.О. Коршун

ОСОБА_2