Справа № 16945/09
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2010-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" липня 2010 р. справа № 2а-14206/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Сафронової С.В.

суддів: Руденко М.А. Уханенка С.А.

при секретарі судового засідання: Овчинніковій Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу эЦентру по нарахуванню і виплаті допомог та здійсненню контролю за правильністю призначення та виплати пенсій і цільових грошових допомог Дніпропетровської обласної державної адміністрації на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 травня 2009 року

у адміністративній справі № 2а-9461/09 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації та Центру по нарахуванню і виплаті допомог та здійсненню контролю за правильністю призначення та виплати пенсій і цільових грошових допомог Дніпропетровської обласної державної адміністрації про стягнення недоплаченої суми одноразової щорічної допомоги ветерану війни, -

В с т а н о в и л а :

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 травня 2009 року позов ОСОБА_1 задоволено повністю. Разом з тим суд вказаною постановою не стягнув з відповідача суму заборгованості, як вимагав позивач при зверненні до суду та при судовому розгляді справи, а зобовязав Головне УПСЗН в Дніпропетровській області нарахувати на користь ОСОБА_1 недоплачені суми разової щорічної допомоги до 5 травня за 2007-2008 р.р. відповідно до вимог Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а эЦентр по нарахуванню і виплаті допомог та здійсненню контролю за правильністю призначення та виплати пенсій і цільових грошових допомог Дніпропетровської обласної державної адміністрації суд своїм рішенням зобовязав виплатити ОСОБА_1 недоплачені суми разової грошової допомоги до 5 травня за 2007-2008 р.р. відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

З зазначеною постановою суду першої інстанції не погодився эЦентр по нарахуванню і виплаті допомог та здійсненню контролю за правильністю призначення та виплати пенсій і цільових грошових допомог Дніпропетровської обласної державної адміністрації та вернувся до апеляційної інстанції з апеляційно. Скаргою в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 травня 2009 року та прийняти інше рішення, яким відмовити у задоволені вимог позивача.

Заслухавши пояснення представника апелянта та позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги і заперечень позивача проти апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції - скасуванню, з закриттям провадження у адміністративній справі.

До наведеного висновку колегія суддів прийшла виходячи з наступного.

Відповідно до п.4 ч.1 статті 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову суду і залишити позовну заяву без розгляду або закрити провадження по справі.

Статтею 203 КАС України передбаачено, що постанова або ухвала суду першої інстанції скасувається в апелдяційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 КАС України цього Кодексу.

Частиною 1 статті 157 КАС України вбачається, що суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Як вбачається з матеріалів справи у грудні 2007 року позивач звернувся до суду в порядку цивільного провадження з позовною заявою до Головного управління праці та соціального захисту населення у Дніпропетровській області, яку під час судового розгляду справи доповнив та остаточно просив стягнути з відповідача на його користь недоплачену за 2007 рік суму одноразової щорічної допомоги до 5 травня як інваліду війни 3 групи у розмірі - 2570,42 грн., та недоплачену за 2008 рік суму одноразової щорічної допомоги до 5 травня як інваліду 2 групи у розмірі - 3448 грн.

На обґрунтування вищенаведених вимог позивач звертаючись до суду посилався на порушення його права на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни, зазначив, що разова грошова допомога йому виплачена в меншому розмірі ніж передбачено ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»від 22 жовтня 1993 року № 3551. Вказував, що за його заявою раніше було видано судовий наказ про стягнення з Головного управління праці та соціального захисту населення у Дніпропетровській області суми в розмірі 2570,42 грн., який ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 12.11.2007 року відповідно до статті 106 ЦПК України було скасовано (а.с.2)

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 21.07.2008 року позов ОСОБА_1 вирішено в порядку цивільного провадження і задоволено та стягнуто з Головного управління праці та соціального захисту населення у Дніпропетровській області на користь позивача суму боргу у розмірі 2570,42 грн. за 2007 рік та суму боргу у розмірі 3448 грн. за 2008 рік.

Проте, зазначене рішення суду першої інстанції ухвалою колегії суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області від 04.11.2008 року за результатом розгляду апеляційної скарги ГУПСЗН у Дніпропетровській області було скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд до того ж суду у іншому складі суду. Підставою для скасування судового рішення у цій справі стало те, що ОСОБА_1Ф, звернувся з позовом до субєкта владних повноважень, провадження у справі було відкрито судом в порядку адміністративного судочинства, а рішення по справі було прийнято судом в порядку цивільного провадження.

Після отримання вищезазначеної справи, Жовтневим райсудом м.Дніпропетровська було винесено ухвалу від 01.12.2008 р., якою на підставі п.2 ч.1 ст.22 КАСУ справу за позовом ОСОБА_1 передано на розгляд Дніпропетровського окружного адміністративного суду, яким 10.12.2008 р. постановлено ухвалу про відкриття провадження в адміністративній справі, та ухвалою від 11.03.2009 року залучено до участі у справі другим відповідачем - эЦентр по нарахуванню і виплаті допомог та здійсненню контролю за правильністю призначення та виплати пенсій і цільових грошових допомог Дніпропетровської обласної державної адміністрації.

Водночас, ні Жовтневий райсуд м.Дніпропетровська передаючи справу в інший суд, ні Дніпропетровський окружний адміністративний суд прийнявши цю справу, не звернули уваги на зміст позову ОСОБА_1, який був заявлений ним в порядку ЦПК України, і не розяснили позивачу про необхідність уточнити раніше заявлені ним до суду вимоги в залежності від його намірів. Тобто, оскаржити дії або бездіяльність субєкта владних повноважень в порядку адміністративного судочинства, але навести при цьому доводи щодо протиправності дій чи бездіяльності відповідача; або вирішувати спір про своє право та стягнення заборгованості в цивільному порядку, але звертаючись у такому випадку з позовом до держави Україна в особі конкретно визначеного ним державного органу.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що під часу розгляду справи в Дніпропетровському окружному адміністративному суду позивачем раніше заявлені ним вимоги не доповнювалися, не уточнювалися та не змінювалися. А саме, вимоги ОСОБА_1 про стягнення з відповідача ГУПСЗН в Дніпропетровській області суми заборгованості по недоплаченій разовій щорічній допомозі до 5 травня за 2007-2008 р.р. залишалися незмінними, позивач не заявляв вимоги про визнання протиправними рішень, дій або бездіяльності субєктів владних повноважень, а продовжував наполягати на тому, що держава в особі відповідачів порушила гарантоване Конституцією України його право на отримання разової щорічної допомоги до 5 травня у розмірі, визначеному ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»від 22 жовтня 1993 року № 3551

Таким чином, суд першої інстанції вирішуючи спір по даній справі в порядку адміністративного судочинства, не звернув уваги на предмет спору та характер спірних правовідносин, що призвело до вирішення по суті лише питань про права позивача на отримання разової щорічного допомоги до 5 травня у розмірі визначеному Законом та про обовязки держави забезпечити соціальний захист громадян похилого віку зі статусом «інвалід війни»(а.с.180) оскільки позивачем ні в позовній заяві ні під час судового вирішення спору не зазначалося, які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень оскаржуються.

Разом з тим, суд першої інстанції вирішуючи даний спір без вимог позивача про протиправність дій або бездіяльності субєктів владних повноважень, належним чином не встановив повноваження відповідачів щодо виплати разової грошової допомоги передбаченої статтею 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та джерела фінансування цих виплат, не навів суд у своєму рішенні докази, що підтверджують незаконність бездіяльності відповідача при визначенні розміру грошової допомоги і її виплаті позивачу, а обмежився лише посланням на функції відповідачів та положення ч.2 ст.71 КАСУ, що відповідно свідчить про неповне зясування обстави, які мають значення для справи та порушення норм процесуального закону..

За змістом частин першої та другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, а до адміністративних судів можуть бути оскаржені буд-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України

Викладене, в поєднанні з вимогами частини другої статті 19 Конституції України щодо обовязку органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, означає, що суду необхідно було зазначити доводи на підтвердження наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності відповідачів, обґрунтувати в чому полягає неправомірність їх дій або бездіяльності.

Статтею 4 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 ні в позовній заяві ні в поясненням у судових засіданнях не ставив однією зі своїх вимог вирішення публічно-правового спору, а просив стягнути з відповідачів на його користь суми недоотриманої разової щорічної допомоги ветерану війни-інваліду війни - колегії суддів вважає, що суд першої інстанції повинен був діяти за правилами частини другої статті 21 КАСУ.

Відповідно до ст. 21 ч. 2 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної рішенням, діями чи бездіяльністю субєкта владних повноважень, або іншим порушенням прав, свобод чи інтересів субєктів публічно - правових відносин, розглядається адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно - правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

В судовому засіданні апеляційної інстанції позивач також наполягав на відсутності у нього наміру вирішувати публічно-правовий спір, оскільки вважає свої права порушеними і підлягаючим захисту в порядку цивільного провадження, вимоги про протиправність дій, бездіяльності відповідачів позивач не заявляв раніше та не бажає заявляти в наступний час.

Наведені обставини дають підстави вважати, що дана справа не є публічно-правовим спором і не підпадає під визначення справи адміністративної юрисдикції, оскільки позивач вимагає стягнути з відповідача невиплачені кошти не оскаржуючи його дії чи бездіяльність.

За таких обставин оскаржене рішення не відповідає вимогам статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України щодо законності і обґрунтованості, а тому підлягає скасуванню, з закриттям провадження у справі та розясненням позивачу про необхідність звернення до суду в порядку цивільного провадження з особливостями визначеними ЦПК України.

Так, відповідно до статті 15 ЦК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Керуючись п.4 ч.1 ст.198, ч.1 ст.203, ст.205, ст.206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Центру по нарахуванню і виплаті допомог та здійсненню контролю за правильністю призначення та виплати пенсій і цільових грошових допомог Дніпропетровської обласної державної адміністрації задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 травня 2009 року скасувати, провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації та Центру по нарахуванню і виплаті допомог та здійсненню контролю за правильністю призначення та виплати пенсій і цільових грошових допомог Дніпропетровської обласної державної адміністрації - закрити.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду України протягом двох місяців з дня виготовлення її тексту у повному обсязі.

Повний текст ухвали виготовлено 20 липня 2010 року

Судді: Сафронова С.В.

ОСОБА_2

ОСОБА_3