Справа № 17066/09
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2010-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"09" лютого 2010 р. справа № 2а-627/2009
Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді: Баранник Н.П.
суддів: Мірошниченка М.В. Юхименка О.В.
розглянула в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Мелітополі Запорізької області на постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 16 квітня 2009 року у справі № 2-а-627/2009 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Мелітополі Запорізької області про поновлення пропущеного строку для звернення до адміністративного суду, визнання неправомірними дії, зобовязання вчинити певні дії, -
ОСОБА_1 звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Мелітополі Запорізької області, в якому просив поновити пропущений строк на звернення до суду за захистом порушених прав за період з 01.01.2006р. по 01.12.2007, визнати протиправним рішення відповідача щодо нездійснення перерахунку та виплати позивачу в повному обсязі надбавки до пенсії згідно Законом України «Про соціальний захист дітей війни», зобовязати відповідача нарахувати та виплатити щомісячну державну соціальну допомогу з 01.01.2006 до 01.02.2009 року в сумі 3990 грн.30 коп. обчислюючи її з урахуванням підвищення в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Визначеної відповідно до ч. 1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».
Постановою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 16.04.2009 позов задоволено частково (суддя Максимчук З.М.) відмовлено в поновлені строку для звернення до суду з адміністративним позовом, визнано протиправним рішення відповідача про відмову у призначені підвищення до пенсії відповідно до ст.. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»; зобовязано відповідача нарахувати та виплатити позивачу недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу за період з 22 травня 2008 року по 01 січня 2009 року з урахуванням підвищення в розмірі 30% мінімальної пенсії відповідно до ст..6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».
Не погодившись із рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що в бюджеті не передбачена виплата підвищення, яку просить позивач, а механізм виплати підвищення законодавчо не врегульований, просить оскаржувану постанову суду скасувати та винести нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволені позовних вимог.
Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст. 197 КАС України в порядку письмового провадження.
Оскільки позивач не оскаржував рішення в частині відмови в задоволені позову, колегія суддів переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги відповідача.
Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду, дослідивши матеріали справи та апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення суду підлягає залишенню без змін, з огляду на наступне.
Згідно наданих сторонами доказів, позивач має статус «дитина війни».
Відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.
Законом України «Про державний бюджет України на 2008 рік і про внесення змін до деяких законодавчих актів України», стаття 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»викладалась в такій редакції: «Дітям війни»(крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до цього Закону та Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", підвищення провадиться за їх вибором згідно з одним із законів.
Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 у справі №10рп/2008, визнані неконституційними положення Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік і про внесення змін до деяких законодавчих актів України»стосовно внесення змін до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».
Відповідно до статті 73 Закону України «Про Конституційний Суд України», в разі якщо акти або їх окремі положення визнаються такими, що не відповідають Конституції України, вони оголошуються нечинними і втрачають чинність від дня прийняття Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.
З огляду на викладене, є протиправною бездіяльність відповідача щодо нездійснення позивачу виплат надбавки до мінімальної пенсії за віком в розмірі 30 відсотків, починаючи з 22 травня 2008 року.
Законом України «Про державний бюджет України на 2009 рік»дія стаття 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»не зупинялась та зміни до неї не вносилися.
Посилання в апеляційній скарзі на відсутність бюджетних коштів та механізму виплати колегією суддів до уваги не приймається, оскільки відповідно до статті 69 Закону України «Про Конституційний Суд України», рішення і висновки Конституційного Суду України рівною мірою є обовязковими до виконання.
В частині визнання неповажною причини пропуску строку звернення з адміністративним позовом, постанова суду позивачем не оскаржена.
З огляду на викладене вище, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано та законно зобовязав відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу надбавки до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком з 22 травня 2008 року по 01.01.2009р..
Посилання в апеляційній скарзі на неможливість застосування мінімального розміру пенсії, визначеного відповідно до статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»є безпідставними, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 3 статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абз. 1 ч. 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) до обрахування інших пенсій чи доплат повязаних з мінімальною пенсією за віком
Отже, наявність такої норми за відсутності іншого мінімального розміру пенсії, встановленого законом, не може бути підставою для відмови позивачу в реалізації конституційних гарантій права на підвищення до пенсії в розмірі, встановленому законом.
Відповідно до частини 7 статті 9 КАС України, в разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону).
Таким чином, при визначені розміру підвищення до пенсії, Управління Пенсійного фонду зобовязано застосовувати розмір мінімальної пенсії за віком, який дорівнює прожитковому мінімуму для осіб, які втратили працездатність, відповідно до статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Таким чином, новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму.
Відповідно до статті 58 Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність з 01.04.2008 затверджений на рівні 481гр, з 01.07.2008 482гр, з 01.10.2008 498гр.
Відповідно до статті 54 Закону України «Про державний бюджет України на 2009 рік», прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність залишений в розмірі, що діяв в грудні 2008 року, тобто 498гр.
Статтею 22 Конституції України визначено, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. Таким чином, держава взяла на себе зобов'язання забезпечити реалізацію громадянами своїх конституційних прав.
За змістом ч.1 ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та в інших випадках, передбачених законом. Законом України Про соціальний захист дітей війни реалізовано конституційне право на соціальний захист громадян, які мають статус дитини війни.
Відповідно до ч.2 ст.6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.
Враховуючи, що держава взяла на себе обов'язок щодо виплати позивачу 30% доплати до пенсії та поклала виконання цього обов'язку на центральний орган виконавчої влади - Пенсійний фонд України, який діє через свої місцеві органи, що входять в систему його органів, але вони не вчинили жодної дії для нарахування цих коштів та їх виплати, колегія суддів вважає, що вони не виконали своїх повноважень без поважних причини.
Доводи апеляційної скарги не спростовують зроблений судом першої інстанції висновок.
Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.197, 198, 201, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -
Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Мелітополі Запорізької області - залишити без задоволення.
Постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 16 квітня 2009 року у справі № 2-а-627/2009 - залишити без змін.
Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її винесення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з дня отримання.

Головуючий суддя: Н.П.Баранник

Судді: М.В.Мірошниченко

ОСОБА_2