Справа № 813/4159/13-а
Суддя: Багрій Василь Миколайович
Дата ухвалення: 2015-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2015 року Справа № 10191/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Багрія В.М.,

суддів Рибачука А.І., Старунського Д.М.,

з участю секретаря судового засідання Ратушної М.І.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Кельбас Р.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 26.06.2013 року в справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Пустомитівському районі Львівської області Державної податкової служби про скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2013 року фізична особа-підприємець ОСОБА_3, звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Пустомитівському районі Львівської області Державної податкової служби про скасування податкового повідомлення-рішення .

Позивач просив скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача № від 22.01.2013 року як таке, що суперечить вимогам законодавства.

Позовні вимоги обґрунтовував безпідставністю прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, оскільки у позивача є в наявності всі підтверджуючі документи, пов'язані із реальним здійсненням господарської діяльності, тому вимог чинного законодавства позивач не порушував.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 26.06.2013 року позивачу в задоволенні позову відмовлено.

Постанову суду першої інстанції оскаржив фізична особа-підприємець ОСОБА_3, який в апеляційній скарзі просить її скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог.

Апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини справи, безпідставно надав перевагу доказам відповідача, не врахував, що господарські операції з ПП «Ардея-Тех» та ТзОВ «Нові технології» носили реальний характер, про що свідчать належно оформленні документи первинного обліку. Суд не врахував відсутності доказів нікчемності правочинів з даними контрагентами, порушив принцип презумпції правомірності правочину та безпідставно відмовив позивачу в позові.

Вислухавши суддю-доповідача, представника апелянта, який апеляційну скаргу підтримав, представника відповідача, яка просить апеляційну скаргу відхилити, а постанову суду першої інстанції залишити без змін, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню підлягає з таких підстав.

В справі встановлено, що Державною податковою інспекцією у Пустомитівському районі Львівської області проведено невиїзну позапланову документальну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 з питань повноти нарахування та сплати ПДВ за взаємовідносинами з ПП «Ардея-Тех» за березень 2011 року та з ТзОВ "Нові Технології ТПВ" за травень 2012 року, про що складено акт №85/17-2001/ від 21.01.2013 року .

Податковий орган прийшов до висновку про порушення позивачем вимог п.198.1, п.198.2, п.198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, що призвело до завищення податкового кредиту за безтоварними операціями з ТОВ "Нові Технології ТПВ" та ПП «Ардея-Тех» з податку на додану вартість в сумі 5791,00 грн., у тому числі: за березень 2011 року - на 2743,00 грн.; за травень 2012 року - на 3048,00 грн.

Відповідач вважав, що позивачем не підтверджено фактичності господарських операцій з контрагентами ПП «Ардея-Тех» та ТОВ "Нові Технології ТПВ", у яких згідно актів Алчевської ОДПІ та ДПІ у Печерському районі м. Києва, складених за результатами перевірок, відсутні необхідні умови для здійснення господарської діяльності.

На підставі акта перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 22.01.2013 р. про збільшення позивачу грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість в сумі 4907 грн. та застосовано штрафну (фінансову) санкцію в сумі 1226,75 грн.

Відмовляючи позивачу в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що господарські операції позивача з ПП «Ардея-Тех» та ТОВ "Нові Технології ТПВ" є фіктивними в частині особи, яка їх виконувала, тому первинні документи, якими оформлено виконання цих операцій виключно для отримання податкової вигоди, містять недостовірну інформацію і не можуть вважатися первинними документами у розумінні бухгалтерського і податкового обліку.

Наявність у позивача лише документів, які відповідно до Податкового кодексу України необхідні для віднесення певних сум до податкового кредиту, зокрема виданих ПП «Ардея-Тех» та ТОВ "Нові Технології ТПВ" видаткових та податкових накладних, сама по собі не є підставою для формування податкового кредиту, якщо судом встановлено, що господарських правовідносин у дійсності не було.

Колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції погодитися не може.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів /послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням товарів з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Датою виникнення права платника ПДВ на віднесення сум податку до податкового кредиту, згідно з п. 198.2 ст. 198 ПК України, вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Не відносяться до податкового кредиту, згідно з пунктом 198.6. цієї статті, суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Матеріали справи свідчать, що факт здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами - ПП «Ардея-Тех» та ТОВ "Нові Технології ТПВ" на виконання умов укладених договорів поставки, повною мірою підтверджено первинними документами, зокрема: договорами, податковими та видатковими накладними, платіжними документами.

Доводи податкового органу та висновки суду першої інстанції щодо відсутності в справі доказів перевезення чи пересилання товару є безпідставними, оскільки як видно з договору поставки, укладеного позивачем з ТОВ "Нові Технології ТПВ" від 16.03.2012 року, місцем поставки товару є склад позивача, куди товар, зазначений у видаткових накладних, поставлявся постачальником.

У правовідносинах позивача з ПП «Ардея-Тех» товар поставлявся позивачу постачальником його транспортом безпосередньо на складі позивача. Отриманий товар прийнятий позивачем та оплачений в повному об'ємі по безготівковому розрахунку через банківські установи.

Зазначене стверджується податковими та видатковими накладними, а також платіжними документами.

Отриманий товар позивач використав в господарській діяльності, про що свідчать наявні в справі копії накладних про відпуск підшипників позивачем третім особам.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 22.01.2013 року частково задоволено позов ТОВ "Нові Технології ТПВ", визнано протиправними дії ДПІ у Печерському районі м. Києва щодо проведення зустрічної звірки зазначеного товариства , визнано неправомірними дії податкового органу щодо відображення акта перевірки №4723/22-1/35921869 від 8.11.2012 року, на який посилається відповідач та суд, в АІС «Система автоматизованого відображення податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість в розрізі контрагентів на рівні ДПА України». Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 21.06.2013 року зазначена постанова суду першої інстанції залишена без змін.

Посилання податкового органу на акти інших податкових органів про неможливість проведення зустрічних звірок контрагентів позивача, відсутності умов для здійснення ними господарської діяльності, не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки чинне податкове законодавство України не ставить в залежність податковий облік (стан) певного платника податку від інших осіб, від фактичної сплати контрагентом податку до бюджету, від перебування постачальника за юридичною адресою, а також від його господарських та виробничих можливостей.

В матеріалах справи відсутні докази встановлення податковим органом та судом обставин на підтвердження того, що укладаючи спірні договори, учасники договірних відносин діяли з метою, яка є завідомо суперечною інтересам держави та суспільства. Податковим органом не доведено наявності протиправного умислу та мети при укладенні угод позивачем з вказаними контрагентами, що мали місце під час здійснення позивачем підприємницької діяльності.

За наведених обставин, висновок суду першої інстанції про наявність у податкового органу підстав для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення відповідача № від 22.01.2013 року є безпідставним.

Суд першої інстанції неповно встановив обставини справи, дав неналежну оцінку доказів, неправильно застосував норми матеріального та процесуального права та помилково відмовив позивачу в задоволенні позову.

За таких обставин оскаржувана постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позову з наведених підстав.

Керуючись ст.ст.160 ч.3 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 26.06.2013 року в справі №813/4159/13-а скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Пустомитівському районі Львівської області Державної податкової служби № від 22.01.2013 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 114,70 грн. (сто чотирнадцять грн. 70 коп.).

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В.М. Багрій

Судді : А.І. Рибачук

Д.М. Старунський