Справа № 539/4391/14-а
Суддя: Конюшко К.В.
Дата ухвалення: 2015-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2015 року м. Київ К/800/11164/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
головуючого судді-доповідача Конюшка К.В.
суддів: Гончар Л.Я., Черпіцької Л.Т.

розглянувши в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2015 року
у справі № 539/4391/14-а
за позовом ОСОБА_1
до управління Пенсійного фонду України у м. Лубнах та Лубенському районі Полтавської області
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії
В С Т А Н О В И В :
У грудні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі Полтавської області (далі УПФ України) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії
Постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 15.01.2015 позов задоволено. Визнано неправомірними дії УПФ України щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку пенсії із заробітної плати за період виконання робіт в зоні відчуження на підставі наказу про проведення донарахування заробітної плати ОСОБА_1 та довідки (грошове забезпечення), одержаної за роботу в зоні відчуження, від 04.12.2014 № 60 і відомості (особовий рахунок) донарахування заробітної плати від 04.12.2014 № 59 та на підставі діючого з 01.01.2012 пункту 7 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Порядок № 1210). Зобов`язано відповідача здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 .
Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 10.02.2015 рішення суду першої інстанції скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Не погоджуючись з названим рішенням суду апеляційної інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його у касаційному порядку.
У касаційній скарзі скаржник просив скасувати рішення суду апеляційної інстанції з мотивів порушення цим судом норм матеріального та процесуального права, залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Справу розглянуто в порядку письмового провадження, установленому пунктом 1 частини першої статті 222 Кодексу адміністративного судочинства (далі КАС) України.
Згідно з частиною другою статті 220 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи і правильність застосування судами норм процесуального права, судова колегія дійшла висновку про те, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з огляду на таке.
Як установлено судами попередніх інстанцій, ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, інвалідом 2 групи, захворювання якого пов`язане з виконанням службових обов`язків з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, має посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1-ї категорії. Перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України у м. Лубнах та Лубенському районі Полтавської області та одержує пенсію по 2 групі інвалідності, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
З урахуванням архівної довідки від 24.10.2006 № 34288, виданої галузевим Державним архівом Міністерства оборони України про період участі на роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та кратності оплати праці на підставі наказу по ВАТ «Лубенський м`ясокомбінат» позивачу проведено умовний розрахунок заробітної плати за липень 1986 року та видано відповідну довідку від 14.02.2007 №13 про заробітну плату, на підставі якої, а також поданої заяви позивача, відповідачем проведено перерахунок пенсії по інвалідності, яка виплачується.
На підставі наказу ліквідатора ВАТ «Лубенський м`ясокомбінат» арбітражного керуючого Голейна Л.Ю. від 04.12.2014 про донарахування заробітної плати позивачу було надано довідку від 04.12.2014 № 60 про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану особою за роботу в зоні відчуження, і відомість (особовий рахунок) донарахування заробітної плати від 04.12.2014 № 59 за роботу в населених пунктах зони відчуження (військові збори) з 01.07.1986 по 31.07.1986 у складі в/ч НОМЕР_1 , згідно з якими рядовому ОСОБА_1 виплачена заробітна плата в сумі 2709,79 крб. із врахуванням коефіцієнта 2,645 відповідно до постанови Ради Міністрів УРСР та Укрпрофради від 10.06.1986 № 207-7 «Про умови оплати праці та матеріального забезпечення робітників підприємств, зайнятих на роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС» (далі Постанова № 207-7). Оплата за підвищеними посадовими окладами (тарифними ставками) по зонах небезпеки провадиться, виходячи з встановленого у зоні відчудження 6-годинного робочого дня та 6-денного (36-годинного) робочого тижня.
11.12.2014 позивач звернувся до УПФ України в м. Лубнах та Лубенському районі з приводу перерахунку та виплати йому пенсії, але листом відповідача від 22.12.2014 йому було відмовлено в перерахунку пенсії. Відмова обґрунтована тим, що подана довідка та відомість складені з порушенням норм законодавства, оскільки застосування кратності до тарифної ставки, підвищеної на 100 % відсотків, є неправильним. Крім того сума премії у розмірі 60 % безпідставно розрахована та включена до довідки, оскільки згідно з особовим рахунком за 1986 рік премія у розмірі 60 % положенням на підприємстві в 1986 році за роботу в зоні ЧАЕС не була передбачена.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на перерахунок його пенсії на підставі довідки про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану особою за роботу в зоні відчуження, від 04.12.2014 № 60, а відповідачем не надано до суду доказів на підтвердження того, що дані, які містяться в довідці № 60, містять неправдиві або недостовірні відомості.
Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що розрахунок заробітної плати позивача для обчислення пенсії із заробітку в зоні відчуження при ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, наведений ВАТ «Лубенський м`ясокомбінат» у довідці від 04.12.2014 № 60, є необґрунтованим, а отже вказана довідка не є належною підставою для перерахунку пенсії позивача. При цьому суд апеляційної інстанції зауважив, що, приймаючи рішення, судом першої інстанції не враховано того, що первинні документи про нарахування та виплату позивачу заробітної плати (наказ, розрахунково-платіжна відомість) у розмірах, зазначених у довідці ВАТ «Лубенський м`ясокомбінат», в матеріалах справи відсутні, а позивачем до суду не надано.
Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується зі вказаним висновком суду апеляційної інстанції з огляду на таке.
Згідно з частиною першою статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.
Відповідно до статті 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами, організаціями (військоматами).
Згідно з пунктом 2 Порядку № 1210 Пенсійний фонд України зобов`язано забезпечити здійснення перерахунку пенсій, призначених особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, до набрання чинності цією постановою, за матеріалами пенсійних справ.
Пунктом 7 Порядку № 1210 передбачено, що пенсії призваних на військові збори військовозобов`язаних, які брали участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та працювали у зоні відчуження в 1986-1990 роках, призначаються виходячи із заробітної плати, яку вони одержували за основним місцем роботи, з у рахуванням фактично відпрацьованого часу у зоні відчуження, характеру виконуваної роботи, місця і тривалості робочого дня (незалежно від періоду проведення розрахунку оплати праці за умови, якщо такий розрахунок проведено на підставі первинних документів про місце роботи і тривалість робочого дня згідно із сумарною кратністю оплати праці, встановленою у відповідні періоди за зонами небезпеки: у III зоні - 5, у II - 4, І - 3). При цьому у всіх випадках заробітна плата для розрахунку пенсії не повинна бути нижчою від фактично одержаної суми у зазначений період.
Після аварії на ЧАЕС 26.04.1986 Уряд колишнього СРСР та Української РСР ухвалили рішення із грифом «таємно» щодо оплати праці осіб-ліквідаторів. Після зняття грифа «таємно» та для «службового користування» стало відомо, що при нарахуванні заробітної плати не були враховані вимоги нормативних матеріалів: розпорядження РМ СРСР від 17.05.1986 № 964; постанова РМ СРСР від 07.05.1986 № 524-156; розпорядження РМ СРСР від 23.05.1986 № 1031; постанова РМ СРСР від 05.06.1986 № 655-195; постанова РМ УРСР від 10.06.1986 № 207-7 та ін.
У вищеназваних нормативно-правових актах йдеться про умови оплати праці і матеріального забезпечення робітників підприємств, організацій і закладів, які брали участь на роботах пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС дія яких поширюється як на військовослужбовців та військовозобов`язаних запасу, яких було призвано на військові збори та які в 1986-1990 роках виконували роботи в зоні відчуження пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС.
Так, відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05.06.1986 № 665-195 «Про оплату праці і матеріальне забезпечення працівників підприємств, організацій і установ, які виконували роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища» (постанова Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 № 207-7) оплата праці працівників підприємств, організацій і установ (надалі - підприємств), розташованих у зоні ЧАЕС, які виконували роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, повинна провадитись з дня аварії в розмірах, передбачених розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986 № 964 - у III, II, I зонах небезпеки у 5-, 4-, 3-кратному розмірах в порівнянні з нормами, встановленими діючим законодавством.
Пунктом 1 постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07.05.1986 № 524-156 «Про умови оплати праці й матеріального забезпечення працівників підприємств і організацій зони Чорнобильської АЕС» передбачено підвищення тарифних ставок (посадових окладів) працівників підприємств і організацій, безпосередньо зайнятим на роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, до 100 %.
Таким чином, суд касаційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що арбітражним керуючим-ліквідатором ВАТ «Лубенський м`ясокомбінат» вірно визначена кратність із врахуванням положень розсекречених нормативно-правових актів, зокрема розпорядження Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986 № 964 та постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 №207-7.
Водночас, відповідно до постанови Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 07.05.1986 № 153/10-43 премія за роботу в зоні ЧАЕС виплачувалась відповідно до діючої на підприємстві системами преміювання. Встановлені граничні розміри премій було дозволено підвищувати до 60 % тарифної ставки (окладу) на місяць (підпункт 4 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 № 207-7).
Як установлено судом апеляційної інстанції, отримання у липні 1986 року ОСОБА_1 додатково премії у розмірі 60 % тарифної ставки (окладу) на місяць відповідно до діючої на підприємстві системами преміювання не підтверджується жодними належними доказами. Таким чином, колегія суддів вважає правильною відмову УПФ України здійснити перерахунок пенсії позивача на підставі даних довідки від 04.12.2014 № 60, оскільки сума премії у розмірі 60 % безпідставно розрахована та включена до цієї довідки, так як згідно з особовим рахунком за 1986 рік премія у розмірі 60 % положенням на підприємстві в 1986 році за роботу в зоні ЧАЕС не була передбачена. Виплата вказаної премії не була обов`язковою, а здійснювалась на розсуд підприємства.
Ураховуючи викладене, суд касаційної інстанції погоджується з висновком суду апеляційної інстанції щодо правомірності відмови відповідача здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі даних саме довідки про грошове забезпечення, одержане за роботу в зоні відчуження, від 04.12.2014 № 60, оскільки не всі зазначені в цій довідці дані є обґрунтовані та підтверджені належними бухгалтерськими документами.
Зважаючи на викладене, доводи касаційної скарги спростовуються вище переліченими нормами права та установленими обставинами справи, у зв`язку з чим відсутні підстави для її задоволення та скасування чи зміни рішення суду апеляційної інстанції.
Відповідно до частини першої статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Керуючись статтями 210 - 231 КАС України, суд касаційної інстанції
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2015 року в цій справі залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України у строк та у порядку, визначеними статтями 237 2391 КАС України.