Справа № 4933/10
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2010-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" вересня 2010 р. справа № 2а-1822/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Сафронової С.В.

суддів: Поплавського В.Ю. Уханенка С.А.

при секретарі судового засідання: Близнюк Т.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2009 року

у адміністративній справі № 2а-1822/09 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.Павлограді Дніпропетровської області про визнання неправомірними дій та стягнення недоплати до пенсії, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2009 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м.Павлограді Дніпропетровської області, в якому зазначав, що він як інвалід І групи внаслідок захворювання, пов'язаного з наслідками аварії на Чорнобильській АЕС, отримує державну та додаткову пенсії, передбачені статтями 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Посилаючись на те, що розміри призначених і виплачуваних йому пенсій не відповідають розмірам, установленим цим Законом, позивач просив суд визнати дії відповідача неправомірними та зобов'язати його усунути зазначені порушення провівши перерахунки державної та додаткової пенсії, а також виплатити суму заборгованості по недоплаченим видам пенсій з 01.06.2008 року по 31.08.2009 рік

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2009 року у задоволені позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.Павлограді Дніпропетровської області відмовлено.

З зазначеним рішенням суду не погодився позивач та оскаржив його до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду з підстав порушення судом норм матеріально та процесуального права. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та задовольнити його позов у повному обсязі.

Перевіривши за матеріалами справи наведені у скарзі доводи щодо застосування судом першої інстанції норм права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до частини 4 статті 54 цього Закону, яка визначає підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1 та у зв'язку з втратою годувальника, у всіх випадках розміри пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок із Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по І групі інвалідності - 10 мінімальних пенсій за віком.

Згідно зі статтею 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», особам, віднесеним до категорії 1, зокрема інвалідам І групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 100 процентів мінімальної пенсії за віком. Виплата додаткової пенсії відповідно до статті 53 зазначеного Закону здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Таким чином, вихідним критерієм обрахунку державної та додаткової пенсій виступає мінімальна пенсія за віком, який згідно зі статтею 28 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму визначеного законом для осіб, які втратили працездатність.

Як установлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 є інвалідом І групи, потерпілим внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС і віднесений до 1 категорії осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Одержує пенсію по інвалідності на підставі статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, на підставі статті 50 цього ж Закону.

Проте, відповідач у справі розрахунок пенсії позивачу проводив з 01.06.2008 року виходячи з положень п.28 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», а з 01.07.2008 року виходячи з положень Постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 р. № 654, якими передбачається встановлення доплати інвалідам 1 групи, щодо яких встановлено причинний звязок з Чорнобильською катастрофою, щоб їх пенсії досягли 1200 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що після винесення Конституційним Судом України рішення № 10-рп від 22.05.2008 р про визнання неконституційними положень п.28 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», до редакції ст.50 та ч.4 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»не вносилося відповідних змін, і зазначені норми не викладалися в новій редакції з 22.05.2008 року.

Однак, наведений висновок суду є помилковим, оскільки відповідно до вимог ч.2 ст.152 Конституції України визнані неконституційними положення п.28 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»втратили чинність з 22.05.2008 р., і з цього ж часу була відновлена попередня редакція статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»

Згідно з частиною 5 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Таким чином, з 22 травня 2008 року (з моменту ухвалення Конституційним судом України рішення від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008) втратила чинність норма щодо внесення змін до ст.50 та ч.4 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якими і повинен був керуватися відповідач при нарахуванні та виплаті позивачу державної і додаткової пенсії.

Суд першої інстанції мотивуючи правомірність дій відповідача зазначає, що обчислення пенсій позивачу з 01.07.2008 року правильно проведено виходячи з вимог постанови КМУ № 654 від 16.07.2008 р. При цьому, посилається на положення ч.5 ст.54 та ст.62 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», згідно якого порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України.

Такі висновки суду першої інстанції не можна визнати обґрунтованим з тих підстав, що Постанова КМУ № 654 від 16.07.2008 р., суперечить положенням статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки Кабінет Міністрів України встановив розміри сум з урахуванням яких проводиться розрахунок пенсій, при тому що ці суми не відповідають розмірам мінімальної пенсії за віком.

Колегія суддів наголошує на тому, що згідно ст.62 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»Уряд уповноважений розяснювати порядок застосування цього закону, що не є тотожним рішенню Уряду про встановлення розміру пенсійних виплат особам, постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції повинен був враховувати, що виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, при розрахунку державної та додаткової пенсій передбачених статтями 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого в законі про Державний бюджет України на відповідний рік, із якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Крім того, однією із підстав для відмови судом першої інстанції в задоволені вимог позивача, став зміст частини 3 статті 28 Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», згідно якого мінімальний розмір пенсії за віком, що визначений абзацом 1 частини 1 цієї статті застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.

Однак, положення ч.3 ст.28 Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», на думку колегії суддів, не є перешкодою для застосування величини (мінімального розміру пенсії за віком) при обрахуванні інших пенсій чи доплат пов'язаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого крім передбаченого частиною 1 цієї статті мінімального розміру пенсії за віком.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що зміст ч.3 ст.28 Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»не може бути підставою для відмови в реалізації громадянами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, конституційної гарантії та права на отримання пенсії і щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком.

При вирішенні вимог позивача про захист його прав на отримання пенсії у визначеному законом розмірі в період 2009 р., які судом не розглядалися та не вирішувалися по суті, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік»Кабінету Міністрів України надано право у 2009 році встановлювати розміри виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами.

Названа норма передбачає встановлення в абсолютних сумах розмірів лише тих виплат, вихідним критерієм розрахунку яких є розмір мінімальної заробітної плати. Відповідно її дія не поширюється на спірні відносини, оскільки розмір зазначених виплат згідно із Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» залежить від розміру мінімальної пенсії за віком.

У період 2009 р. та 2010 р. законодавцем не вносилося змін до редакції статей 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та не змінилися обставини, що слугували підставою для призначення позивачу як потерпілому внаслідок Чорнобильської катастрофи та інваліду 1-ї групи державної та додаткової пенсій відповідно до наведених норм Закону.

Встановивши факт протиправності дій відповідача по неналежному пенсійному забезпеченню позивача, та з урахуванням того, що відповідач до наступного часу наполягає на тому, що позивачу не може виплачуватися державна пенсія у розмірі 10 мінімальних пенсій за віком і додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірі 100 процентів мінімальної пенсії за віком колегія суддів дійшла висновку про необхідність відповідно до приписів ст.11 КАСУ, вийти за межі заявлених позивачем вимог в частині визначення періоду, за який відповідач в результаті порушення прав позивача недоплатив останньому суму державної та додаткової пенсії відповідно до вимог статей 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Необхідність у даному випадку вийти за межі заявлених вимог для повного захисту прав та інтересів позивача, про захист яких він просить, повязана з наступними обставинами.

Відповідачем до наступного часу допускається протиправність у тих правовідносинах, що вже розпочалися та ще не завершилися на момент розгляду справи, тобто у відносинах по пенсійному забезпеченню позивача зі статусом потерпілого внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії та інваліда І групи. Відповідач в своїй діяльності керується не нормами Закону, дія якого відновлена рішенням Конституційного Суду України № 10-р від 22.05.2008 р., а підзаконними нормативними актами.

Відповідно до приписів ст.19 Конституції України, відповідач, як субєкт владних повноважень, на який державою покладено виконання певних функцій, а також його посадові особі зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведене свідчить про наявність підстав для зобовязання судом відповідача донарахувати та виплатити позивачу заборгованість по виплаченій у меншому ніж визначено законом державній та додатковій пенсії за період з 01.06.2008 року по 30.10.2010 р., тобто по день постановлення апеляційним судом рішення у цій справі. А також, для зобовязання відповідача призначити та нараховувати позивачу державної та додаткової пенсій відповідно до вимог ст.50 та ч.4 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з застосуванням визначеної ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» величини (мінімального розміру пенсії за віком)

Таким чином, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до постановлення незаконного рішення у справі, є підставою для скасування постанови суду першої інстанції, з прийняттям нової постанови про задоволенні вимог позивача.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, ст.202, ст.205, ст.207 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2009 року - скасувати.

Задовольнити позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.Павлограді Дніпропетровської області

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м.Павлограді Дніпропетровської області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 державної та додаткової пенсії, як потерпілому внаслідок Чорнобильської катастрофи та інваліду 1 групи, внаслідок захворювання, повязаного з наслідками Чорнобильської катастрофи, у розмірах менших ніж встановлено ст.50 та ч.4 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в м.Павлограді Дніпропетровської області призначити та нараховувати ОСОБА_1, як потерпілому внаслідок Чорнобильської катастрофи та інваліду 1 групи, внаслідок захворювання, повязаного з наслідками Чорнобильської катастрофи, починаючи з 01 червня 2008 року: державну пенсію відповідно до вимог ч.4 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи із розміру 10 мінімальних пенсій за віком для непрацездатних громадян та з застосуванням визначеної ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» величини (мінімального розміру пенсії за віком).

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в м.Павлограді Дніпропетровської області призначити та нараховувати ОСОБА_1, як потерпілому внаслідок Чорнобильської катастрофи та інваліду 1 групи, внаслідок захворювання, повязаного з наслідками Чорнобильської катастрофи, починаючи з 01 червня 2008 року: щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 100 процентів мінімальної пенсії за віком, відповідно до вимог ст.50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»та з застосуванням визначеної ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» величини (мінімального розміру пенсії за віком).

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в м.Павлограді Дніпропетровської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1, починаючи з 01 червня 2008 року по 30 вересня 2010 року, державної пенсії та додаткової пенсії, розрахованих у відповідності до вимог ст.50 та ч.4 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як потерпілому внаслідок Чорнобильської катастрофи та інваліду 1 групи, внаслідок захворювання, повязаного з наслідками Чорнобильської катастрофи, виходячи з розрахунку державної пенсії у розмірі 10 мінімальних пенсій за віком для непрацездатних громадян та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю з розрахунку 100 процентів мінімальної пенсії за віком дорівнюючої прожитковому мінімуму, встановленому ч.1 ст.28 Закону України «Про прожитковий мінімум», та за відрахунком виплачених у зазначений період сум державної та додаткової пенсій.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту ї проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, визначені ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України

Головуючий: С.В. Сафронова

Суддя: В.Ю. Поплавський

Суддя: С.А. Уханенко