Справа № 38627/09
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2010-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" липня 2010 р. справа № 2а-946/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Сафронової С.В.

суддів: Поплавського В.Ю. Уханенка С.А.

при секретарі судового засідання: Близнюк Т.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ?Центру по нарахуванню і виплаті допомог та здійсненню контролю за правильністю призначення та виплати пенсій і цільових грошових допомог Дніпропетровської обласної державної адміністрації на постанову Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 22 вересня 2009 року

у адміністративній справі № 2а-9461/09 за позовом ОСОБА_1 до Центру по нарахуванню і виплаті допомог та здійсненню контролю за правильністю призначення та виплати пенсій і цільових грошових допомог Дніпропетровської обласної державної адміністрації та Головного управління праці та соціального захисту населення у Дніпропетровській області про стягнення недоплаченої щомісячної соціальної допомоги, -

В с т а н о в и л а :

У липня 2009 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Головного управління праці та соціального захисту населення у Дніпропетровській області та Центру по нарахуванню і виплаті допомог та здійсненню контролю за правильністю призначення та виплати пенсій і цільових грошових допомог Дніпропетровської обласної державної адміністрації про стягнення недоплаченої йому за 2009 рік щорічної разової грошової допомоги до 5 травня в сумі 3922,00 грн.

Постановою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 22 вересня 2009 року позов ОСОБА_1 задоволено та стягнуто з Центру по нарахуванню і виплаті допомог та здійсненню контролю за правильністю призначення та виплати пенсій і цільових грошових допомог Дніпропетровської обласної державної адміністрації на користь позивача суму боргу щодо виплати щорічної разової допомоги за 2009 рік у розмірі 3922 грн. На користь держави цим рішення суду стягнуто з Центру по нарахуванню і виплаті допомог та здійсненню контролю за правильністю призначення та виплати пенсій і цільових грошових допомог Дніпропетровської обласної державної адміністрації витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 7,50 грн.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, Центр по нарахуванню і виплаті допомог та здійсненню контролю за правильністю призначення та виплати пенсій і цільових грошових допомог Дніпропетровської обласної державної адміністрації подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права, і відмовити у задоволені вимог позивача.

Заслухавши пояснення сторін, що зявилися в судове засідання за викликом суду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі п.3 ч.1 ст.198, п.4 ч.1 ст.202 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається, що позивач має пільги встановлені для ветеранів війни - інвалідів війни, що підтверджується відповідним посвідченням (а.с. 3).

Статтею 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»передбачено, що щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком. Наведена норма Закону на період виникнення спірних правовідносин діла саме в зазначеній редакції.

Призначення та виплата соціальної допомоги, компенсацій та інших соціальних виплат, установлених законодавством, здійснюються органами праці та соціального захисту населення за місцем проживання їх отримувача, які діють відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.05.2007 р. № 790 «Про затвердження типових положень про Головне управління праці та соціального захисту населення обласної, Київської міської, управління праці та соціального захисту населення Севастопольської міської і про управління праці та соціального захисту населення районної, районної у м. Києві та Севастополі державної адміністрації».

Згідно із зазначеними положеннями Головне управління праці та соціального захисту населення обласної, Київської міської державної адміністрації, управління праці та соціального захисту населення Севастопольської міської державної адміністрації відповідно до покладених на них завдань, зокрема, проводять роботу з надання державної соціальної допомоги і підтримки малозабезпеченим громадянам; здійснюють контроль за правильністю і своєчасністю призначення та виплати допомоги, компенсацій та інших соціальних виплат, виконанням інших заходів соціального захисту населення; координують і контролюють роботу підрозділів з нарахування і виплати допомоги, компенсацій та інших соціальних виплат; спрямовують і контролюють роботу управлінь праці та соціального захисту населення районних, районних у містах Києві та Севастополі держадміністрацій.

Одним із безпосередніх завдань управлінь праці та соціального захисту населення районної, районної у містах Києві та Севастополі державної адміністрації є призначення та виплата соціальної допомоги, компенсацій та інших соціальних виплат, установлених законодавством.

Відповідно до ст.17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12 - 16 цього Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення через відділення зв'язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

Відповідно до п.7 Типових положень про Головне управління праці та соціального захисту населення обласної, Київської міської, управління праці та соціального захисту населення Севастопольської міської і про управління праці та соціального захисту населення районної, районної у мм. Києві та Севастополі державної адміністрації затверджених постановою КМУ від 30 травня 2007 р. N 790 управління відповідно до покладених на нього завдань: організовує в межах своєї компетенції роботу з надання пільг пенсіонерам, інвалідам, ветеранам війни та праці, одиноким непрацездатним громадянам, забезпечує надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива;

Отже, в даному випадку позовні вимоги ОСОБА_1 безпосередньо стосуються Управління праці та соціального захисту населення за місцем його проживання, на якого державою покладено обов'язок щодо нарахування та вчинення дій по виплаті соціальної допомоги позивачеві відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», тому саме Головне управління праці та соціального захисту населення у Дніпропетровській області виступає належним відповідачем у даній справі.

За таких обставин, суд першої інстанції помилково поклав обовязки по відновленню прав позивача на Центр по нарахуванню і виплаті допомог та здійсненню контролю за правильністю призначення та виплати пенсій і цільових грошових допомог Дніпропетровської обласної державної адміністрації, хоча в дійсності зазначена особа проводить виплату вже раніше нарахованих ГУПСЗН сум допомоги, діючи при цьому в межах сум, нарахованих територіальним органом праці та соціального захисту.

Оскільки позивачем при зверненні до суду Головне управління праці та соціального захисту населення у Дніпропетровській області зазначено відповідачем, в апеляційний суд на виправлення помилки суду першої інстанції залучив ГУПСЗН у Дніпропетровській області до участі у справі в якості відповідача, колегія суддів вважає, що наведена помилка суду може бути виправлення судом апеляційної інстанції без направлення справи до того ж суду на новий розгляд.

З огляду на те, що право позивача, як учасника війни інваліда війни 2 групи, отримувати щорічну разову допомогу до 5 травня - відповідачами у цій справі не оспорюється, а предметом спору є розмір разової щорічної допомоги, яка повинна була бути нарахована та виплачена позивачу до 5 травня 2009 року, колегія суддів при апеляційному перегляді даної справи вважає за необхідне акцентувати увагу на двох питаннях: це пріоритетність застосування до спірних правовідносин нормативних актів, що приймалися як законодавчим органом так і урядом України: а також про протиправність дій або бездіяльності відповідача у цій справі субєкта владних повноважень.

За результатом аналізу обставин справи та визначених у ч.3 ст.2 КАС України критеріїв щодо протиправності дій відповідача, який у даній справі виконує покладені на нього державою владно-управлінські повноваження у сфері соціального захисту та матеріального забезпечення учасників війни інвалідів війни, колегія суддів дійшла висновку про умисне ігнорування Головним управлінням праці та соціального захисту населенні у Дніпропетровській області положень рішення Конституційного Суду України № 10-рп від 22.05.2008 р., яким після визнання неконституційними деяких положень Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»частина 5 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»була повернута у попередню редакцію і у період 2009 року визначений вказаною нормою розмір разової щорічної допомоги до 5 травня для учасників війни інвалідів війни 2 групи не змінювався.

Протиправність дій відповідача підтверджується протидією позивачу у реалізації прав на отримання визначеної Законом разової щорічної допомоги до 5 травня, ігноруванням на протязі тривалого часу вимог ч.5 ст. Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», письмовою відповіддю про розмір виплати з 01.07.2008 р. у сумі 544 грн. (а.с.4) і введення тим самим в оману позивача щодо його прав та чинності Закону, за яким він має право отримати щорічно до 5 травня разову допомогу у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком.

При цьому, колегія суддів зазначає, що хоча до повноважень відповідача ГУПСЗН і не відносяться питання перерозподілу видатків з бюджету та встановлення їх граничного обсягу з урахуванням пріоритетних напрямів своєї діяльності, в тому числі щодо спрямування бюджетних коштів поза встановленого граничного обсягу видатків, але відповідач бере безпосередню участь в розроблені головним розпорядником бюджетних коштів бюджетних запитів щодо виділення необхідних коштів (бюджетного асигнування) для забезпечення дотримання законодавства про соціальний захист населення, в тому числі шляхом складання проектів кошторисів, надання пропозицій.

Відповідачем у цій справі Головним управлінням праці та соціального захисту населенні у Дніпропетровській області не надано до суду будь-яких доказів того, що ним були вчинені всі залежні від нього заходи щодо забезпечення виплати позивачу за 2009 р разової допомоги до 5 травня у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, а порушення прав позивача відбулося не за вини ГУПСЗН у Дніпропетровській області.

Разом з тим, другим відповідачем у цій справі Центром по нарахуванню і виплаті допомог та здійсненню контролю за правильністю призначення та виплати пенсій і цільових грошових допомог Дніпропетровської обласної державної адміністрації в судовому засіданні апеляційної інстанції було надано лист ГУПСЗН у Дніпропетровській області від 18.03.2009 р. № 1031/09-0711 за змістом якого начальникам місь (рай) управлінням праці та соціального захисту населення та начальнику Центру пропонувалося до 23.03.2009 р. надати заявку на фінансування щодо виплати разової грошової допомоги до Дні Перемоги за конкретною формою, в п.1.2. якої зазначено про виплату інвалідам війни 2 групи 430 грн.

Вищенаведене підтверджує не тільки протиправність дій ГУПСЗН у Дніпропетровській області, а й свідчить про відсутність у Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат достатніх повноважень на виконання покладених судом першої інстанції обовязків щодо виплати позивачу суми заборгованості по допомозі до 5 травня.

Типовим положенням про Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 25.04.2006 року № 147, до функцій Центру відноситься підготовка виплатних документів на виплату всіх видів соціальних допомог. Встановлення розміру таких допомог, проведення перерахунку щорічної разової грошової допомоги не входить до компетенції Центру. Отже, Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат не може бути належним відповідачем по заявленим вимогам.

При вирішенні питання пріоритетності нормативних актів, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, колегі судді виходить з наступного

Згідно зі статтею 75 Конституції України Верховна Рада України є єдиним органом законодавчої влади в Україні.

Конституція України не встановлює пріоритету застосування того чи іншого закону, в тому числі залежно від предмета правового регулювання. Немає також закону України, який би регулював питання подолання колізії норм законів, що мають однакову юридичну силу.

Водночас Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини рішення від 3 жовтня 1997 року № 4-зп у справі про набуття чинності Конституцією України зазначив: «Конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше».

За змістом частини третьої статті 150 Конституції України рішення Конституційного Суду України є обов'язковими до виконання на території України.

Отже, за наявності декількох законів, норми яких по-різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах суди повинні застосовувати положення закону з урахуванням дії закону в часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше.

Згідно до ст.71 Закону України «Про державний бюджет України на 2009 рік» Кабінету Міністрів України надано право встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами.

З наведеного вбачається, що Закон України «Про державний бюджет України на 2009 рік» не встановлює конкретний розмір разової грошової допомоги до 5 травня, а надає право Кабінету Міністрів України встановлювати розміри соціальних виплат, розмір яких залежить від мінімальної заробітної плати, а не від мінімальної пенсії за віком, як це передбачено ст.ст. 12-15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Тобто Законом України «Про державний бюджет України на 2009 рік» Кабінету Міністрів України не надано права встановлювати розмір соціальних виплат, розмір яких визначено ст..ст. 12-15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Між тим, Кабінет Міністрів України своєю постановою № 211 від 18 березня 2009 року «Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується у 2009 році відповідно до Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у 2009 році встановив виплату разової грошової допомоги, передбаченої вказаним Законом у таких розмірах: інвалідам війни І групи - 540 грн.; інвалідам війни II групи - 430 грн.; інвалідам війни III групи-380 грн.

Проте, виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні даного спору, застосуванню підлягає саме ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а не Постанова Кабінету Міністрів України № 211 від 18 березня 2009 року «Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується у 2009 році відповідно до Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань».

За таких обставин та з урахуванням вимог ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», відповідач по справі повинен виплатити позивачу щорічну допомогу із сум мінімальної пенсії за віком на момент виплати.

Таким ином, вихідним критерієм розрахунку допомоги позивачу до 5 травня - виступає мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно зі ст..28 Закону №1058-ІV встановлюється в розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Положення частини 3 статті 28 Закону №1058-ІV, на думку колегії суддів, не є перешкодою для застосування зазначеної величини (мінімального розміру пенсії за віком) для розрахунку інших пов'язаних з нею пенсій чи доплат, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого мінімального розміру пенсії за віком, крім передбаченого ч. 1 цієї статті.

Відповідно до ст.54 Закону України «Про державний бюджет України на 2009 рік», у 2009 році прожитковий мінімум на одну особу та для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, встановлений в розмірах, що діяли у грудні 2008 року

Згідно до ст.58 Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік» прожитковий мінімум на одну особу, в розрахунку на місяць, для осіб, які втратили працездатність в грудні 2008 року становила 498 гривень.

Виходячи з наведеного, у 2009 році позивач повинен був отримати суму разової щорічної допомоги до 5 травня у розмірі 3984 гривень (498 х 8= 3984).

Враховуючи, що в квітні 2009 року позивачу виплачено разову щорічну грошову допомогу до 5 травня в розмірі 430 гривень, то виплаті підлягає недоплачена сума щорічної разової грошової допомоги 3554 гривень (3984-430= 3554).

Таким чином, на підставі вищенаведеного, через порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційна скарга Центру по нарахуванню підлягає частковому задоволенню, а постанова суду скасуванню, з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 частково

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, п.4 ч.1 ст.202, ст..205, ст.207 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Центру по нарахуванню і виплаті допомог та здійсненню контролю за правильністю призначення та виплати пенсій і цільових грошових допомог Дніпропетровської обласної державної адміністрації задовольнити частково.

Постанову Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 22 вересня 2009 року скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління праці та соціального захисту населення у Дніпропетровській області щодо нарахування ОСОБА_1 щорічної разової допомоги до 5 травня за 2009 рік у розмірі меншому ніж це визначено п.27 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»

Зобовязати Головне управління праці та соціального захисту населення у Дніпропетровській області донарахувати та забезпечити виплату ОСОБА_1 недоотриману ним суму разової щорічної допомоги до 5 травня за 2009 рік, розраховану виходячи із розміру визначеному п.27 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»як інваліду війни другої групи восьми

У задоволені іншої частини позову ОСОБА_1 - відмовити

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду України протягом двох місяців з дня виготовлення її тексту у повному обсязі.

Повний текст постанови виготовлено 20 липня 2010 року

Судді: Сафронова С.В.

ОСОБА_2Ю

ОСОБА_3