Справа № 2-а-363/11
Суддя: Потапов О. О.
Дата ухвалення: 2011-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Віньковецький районний суд
Справа № 2-а-363/11
П О С Т А Н О В А

Іменем України

01.04.2011 року

Віньковецький районний суд Хмельницької області в особі судді Потапова О. О. , розглянувши у порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Віньковецькому районі про стягнення підвищення до пенсії як "Дітям війни", згідно ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни",-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України у Віньковецькому районі Хмельницької області, у якому просить дії Управління Пенсійного фонду України у Віньковецькому районі щодо відмови в перерахунку пенсії стосовно щомісячного підвищення , як дитині війни згідно вимог Закону України « Про соціальний захист дітей війни» - неправомірними та зобовязати відповідача вчинити дії по нарахуванню та виплаті щомісячного підвищення до пенсії як дитині війни, відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком з врахуванням раніше виплачених сум за період з 01.09.2011 року по день припинення права на таку допомогу..

Ухвалою судді від 18.03.2011 року позовні вимоги позовні позивачки про зобовязання відповідача вчинити дії по нарахуванню та виплаті щомісячної державної соціальної допомоги відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»в розмірі 30 % мінімальної пенсії за період з 01.09.2010 року по 14.09.2010 року включно залишені без розгляду на підставі ст.. 99 КАС України , оскільки позивачем було пропущено встановлений законом строк звернення до суду щодо позовних вимог у цій частині.

18.03.2011 року відповідачу були вручені копія ухвали про відкриття скороченого провадження разом з копією позовної заяви та доданих до неї документів.

Відповідачем суду надано письмове заперечення проти позову, в яких він вважає позовні вимоги необґрунтованими та просить відмовити у позові, оскільки виплата підвищення до пенсії як дитині війни позивачу виплачується на підставі постанови Кабінету Міністрів України №530 від 28.05.2008 року, яка є обовязковою до виконання Управлінням пенсійного Фонду.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності та зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, суд дійшов, що позов підлягає до задоволення в межах позовної давності, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1 Закону України „ Про соціальний захист дітей війни дитина війни - це особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років.

Судом встановлено, що позивачка є дитиною війни, зазначені обставини відповідачем не оспорюються та підтверджуються наявними в матеріалах справи паспортними даними та копією пенсійного посвідчення.

Згідно ст. 6 Закону України „ Про соціальний захист дітей війни дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків пенсії за віком.

Законом України „ Про Державний бюджет України на 2007 рік дію ст. 6 Закону України „ Про соціальний захист дітей війни було призупинено.

Разом з тим, рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року в справі за конституційним поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень Закону України „ Про Державний бюджет України на 2007 рік у тому числі і цю норму Закону України „ Про державний бюджет України на 2007 рік , якою було призупинено дію ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни було визнано такою, що не відповідає Конституції України.

Зазначене рішення Конституційного Суду України в цій справі має преюдиційне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, що виникли внаслідок дій положень статей зазначених законів України.

Аналогічне положення містить і рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 65 розділу І, пунктів 61, 62, 63, 66 розділу ІІ, пункту 3 розділу ІІІ Закону України „ Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України і 101 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 67 розділу І, пунктів 14, 622, 24100 розділу ІІ Закону України „ Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України) визначено, що ухвалюючи Рішення від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян), Конституційний Суд України звернув увагу Верховної Ради України, Президента України, Кабінету Міністрів України на необхідність додержання положень статей 1, 3, 6, 8, 19, 22, 95, 96 Конституції України, статей 4, 27, частини другої статті 38 Кодексу при підготовці, прийнятті та введенні в дію закону про Держбюджет. Ця рекомендація ґрунтувалася на правових позиціях Суду, висловлених у зазначеному Рішенні, відповідно до яких: стаття 38 Кодексу конкретизує вимоги частини другої статті 95 Конституції України щодо змісту закону про Держбюджет; у сукупності вказані статті Кодексу і Конституції України визначають вичерпний перелік правовідносин, які повинні регулюватися законом про Держбюджет встановлення тільки доходів та видатків держави на загальносуспільні потреби, а тому закон про Держбюджет не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обовязків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України (абзаци четвертий, пятий, шостий, восьмий пункту 4 мотивувальної частини). У звязку з цим Конституційний Суд України дійшов висновку, що „ зупинення законом про Державний бюджет України дії інших законів України щодо надання пільг, компенсацій і гарантій, внесення змін до інших законів України, встановлення іншого (додаткового) правового регулювання відносин, ніж передбачено законами України, не відповідає статтям 1, 3, частині другій статті 6, частині другій статті 8, частині другій статті 19, статтям 21, 22, пункту 1 частини другої статті 92, частинам першій, другій, третій статті 95 Конституції України (абзац перший пункту 5 мотивувальної частини).

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

В 2010 2011 роках в законодавчому порядку обмеження щодо надбавки дітям війни не встановлювались.

Статтею 70 Закону України «Про державний бюджет на 2010 рік»Кабінету Міністрів України надано право у 2010 році встановлювати розміри соціальних виплат , які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами. Названа норма передбачає встановлення в абсолютних сумах розмірів лише тих витрат, вихідним критерієм розрахунку яких є розмір мінімальної заробітної плати. Відповідно її дія не поширюється на спірні відносини, оскільки розмір зазначених соціальних виплат згідно із Законом «Про соціальний захист дітей війни»залежить від мінімальної пенсії за віком.

Отже, нарахування та виплата у 2010-2011 роках дітям війни підвищення до пенсії або щомісячного грошового довічного утримання чи державної соціальної допомоги , що виплачується замість пенсії, повинні здійснюватись відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»з урахуванням ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування ».

Оскільки, ОСОБА_1 , як дитині війни, передбачено довічну щомісячну законну надбавку до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, відповідачем вона протиправно у межах шестимісячного строку позовної давності виплачувалась і виплачується в неповному обсязі. Тому для захисту законних прав ОСОБА_1 , суд вважає за необхідне визнати дії відповідача протиправними щодо відмови в перерахунку підвищення пенсії позивачці, як дитині війни та невиплати даного підвищення в повному обсязі та зобовязати Управління Пенсійного фонду України у Віньковецькому районі Хмельницької області перерахувати та виплатити позивачці пенсію з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»у межах шестимісячного строку позовної давності - з 15.09.2010 року по 14.03.2011 року - з урахуванням раніше виплачених позивачу сум та щомісячно здійснювати нарахування і виплату йому підвищення до пенсії, передбаченої ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»з розміру, встановленого ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»,- 30% мінімальної пенсії за віком - починаючи з дня звернення до суду і по день припинення такого права, оскільки право ОСОБА_1 на таку соціальну допомогу не зникло, а продовжує існувати.

Відповідно до ст.11 КАС України, суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

За наведених обставин суд приходить до висновку, що з 15.09.2010 року по день припинення права на таку допомогу позивачка має право на отримання спірної надбавки до пенсії.

Відповідно до пп. 6 п. 2.2 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах в містах, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.04.2002 року №8-2, Управління відповідно до покладених на нього завдань призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до чинного законодавства. З даної норми вбачається, що нарахування і виплата пенсійних виплат належить до компетенції органів Пенсійного фонду України, суд не повноважний визначати розміри таких виплат, а може лише зобовязати Управління провести їх нарахування та виплату.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України і доплату до пенсії повинно здійснювати Управління Пенсійного Фонду України у Віньковецькому районі Хмельницької області, яке є відповідачем по справі.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача на відсутність бюджетного фінансування, оскільки реалізація особою права, що повязане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань. Суд вважає, що Управління Пенсійного фонду України у Віньковецькому районі Хмельницької області порушило норми права, які регулюють спірні правовідносини, а тому слід визнати такі дії незаконними і зобовязати відповідача діяти відповідно до закону.

Керуючись ст.ст. 8, 46, 55 Конституції України, ст.ст. 1, 6, 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року, рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року, ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 9, 11, 70-71, 159-163, 1832, 256 КАС України суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України у Віньковецькому районі Хмельницької області щодо відмови в перерахунку підвищення пенсії ОСОБА_1, як дитині війни - протиправними.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України у Віньковецькому районі Хмельницької області вчинити дії по нарахуванню та виплаті ОСОБА_1 підвищення до пенсії в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з урахуванням ст..28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування » за період з 15 вересня 2010 року по день припинення права на таку допомогу, з врахуванням раніше виплачених позивачу сум за вказаний період .

Постанова у межах стягнення суми за один місяць підлягає негайному виконанню.

Постанова за результатами скороченого провадження може бути оскаржена в апеляційному порядку сторонами, а також іншими особами у звязку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обовязки.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії постанови до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Віньковецький районний суд.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя О. О. Потапов