Справа № 34928/09
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2010-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" березня 2010 р. справа № 2а-372/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Сафронової С.В.

суддів: Поплавського В.Ю. Уханенка С.А.

розглянувши в письмовому провадженні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради м.Кривого Рогу на постанову Центрально-Міського районного суду міста ОСОБА_1 від 10 вересня 2009 року

у адміністративній справі № 2а-372/09 за позовом ОСОБА_2 до управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради м.Кривого Рогу про визнання дій неправомірними та зобовязання виконати перерахунок недоплаченої суми щорічної одноразової допомоги на оздоровлення, -

в с т а н о в и л а :

Постановою Центрально-Міського районного суду міста ОСОБА_1 від 10 вересня 2009 року позов ОСОБА_2 задоволено частково, визнано неправомірними дії управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради м.Кривого Рогу стосовно відмови у перерахунку позивачу сум одноразової допомоги на оздоровлення та зобовязано відповідача нарахувати та виплати недоплачену за період 2006, 2007, 2008, 2009 роки суму щорічної одноразової допомоги на оздоровлення на користь (помилково зазначеного судом) ОСОБА_3 у відповідності з вимогами встановленими п.27 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»виходячи із розрахунку 5-ти мінімальних пенсій за віком.

З зазначеною постановою не погодився відповідач та подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволені позову ОСОБА_2 у повному обсязі.

На обґрунтування апеляційної скарги відповідач вказує на те, що фінансування витрат, повязаних з виконанням вимог статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», здійснюється за рахунок державного бюджету, а будь-які видатки на загальносуспільні потреби визначаються виключно Законом України Про Державний бюджет. На думку відповідача згідно постанови Кабінету Міністрів України від 20.09.2005 р. № 936, якою затверджено Порядок використання коштів державного бюджету для виконання програм, повязаних із соціальним захистом громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, головним розпорядником коштів держаного бюджету є Міністерство праці та соціальної політики України, розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня є управління праці та соціального захисту населення облдержадміністрації, а районні, міські управління праці та соціального захисту населення є розпорядником бюджетних коштів третього рівня, тому управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Жовтневої районної у місті ради м.Кривого Рогу діяло на підставі Закону і здійснювало виплату лише тих коштів, що надходять на рахунок управління на підставі кошторисів, затверджених головним управлінням праці та соціального захисту населення у Дніпропетровській області та у розмірах, зазначених постановою Кабінету Міністрів України.

Крім того, апеляційна скарга відповідача мотивована неврахування судом першої інстанції того, що визнання Рішеннями Конституційного Суду України № 6-рп/2007 та № 10-рп/2008 положень Законів України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»та «Про Державний бюджет України на 2008 рік»не надає права на виплату допомоги позивачу в розмірі пяти мінімальних пенсій, а розміри соціальних виплат встановлюються Кабінетом Міністрів України в залежності від розміру мінімальної заробітної плати в абсолютних сумах в межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами. Суттєвим процесуальним порушенням відповідач також вважає не врахуванням судом вимог ст.ст.99,100 КАС України та пропущення позивачем строку звернення до суду за захистом своїх прав.

Разом з тим, право позивача на одержання щорічної допомоги на оздоровлення як інваліда Чорнобильської катастрофи 2-ї групи - відповідачем не оспорюється.

При перегляді справи в апеляційному порядку колегією суддів встановлено, що предметом спору по даній справі є протиправність дій територіального органу праці та соціального захисту населення щодо нарахування та виплати позивачу щорічної грошової допомоги на оздоровлення за період 2006-2009 р.р у розмірах менших, ніж це визначено ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»та відновлення права позивача на

отримання цього виду допомоги у визначеному законом розмірі.

Перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач має статус постраждалого від наслідків Чорнобильської катастрофи першої категорії, а інвалідність позивача другої групи повязана з захворюванням, яке сталося у звязку з виконанням обовязків військовослужбовця по ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи на ЧАЕС.

Задовольняючи позов суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що позивач користується правами та пільгами, передбаченими Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у тому числі і визначеним статтею 48 цього Закону правом на отримання щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі пяти мінімальних заробітних плат на момент виплати.

Проте, правильно встановивши обставини у справі, суд першої в резолютивній частині суд зобовязав відповідача донарахувати та виплатити позивачу (але з помилковим зазначенням прізвища іншої особи) допомогу на оздоровлення, розмір якої на думку суду повинен бути визначений у відповідності з вимогами встановленими п.27 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»виходячи із розрахунку 5-ти мінімальних пенсій за віком.

У звязку з помилковим застосуванням судом першої інстанції при вирішенні спору у даній справі норм матеріального права, що є підставою для скасування судового рішення, колегія суддів вважає за необхідне проаналізувати обставини спору та навести положення чинного законодавства, яким регулюються спірні правовідносини

Так, позивач, як особа зі статусом особи, постраждалої від наслідків Чорнобильської катастрофи першої категорії і як інвалід другої групи по захворюванню, повязаному з виконанням обовязків військовослужбовця по ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи на ЧАЕС - користується правом отримувати щорічну допомогу на оздоровлення відповідно до вимог ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що складає (на час вирішення спору) пять мінімальних заробітних плат

У період 2006-2009 року відповідачем виплачувалася позивачу щорічна допомога на оздоровлення відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.2005 р. у твердій грошовій сумі, що складало по 120 грн. щорічно

У квітні 2009 р. позивач зверталася до відповідача із заявою про перерахунок компенсаційних виплат на оздоровлення відповідно до положень статті 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період 2005-2008 р.р. (а.с.15-16), на яку отримав відповідь (а.с.17) лист з розясненням чинного законодавства, яким було зумовлено виплату позивачу допомоги на оздоровлення у розмірі по 120 грн. щорічно та поясненням умов виплати вказаної допомоги відповідно до розмірів, визначених статтею 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що фактично є відмовою позивачу у донарахуванні виплаті сум допомоги на оздоровлення

Відповідно до ст.19 Конституції України суб'єкти владних повноважень зобов'язані діяти лише на підставі та в межах наданих повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та іншими Законами України.

Відповідно п. 2 Постанови КМУ "Про затвердження Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 20.09.2005 року № 936 розпорядниками бюджетних коштів вищого рівня за програмами визначаються Міністерство праці та соціальної політики АРК, головні управління праці та соціального захисту населення обласних, головне управління соціального захисту населення Київської міської, управління праці та соціального захисту населення районних (міських) держадміністрацій, виконкомів міських, районних у містах рад, Фонд соціального захисту інвалідів.

Згідно п.п. 3.4 Постанови встановлено, що нарахування та виплати компенсацій, допомоги певних видів, передбачених Законом України «Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»проводиться управліннями праці та соціального захисту населення районних (міських) держадміністрацій, виконкомів міських, районних у містах рад.

За наведених обставин, обов'язок щодо виплати спірних сум покладено саме на органи територіальні органи праці та соціального захисту населення і стягнення заборгованості з виплат допомоги на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи повинні здійснюватись з рахунків відповідних управлінь праці та соціального захисту населення.

На час виплати позивачу спірної суми за 2006 рік діяли обмеження ст.48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлені Законом України «Про Державний бюджет України на 2006 р.», а на час виплати у лютому 2007 року допомоги за 2007 рік діяли обмеження ст.48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлені Законом України «Про Державний бюджет України на 2007 р.»

Наведені обставини свідчить про правомірність відповідача при виплаті позивачу сум на оздоровлення за 2006 р. з застосуванням норми Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 р.» щодо обмеження реалізації ст.48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», які не були визнані неконституційними і підлягали застосуванню розміри виплат, визначені постановкою КМУ № 562.

Обмеження у застосуванні відповідачем положень 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», діяли у період з 01.01.2007 р. та до 09.07.2007 р., тобто до дня винесення Конституційним Судом України рішення № 6-рп, яким були визнані неконституційними положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 р.».

Відповідно, на час виплати відповідачем у лютому 2007 року допомоги позивачу на оздоровлення дійсно підлягали застосуванню розміри виплат, визначені постановкою КМУ № 562.

За наведених обставин, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для визнання неправомірними дій посадових осіб Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської міськради м.Кривого Рогу щодо відмови позивачу у перерахунку та виплаті допомоги на оздоровлення за 2006 ріки та 2006 рік, у звязку з відсутністю права матеріальної вимоги позивача

Щодо вимог позивача про захист його прав отримати щорічну допомогу на оздоровлення за 2008 р. та 2009 р. у розмірі пяти мінімальних заробітних плат, як це визначено статтею 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», колегія суддів зазначає наступне.

Щорічна допомога на оздоровлення за 2008 рік була виплачена позивачу - у грудні 2008 року, тобто у період, коли положення ст.48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» були відновлені та діяли, у звязку з визнанням неконституційними положень Закону України «Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»

Так, Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-р/2008 визнано неконституційними з дня ухвалення цього рішення положення п.п.11 п.28 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», та відповідно відновлена дія статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»в редакції якої передбачено, що щорічна допомога на оздоровлення інвалідам II групи сплачується в розмірі пяти мінімальних заробітних плат, а розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2009 рік»№ 835-VI від 26.12.2008 р. не вносилося змін до статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», але статтею 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік»Кабінету Міністрів України у 2009 році надано право встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами.

Дослівно розуміючи зміст наведеної норми, Кабінет Міністрів України мав право встановлювати розміри соціальних виплат на 2009 рік, а не право застосовувати розмірі, які встановлювалися раніше постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року № 836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»та постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»

Оскільки Кабінет Міністрів України не використав у 2009 році надане йому право встановлювати розміри соціальних будь-яких рішень щодо визначення на цей рік сум щорічної допомоги особам, які є постраждалими внаслідок Чорнобильської катастрофи, колегія суддів вважає за неможливе застосування до даних спірних правовідносин положень статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік».

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що у період 2008 року та 2009 року стаття 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»діяла в редакції, що була відновлена рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-р/2008 і відповідач повинен був у 2008 році і 2009 році керуватися нормою Закону та нараховувати і виплатити позивачу допомогу на оздоровлення виходячи із розміру пяти мінімальних заробітних плат, встановленої на час виплати Законом України про Державний бюджет України на відповідний рік.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позивача про захист його прав за 2006-2007 р.р. та обґрунтованості вимог позивача про захист його прав за період 2008-2009 р.р., тобто на отримання допомоги на оздоровлення відповідно до статті 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що є підставою для скасування судового рішення першої інстанції в частині задоволення вимог позивача.

В частині відмови позивачу у задоволенні його вимог, постанова суду є обґрунтованою та законною, тому повинна бути залишена в силі

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, п.4 ч.1 ст.202, ст.207 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради м.Кривого Рогу задовольнити частково.

Постанову Центрально-Міського районного суду міста ОСОБА_1 від 10 вересня 2009 року скасувати в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2

Відмовити ОСОБА_2 у задоволені позову в частині визнання неправомірними дії управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради м.Кривого Рогу стосовно відмови у перерахунку у сум одноразової допомоги на оздоровлення за період 2006-2007 р.р. та в частині зобовязано управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради м.Кривого Рогу донарахувати і виплати недоплачену за 2006, 2007 роки суму щорічної одноразової допомоги на оздоровлення розраховану відповідно до статті 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»у розмірі пяти мінімальних заробітних плат.

Визнати протиправними дії управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради м.Кривого Рогу стосовно відмови ОСОБА_2 у перерахунку та виплаті недоотриманих сум одноразової допомоги на оздоровлення за період 2008-2009 р.р.

Зобовязати управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради м.Кривого Рогу донарахувати та виплати ОСОБА_2 недоплачену за 2008, 2009 роки суму щорічної одноразової допомоги на оздоровлення, розраховану відповідно до статті 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»у розмірі пяти мінімальних заробітних плат.

В іншій частині постанову Центрально-Міського районного суду міста ОСОБА_1 від 10 вересня 2009 року залишити без змін

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Судді: Сафронова С.В.

ОСОБА_4

ОСОБА_5