Справа № 18102/09
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2010-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" березня 2010 р. справа № 2а-45/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Сафронової С.В.

суддів: Руденко М.А. Уханенка С.А.

при секретарі судового засідання: Вигулярної Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Ленінської районної у місті Дніпропетровську ради на постанову Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 21 травня 2009 року

у адміністративній справі 2а-45/09 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Ленінської районної у місті Дніпропетровську ради про визнання дій неправомірними, -

в с т а н о в и л а :

Постановою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 21 травня 2009 року позов ОСОБА_1 задоволено частково, визнано протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Ленінської районної у місті Дніпропетровську ради щодо нарахування, призначення та виплати позивачці щомісячної державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, зобовязано відповідача донарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоотриману нею у період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року державну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі 1900,06 грн. та стягнуто з відповідача на користь позивачки судовий збір у сумі 3,40 грн.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог позивачки.

На обґрунтування апеляційної скарги Управління праці та соціального захисту населення Ленінської районної у місті Дніпропетровську ради посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке полягає у неврахуванні судом при вирішенні спору положень законодавства, чинного на час проведення відповідачем виплат позивачці допомоги по догляду за дитиною, а саме: ст.15 та п.3 розділу 7 «Прикінцевих положень» Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми», ст.43 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», п.14 ст.71 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік».

При перегляді справи в апеляційному порядку колегією суддів встановлено, що предметом спору по цій справі є дії територіального органу праці та соціального захисту населення щодо призначення, нарахування та виплати позивачці щомісячної державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період 2007-2008 р.р. у розмірах менших, ніж це визначено ст.43 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням».

З огляду на те, що позивачкою не оскаржується постанова суду першої інстанції в частині відмови у задоволені її вимог, колегія суддів керуючись вимогами статті 195 КАСУ вважає за можливе переглядати рішення суду лише в межах апеляційної скарги відповідача.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 у звязку з народженням 31 серпня 2006 року доньки, у звязку змінами до законодавства, яким регулюються дані правовідносини перебувала на обліку в Управління праці та соціального захисту населення Ленінської районної у місті Дніпропетровську починаючи з 01.04.2007 року як застрахована особа. У період 2007 року позивачці виплачувала допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку УПСЗН у розмірах менших, ніж це встановлено статтею 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми», що складало у період: з 01.04.2007 року по 31.07.2007 року в сумі 129,05 грн. щомісячно, з 01.08.2007 року по 31.10.2007 рік в сумі по 132, 64 грн. щомісячно, а з 01.10.2007 року по 31.10.2007 року - 140,05 грн., з 01.11.2007 року по 31.12.2007 рік по 144,10 грн. щомісячно

Задовольняючи позов суд першої інстанції прийняв до уваги розяснення рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року № 6рп/2007, яким положення абзацу 3 ч. 2 ст. 56 та п. 7 ст. Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

За наведених обставин, суд прийшов до висновку, що в даному випадку дії субєкта владних повноважень є протиправними та такими, що порушують права позивачки і для відновлення цих прав, при перерахунку допомоги позивачці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку слід керуватися вимогами ст. 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» № 2240-ІІІ від 18.01.2001 р.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції лише в частині визнання дій відповідача протиправними щодо виплати позивачці допомоги у період з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 р. в розмірах визначених Законом України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»та щодо підтвердження права позивачки на отримання щомісячної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у зазначений період в розмірах більших ніж їй виплачувалося відповідачем, оскільки це право підтверджено Рішенням Конституційного Суду України № 6-рп від 09.07.2007 р., яким визнані неконституційним положення п.14 ст.71 та ч.2 ст.56 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік», що встановлювали інший розмір виплати.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при вирішенні спору у цій справі помилково обрав не ту норму матеріального права, оскільки гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги з урахуванням складу сім'ї, її доходів та віку дітей і спрямований на забезпечення пріоритету державної допомоги сім'ям з дітьми у загальній системі соціального захисту населення встановлений Законом України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» № 2811, що є підставою для зміни постанови суду першої інстанції.

До таких висновків апеляційний суд прийшов виходячи з нижченаведеного

Відповідно до ст.1 «Про державну допомогу сім`ям з дітьми»громадяни України, в сім'ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України. А відповідно до ст.5 цього Закону встановлено, що всі види державної допомоги сім'ям з дітьми, крім допомоги у зв'язку з вагітністю та пологами жінкам, призначаються і виплачуються органами соціального захисту населення за місцем проживання батьків дитини.

Органи управління праці та соціального захисту населення, які працюють в умовах як централізованої, так і децентралізованої виплати коштів призначеної соціальної допомоги, пільг та компенсацій, у тому числі: державної допомоги сім'ям з дітьми - є органами виконавчої влади і, відповідно, їх діяльність має підпорядковуватись вимогам наведеної норми Конституції та вимогам Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», яким встановлено гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги з урахуванням складу сім'ї, її доходів та віку дітей і спрямований на забезпечення пріоритету державної допомоги сім'ям з дітьми у загальній системі соціального захисту населення.

За Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 2002 року № 256, виплата допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку здійснюється за рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам. Перерахування коштів допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку безпосередньо на рахунки населення здійснюють територіальні управління праці та соціального захисту населення з реєстраційних рахунків за кодом тимчасової функціональної класифікації видатків 090303 «Допомога на догляд за дитиною віком до 3 років».

Таким чином, оскільки функції з призначення, нарахування та виплати допомоги по догляду за дитиною згідно Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми»діючим законодавством покладено саме на органи праці та соціального захисту населення, який повинен діяти відповідно до положень Закону України «Про допомогу сімям з дітьми», висновки суду першої інстанції про застосування в спірних правовідносинах Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням»є помилковими.

Наведене також свідчить про безпідставність доводів апелянта стосовно неможливості залучення його по справі відповідачем і відсутності у нього обовязку донараховувати та виплатити позивачці починаючи з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року державної допомоги по догляду за дитиною

Оскільки вищезгадане рішення Конституційного суду України № 6-рп/2007 від 9 липня 2007 року має преюдиціальне значення, то в даних спірних правовідносинах підлягає застосуванню положення ст.15 Закону України «Про допомогу сімям з дітьми», на підставі якої після прийняття рішення Конституційного Суду України № 6-рп/07 від 09.07.2007 р., тобто після визнання неконституційними положень ст.ст.56, 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», відповідач зобовязаний був нараховувати позивачці допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років..

Обовязок відповідача забезпечити виконання ухваленого Конституційним Судом України рішення також випливає з положень ч.2 ст.70 Закону України «Про Конституційний Суд України» щодо порядку виконання рішень, висновків Конституційного Суду України.

Наведене повністю узгоджується з п.2 Рішення Конституційного Суду України № 15-рп/2000 від 14.12.2000 р. в якій зазначено, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані за Рішеннями Конституційного Суду України неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що відповідно до частини другої статті 152 Конституції України втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Помилковим рішення суду першої інстанції колегія суддів також вважає в частині визнання за відповідачем обовязку, оскільки у такий спосіб суд вийшов за межі своїх повноважень і вирішив питання, яке відноситься до компетенції субєкта владних повноважень

Враховуючи встановлений судом першої інстанції факт нарахування та виплати позивачці у період з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 р. щомісячної державної допомоги у розмірі нижчому, ніж це визначено законом, колегія суддів також вважає помилковим рішення суду першої інстанції в частині зобовязання відповідача донараховувати та виплатити позивачці конкретно визначену суму заборгованості по недоплаченій допомозі по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі 1900, 06 грн., оскільки у такий спосіб суд першої інстанції вийшов за межі встановленої КАС України компетенції адміністративного суду та прийняв рішення, що стало матеріально-правовим фактом, який замість рішення субєкту владних повноважень породив правовідносини за участю позивачки, що не передбачається Законом.

У разі встановлення судом факту протиправних дій або бездіяльності відповідача призначити та донарахувати допомогу по догляду за дитиною до трьох років, суд має зобов'язати відповідача вчинити певні дії. Тобто суд, встановивши порушення відповідачем закону при визначенні розміру допомоги, повинен примусити субєкта владних повноважень до належного виконання ним обов'язку щодо призначення та донарахування сум допомоги.

Адміністративний суд не наділений правом на призначення та визначення розміру виплати допомоги замість субєкту владних повноважень, ці дії відносяться до виключної компетенції субєкту владних повноважень відповідача.

Згідно до вимог ст.ст.2,11,162 КАС України спосіб захисту, обраний судом, не обовязково має збігатися з тим, що запрошувалося позивачем у позовних вимогах. Суд може змінити чи уточнити його формулювання, а в необхідних випадках і вийти за межі позовних вимог застосовувати спосіб захисту з метою повного захисту прав, свобод чи інтересів особи, про захист яких вона просить, але в межах визначених КАС України повноважень.

За наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для зміни рішення суду першої інстанції в частині застосування норми матеріального права, з виключенням з резолютивної частини зобовязання відповідача перерахувати конкретно визначену суму допомоги за період липня-грудня 2007 року.

Керуючись п.2 ч.1 ст.198, ст.201, ст.205, ст.207 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Ленінської районної у місті Дніпропетровську ради задовольнити частково.

Постанову Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 21 травня 2009 року - змінити в частині застосування положень статті 43 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», виключивши з абзацу третього розмір допомоги по догляду за дитиною у сумі 1900,06 грн., виклавши абзац третій постанови Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 21 травня 2009 року в наступній редакції:

Зобовязати управління праці та соціального захисту населення Ленінської районної у місті Дніпропетровську ради здійснити донарахування та виплату ОСОБА_1 суми недоотриманої нею державної допомоги по догляду за дитиною за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, розрахованої відповідно до ст.15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми»у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого ст.62 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»для дітей віком до шести років, та із відрахуванням отриманих ОСОБА_1 сум допомоги у період з липня-грудня 2007 року.

В іншій частині Постанову Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 21 травня 2009 року залишити без змін.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня виготовлення повного тексту постанови

Повний текст постанови виготовлено 12 квітня 2010 року

Судді: Сафронова С.В.

ОСОБА_2А

ОСОБА_3