Справа № 19905/09
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2010-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" листопада 2010 р. справа № 2а-132/2009

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Сафронової С.В.

суддів: Дадим Ю.М. Уханенка С.А.

при секретарі судового засідання: Близнюк Т.Л.

за участі: представника позивача : ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Орджонікідзевської районної адміністрації Запорізької міської ради на постанову Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 14 квітня 2009 року

у адміністративній справі 2а-132/2009 за позовом ОСОБА_2 до Управлінні праці та соціального захисту населення Орджонікідзевської районної адміністрації Запорізької міської ради про стягнення боргу з виплати державної допомоги по догляду за дитиною, -

В с т а н о в и л а :

29 грудня 2008 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом,в якому просив визнати неправомірними дії Управління праці і соціального захисту населення Орджонікідзевської районної адміністрації Запорізької міської ради щодо відмови у здійснення перерахунку та виплати йому у повному обсязі допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, та зобов'язано відповідача здійснити перерахунок та сплатити заборгованість по виплатам допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 01.04.2007 р. по 04.10.2008 р. включно у сумі 6369,07 грн.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 14 квітня 2009 року задоволено частково позов ОСОБА_2, визнано неправомірними дії Управління праці і соціального захисту населення Орджонікідзевської районної адміністрації Запорізької міської Ради щодо відмови у здійснення перерахунку та виплати у повному обсязі ОСОБА_2 допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 04.10.2008 року та зобов'язано Управління праці і соціального захисту населення Орджонікідзевської районної адміністрації Запорізької міської Ради виплатити ОСОБА_2 допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 04.10.2008 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вказана постанова суду першої інстанції оскаржена відповідачем з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповного зясування обставин і недоведеності обставин, що мають значення для справи, а також з підстав невідповідності висновків суду дійсним обставинам.

Управління праці та соціального захисту населення Орджонікідзевської районної адміністрації Запорізької міської ради на обґрунтування апеляційної скарги посилається на виплату позивачу допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі, що визначений Законом, тому вважає свої дії таким, що відповідають вимогам чинного законодавства та не порушують права позивача. Просить скасувати постанову суду першої інстанції прийняту на користь позивача та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову. Крім того, відповідач в апеляційній скарзі вказує на пропущення позивачем строку звернення до суду без поважних причин, що є підставою для застосування вимог ст.100 КАС України та свідчить про відсутність підстав для задоволення клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду.

Відповідач у справі належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, надіслав до суду заяву про розгляд справи за відсутності його представника, що відповідно до ч.4 ст.196 КАС України є підставою для розгляду апеляційної скарги за відсутності апелянта.

Представник позивача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення апеляційної скарги відповідача та просила залишити без змін постанову суду першої інстанції.

При перегляді справи в апеляційному порядку колегією суддів встановлено, що предметом спору у цій справі є неправомірні дії територіального управління праці та соціального захисту населення щодо нарахування та виплати позивачу допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період 2007 - 2008 р.р. у розмірах менших ніж прожитковий мінімум, встановлений законом для дітей віком до шести років

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_3 перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Орджонікідзевської районної адміністрації Запорізької міської ради у звязку з народженням 04.10.2005 року дитини, батьком якої він є. У період з квітня 2007 року позивач отримував щомісячно державну допомогу по догляду за дитиною у розмірах, нарахованих відповідачем відповідно до ч.2 ст.56 та п.14 ст.71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік»(а.с.8-9).

Колегія суддів визнає законною та обґрунтованою постанову суду першої інстанції в частині визнання протиправними дій відповідача щодо нарахування та виплати позивачу щомісячно допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі меншому прожиткового мінімуму встановленого для дітей віком до 6 років у період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, оскільки після прийняття Конституційним Судом України рішення № 6-рп від 09.07.2007 р., яким були визнані неконституційними положення п.14 ст.71 та ч.2 ст.56 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік», відповідач зобовязаний був в своїй діяльності керуватися приписами ст.15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми»в редакції діючій до набрання законної сили Законом України «Про державний бюджет України на 2007 рік», згідно якої: допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Враховуючи, що вказане рішення Конституційного суду України має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статті зазначеного закону, що визнані неконституційними, суд першої інстанції правильно встановив, що при розрахунку розміру допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідачу слід було керуватися ст.15 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми».

Відповідно до ч.2 ст.150 Конституції України до повноважень Конституційного Суду України належить: офіційне тлумачення Конституції України та законів України. З питань, передбачених цією статтею, Конституційний Суд України ухвалює рішення, які є обов'язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені.

Згідно п.2 Рішення Конституційного Суду України № 15-рп/2000 від 14.12.2000 р. положення наведеної норм Конституції України щодо виконання рішень Конституційного Суду України необхідно розуміти так, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані за цими рішеннями неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що відповідно до частини другої статті 152 Конституції України втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Положеннями ч.2 ст.70 Закону України «Про Конституційний Суд України»щодо порядку виконання рішень, висновків Конституційного Суду України треба розуміти як право Конституційного Суду України у разі необхідності визначити у своєму рішенні, висновку порядок і строки його виконання та покласти обов'язок на відповідні державні органи забезпечити це виконання. При цьому незалежно від того, чи визначено в рішенні, висновку Конституційного Суду України порядок його виконання, відповідні державні органи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскарженим.

Отже, з 9 липня 2007 року відновлена дія статті 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» від 21 листопада 1992 року № 2811-ХІІ, за якою допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Статтею 62 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»затверджений на 2007 рік прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: у період липня-вересня 2007 р. - 463 гривні, з 1 жовтня до кінця року - 470 гривень.

Таким чином, починаючи з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року при здійсненні виплати допомоги сім'ям з дітьми до досягнення ними трирічного віку відповідач зобовязаний був керуватись зазначеними сумами.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не може бути залишено в силі в частині визнання за відповідачем обовязку донарахувати та виплатити позивачу допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 09.07.2007 року до 29.12.2007 року.

Приймаючи таке рішення, суд першої інстанції не надав належної оцінки змістовому наповненню ст.ст.99, 100 КАС України та обставинам справи за якими позивач після прийняття Конституційним судом України рішення № 6-рп від 09.07.2007 р. щомісячно отримував допомогу у розмірах, нарахованих відповідачем відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», але до суду звернувся за захистом своїх прав лише 29 грудня 2008 року. Не урахував суд і заперечень відповідача проти позову, в яких управління наполягало на застосуванні негативних наслідків пропущення позивачем строку звернення до суду та відмові в задоволенні вимог позивача саме з цих підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем в суді першої інстанції подавалися заперечення проти адміністративного позову (а.с.25-26) в яких одним із питань ставилося про відмову позивачу у задоволені позову з підстав пропуску ним річного строку звернення до суду.

Згідно ч.2 ст.99 КАС України для звернення за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

До поданого позивачем клопотання про поновлення строку звернення до суду, ним не надано належних доказів, що підтверджують поважність причини пропуску строку звернення до суду за захистом своїх прав. Наведені позивачем в клопотанні обґрунтування є непереконливими, оскільки Рішення Конституційного Суду України № 6-рп було прийнято 09 липня 2007 року та оприлюднене у передбаченому законодавством порядку (надруковано в Офіційному віснику України 27.07.2007 року № 52).

Закони, інші нормативно-правові акти, судові рішення є доступними для ознайомлення всіма громадянами, і можливість обізнаності людини про те чи інше положення законодавства залежить виключно від бажання такої людини.

Таким чином, позивач про порушення свого права, якщо він вважав його порушеним, повинен був дізнатися ще у липні 2007 року при здійсненні йому Управлінням праці та соціального захисту населення Орджонікідзевської районної адміністрації Запорізької міської ради першої виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку після оприлюднення рішення Конституційного Суду України № 6-рп.

Юридична необізнаність позивача не може виправдовувати звернення позивача до суду за захистом поза межами встановленого КАСУ процесуального строку і відповідно не може вважатися належним доказом по справі, оскільки не містить достовірної інформації щодо предмету доказування.

Відповідно до ч.1 ст.69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Згідно ч.2 цієї норми КАСУ докази до суду надаються особами, які беруть участь у справі.

У частині 4 статті 70 КАС України визначено, що обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Стаття 104 КАС України наділяє особу, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин правом на звернення до адміністративного суду з позовом.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України обов'язок доказування обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення проти них покладається на сторони.

Колегією суддів не встановлено будь-яких фактів, які б свідчили про відсутність підстав для застосування до позивача негативних наслідків пропуску ним річного строку звернення до суду за захистом його прав у період з 09.07.2007 р. по 28.12.2007 р. Не встановлено колегією суддів також підстав і для визнання поважною причини пропуску позивачем строку звернення до суду.

Тобто, судова колегія зазначає, що позивачем пропущено річний строк звернення до адміністративного суду з цим позовом і поважних причин пропуску такого строку не вбачається.

Згідно ч.1 ст. 100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного строку за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Враховуючи викладене, вимоги позивача щодо захисту його прав за період з 09.07.2007 р. по 28.12.2007 р. не підлягають задоволенню з підстав пропущення ним річного строку звернення до суду.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, ст.202, ст.205, ст.207 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Управлінні праці та соціального захисту населення Орджонікідзевської районної адміністрації Запорізької міської ради задовольнити частково.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 14 квітня 2009 року скасувати в частині зобовязання Управління праці і соціального захисту населення Орджонікідзевської районної адміністрації Запорізької міської ради виплатити ОСОБА_2 допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 09.07.2007 року по 28.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 04.10.2008 року, та відмовити у задоволені наведених вимог ОСОБА_2.

Викласти абзац третій постанови Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 14 квітня 2009 року в наступній редакції:

Зобовязати Управління праці і соціального захисту населення Орджонікідзевської районної адміністрації Запорізької міської ради здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_2 допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 29.12.2007 року по 31.12.2007 року, розрахованої виходячи із розміру прожиткового мінімуму, встановленого для дітей віком до шести років на час виплати, та за відрахунком отриманих ОСОБА_4 у зазначений час суми допомоги.

В іншій частині постанову Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 14 квітня 2009 року - залишити без змін.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає чинності в порядку ст.254 КАС України та може бути оскаржена в порядку і строки, встановлені ст. 212 КАС України - протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 09 листопада 2010 року

Головуючий: С.В. Сафронова

Суддя: Ю.М. Дадим

Суддя: С.А. Уханенко