Справа № 14901/09
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2010-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" лютого 2010 р. справа № 2а-130/09 Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Сафронової С.В.

суддів: Поплавського В.Ю. Уханенка С.А.

при секретарі судового засідання: Литовченко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 29 квітня 2009 року

у адміністративні справі № 2а-130/09 за позовом ОСОБА_1 до Нікопольського відділу ДПС ДАІ в особі прапорщика міліції ОСОБА_2 про скасування постанови про притягнення адміністративної відповідальності, -

В с т а н о в и л а :

У січні 2009 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про скасування постанови від 22.12.2008 року до протоколу про адміністративне правопорушення накладення адміністративного.

Постановою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 29 квітня 2009 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Позивач, не погоджуючись з прийнятим рішенням, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалене рішення та прийняти нове рішення, яким повністю задовольнити його вимоги.

Як встановлено судом першої інстанції, 22.12.2008 року позивач притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді адміністративного штрафу у розмірі 330,00 грн. відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення та постанови по справі про адміністративне правопорушення, з яких вбачається, що така відповідальність у позивача настала внаслідок порушення ним вимог дорожнього знаку 3.21 «Вїзд заборонено» Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року.

Відповідно до постанови АЕ № 073096 від 22.12.2008 р. по справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_3 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП.

Частиною 1 статті 122 КУпАП визначено, що перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу від п'ятнадцяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи вимоги ст.ст.222, 255 КУпАП та те, що відповідач ОСОБА_2 обіймає посаду інспектора дорожньо-патрульної служби Нікопольського ВДПС ДАІ і має спеціальне звання, то він має право, як уповноважена на те посадова особа, складати протоколи про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.122 КУпАП та розглядати справи даної категорії.

Відповідно до пп. "в" п.8.4 Постанови Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 р. «Про правила дорожнього руху»заборонні знаки, запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Згідно додатку №1 Постанови Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 р. «Про правила дорожнього руху»дорожній знак 3.21 "Вїзд заборонено" є заборонним знаком, який поширюється від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, - до кінця населеного пункту. Дія знаків не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету.

Даючи оцінку доводам позивача щодо безпідставності притягнення його до адміністративної відповідальності, суд першої інстанції прийшов до висновку, що вони не обґрунтовують заявлені позовні вимоги та не спростовують факту порушення ним правил дорожнього руху.

Крім того, судом першої інстанції надано правову оцінку повноваженням та процедурі притягнення позивача до адміністративної відповідальності та зроблено обґрунтований висновок про наявність такого права у відповідача.

Таким чином, судом першої інстанції позивачу відмовлено у задоволені позову з підстав правомірності дій відповідача, законності прийнятої ним постанови та доведеності вини позивача у скоєні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не дають підстав для скасування постанови суду, оскільки є лише власним розумінням самим позивачем норм Закону.

Крім того, колегія суддів приймає до уваги положення п.3 ч.1 ст.288 КУпАП, відповідно якої постанову по справі про адміністративне правопорушення щодо накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено: у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Наведена норма закону не може розглядатися як можливість досудового порядку вирішення спору, оскільки містить чітку вказівку на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення за вибором особи одним із двох запропонованих способів (тобто: у вищестоящій орган або до суду).

Оскільки законом встановлена можливість оскарження постанови до вищестоящого органу (посадової особи) і позивач скористався саме цим порядком у визначений КУпАП десятиденний строк, а до адміністративного суду звернувся саме з позовом про оскарження постанови про накладення на нього адміністративного стягнення, але поза межами десятиденного строку колегія суддів вважає, що позивачем пропущено строк звернення до суду з даним позовом і у цьому випадку необхідно застосувати відповідні правові наслідки у вигляді відмови у задоволенні позову.

З урахуванням наведеного вище та керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.205, ст.206 КАС України, колегія суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, постанову Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 29 квітня 2009 року залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її постановлення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання законної сили судового рішення апеляційної інстанції.

Головуючий : Сафронова С.В.

Судді: Поплавський В.Ю.

ОСОБА_4