Справа № 18699/09
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2010-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"11" лютого 2010 р. справа № 2а-444/09
Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Сафронової С.В.
суддів: Поплавського В.Ю. Уханенка С.А.
при секретарі судового засідання: Литовченко Ю.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційні скарги Управління праці та соціального захисту населення Нікопольської міської ради та ОСОБА_1 на постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2009 року
у адміністративній справі № 2а-444/09 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Нікопольської міської ради про стягнення неодержаної суми допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку,-
в с т а н о в и л а :
Постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2009 року позов ОСОБА_1 задоволено частково, визнано неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Нікопольської міської ради щодо нарахування та виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку на користь позивачки в розмірі меншому чим передбачено ч.1 ст.15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми»за період з травня місяця 2007 р. по 31.12.2007 р. та зобовязано відповідача нарахувати та сплатити позивачці за період з травня місяця 2007 р. по 31.12.2007 р. допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі прожиткового мінімуму на дитину віком до шести років, у відповідності до ч.1 ст.15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» з урахуванням фактично отриманої суми допомоги за зазначений період, стягнуто з місцевого бюджету на користь позивачки судовий збір у розмірі 1,70 грн. В іншій частині позовних вимог судом відмовлено.
Вказана постанова суду першої інстанції оскаржена відповідачем по справі з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права, у звязку з чим Управління просить скасувати судове рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволені позову.
В апеляційній скарзі позивачка посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, та неповністю досліджених і встановлених обставин у даній справі у звязку з чим вона просить скасувати судове рішення та прийняти нову постанову, якою визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо нездійснення перерахунку та не виплати у повному обсязі 3756,80 грн. допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у 2007-2008 р.р., зобовязати субєкт владних повноважень, відповідача, сплатити позивачці недоплачену суму допомоги по догляду за дитиною за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року у розмірі 2072,69 грн., відшкодувати позивачці за рахунок бюджету суму упущеної вигоди за період з 20 травня 2007 р. по 08 липня 2007 р. в розмірі 585,48 грн., за період з 01 січня 2007 р. по 24 березня 2007 р. в розмірі 1098,63 грн.
При перегляді справи в апеляційному порядку колегією суддів встановлено, що предметом спору по даній справі є дії відповідача, якими порушені права позивачки на отримання державної допомоги при народженні дитини та допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у період 2007 р. у розмірах, які були визначені ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми»в редакції, що діяла до набрання законної сили Законом України «Про державний бюджет України на 2007 рік».
З матеріалів справи вбачається, що позивачка перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Нікопольської міської ради, яким їй призначена та виплачувалася у 2007 році державна допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, що розраховувалася відповідачем відповідно до положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік». А саме, відповідачем було виплачено позивачці допомогу у період 2007 року: січні-лютому по 98,37 грн. щомісячно; березні-липні по 99,72 грн. щомісячно; серпні-жовтні по 104,85 грн. щомісячно; листопаді 107,73 грн.; та у грудні 110,88 грн.
Законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в частині підтвердження права позивачки на отримання щомісячної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі прожиткового мінімуму встановленого для дітей віком до 6 років починаючи з дня прийняття Конституційним Судом України Рішення № 6-рп/07 від 09.07.2007 р. до кінця грудня місяця 2007 року є беззаперечним, оскільки це право підтверджено вказаним Рішенням Конституційного Суду України, яким визнані неконституційним положення п.14 ст.71 та ч.2 ст.56 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік», що змінювали розмір допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.
Враховуючи, що вказане рішення Конституційного суду України має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статті зазначеного закону, що визнані неконституційними, суд першої інстанції правильно встановив, що при розрахунку розміру допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідачу слід було керуватися ст.15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми»в редакції діючій до набрання законної сили Законом України «Про державний бюджет України на 2007 рік», згідно якої: допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.
Відповідно до ч.2 ст.150 Конституції України до повноважень Конституційного Суду України належить: офіційне тлумачення Конституції України та законів України. З питань, передбачених цією статтею, Конституційний Суд України ухвалює рішення, які є обов'язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені.
Згідно п.2 Рішення Конституційного Суду України № 15-рп/2000 від 14.12.2000 р. положення наведеної норм Конституції України щодо виконання рішень Конституційного Суду України необхідно розуміти так, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані за цими рішеннями неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що відповідно до частини другої статті 152 Конституції України втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.
Положеннями ч.2 ст.70 Закону України «Про Конституційний Суд України» щодо порядку виконання рішень, висновків Конституційного Суду України треба розуміти як право Конституційного Суду України у разі необхідності визначити у своєму рішенні, висновку порядок і строки його виконання та покласти обов'язок на відповідні державні органи забезпечити це виконання. При цьому незалежно від того, чи визначено в рішенні, висновку Конституційного Суду України порядок його виконання, відповідні державні органи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскарженим.
Таким чином, наведені норми свідчать про безпідставність доводів апеляційної скарги відповідача щодо відсутності у нього обовязку нараховувати та виплачувати позивачці у період з травня 2007 року по 31.12.2007 року державну допомогу по догляду за дитиною у розмірі прожиткового мінімуму встановленого для дітей віком до 6 років, який складав у травні 2007 р. суму в розмірі 463 грн. щомісячно, а з 01.10.2007 р. по 31.12.2007 р. суму в розмірі 470 грн. щомісячно.
Враховуючи встановлений судом першої інстанції факт нарахування та виплати позивачці у період з травня 2007 р. по 31.12.2007 р. щомісячної державної допомоги у розмірі нижчому, ніж це визначено законом, колегія суддів вважає правильними висновки суду щодо обовязку відповідача донарахувати та виплатити позивачці суму недоотриманої нею допомоги за вказаний період часу виходячи із прожиткового мінімуму встановленого для дітей віком до 6 років з травня 2007 р. у розмірі 463 грн. та з 01.10.2007 р. по 31.12.2007 р. у розмірі 470 грн., за відрахуванням отриманих нею сум допомоги у період травня-грудня 2007 р., що склала загальну суму у розмірі 767,99 грн.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Органи управління праці та соціального захисту населення, які працюють в умовах як централізованої, так і децентралізованої виплати коштів призначеної соціальної допомоги, пільг та компенсацій, у тому числі: державної допомоги сім'ям з дітьми - є органами виконавчої влади і, відповідно, їх діяльність має підпорядковуватись вимогам наведеної норми Конституції та вимогам Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», яким встановлено гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги з урахуванням складу сім'ї, її доходів та віку дітей і спрямований на забезпечення пріоритету державної допомоги сім'ям з дітьми у загальній системі соціального захисту населення.
Відповідно до ст.1 цього Закону громадяни України, в сім'ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України. А відповідно до ст.5 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми»встановлено, що всі види державної допомоги сім'ям з дітьми, крім допомоги у зв'язку з вагітністю та пологами жінкам, призначаються і виплачуються органами соціального захисту населення за місцем проживання батьків дитини.
Колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції у вищенаведеній частині щодо визнання протиправними дій відповідача та права за позивачкою на отримання допомоги по догляду за дитиною до догляду за дитиною до трьох років у розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до шести років у період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року - належним чином мотивована і за своїм змістом та формою відповідає вимогам матеріального закону, а тому апеляційна скарга в цій частині підлягає залишенню без задоволення.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача та для скасування рішення суду першої інстанції.
Разом з тим судове рішення першої інстанції не може бути залишено в силі в частині визнання протиправними дій відповідача та зобовязання його донарахувати та виплатити позивачці допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 01.01.2007 року до 09.07.2007 року, оскільки у зазначений період часу відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України, а тому відповідно у суду були відсутні підстави для задоволення вимог позивачки в зазначеній частині позову, що є підставою для скасування судового рішення в цій частині з відмовою у задоволені позову.
Таким чином, апеляційні скарги позивача та відповідача підлягають частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню в частині, з прийняттям нової постанови.
Керуючись п.3 ч.1 ст.198, ст.202, ст.205, ст.207 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -
П о с т а н о в и л а:
Апеляційні скарги управління праці та соціального захисту населення Нікопольської міської ради та ОСОБА_1 задовольнити частково, постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2009 року скасувати в частині визнання неправомірними дій управління праці та соціального захисту населення Нікопольської міської ради щодо неправильного нарахування державної допомоги ОСОБА_1 по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з травня до 09 липня 2007 року та зобовязання управління праці та соціального захисту населення Нікопольської міської ради нарахувати і виплатити ОСОБА_1 допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з травня до 09 липня 2007 року з урахуванням сум, що отримані нею згідно ст.56 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік»відповідно до ст.15 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми». У задоволені зазначених вимог ОСОБА_1 відмовити.
В іншій частині постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2009 року щодо визнання неправомірними дій управління праці та соціального захисту населення Нікопольської міської ради стосовно неправильного нарахування державної допомоги ОСОБА_1 по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та зобовязання управління праці та соціального захисту населення Нікопольської міської ради нарахувати і виплатити ОСОБА_1 допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року з відрахуванням отриманих нею сум допомогу по догляду за дитиною за період липня-грудня 2007 року, а також в частині стягнення на користь ОСОБА_1 з місцевого бюджету судового збору в сумі 1,70 грн. залишити без змін.
Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з дня виготовлення її тексту у повному обсязі.

Постанова суду в повному обсязі виготовлена 16 лютого 2010 року.

Судді Сафронова С.В.

ОСОБА_2

ОСОБА_3