Справа № 14716/10
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2010-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" грудня 2010 р. справа № 2а-270/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Сафронової С.В.

суддів: Поплавського В.Ю. Уханенка С.А.

при секретарі судового засідання: Близнюк Т.Л.

за участі: позивача : ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 09 квітня 2009 року

у адміністративній справі № 2а-270/09 за позовом ОСОБА_3 до Бердянської районної державної адміністрації Запорізької області та третіх осіб: відділу Держкомзему у Бердянському районі Запорізької області та виконавчому комітету Дмитрівської сільської ради про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, -

в с т а н о в и л а :

18 грудня 2008 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому посилаючись на протиправність бездіяльності відповідача щодо прийняття протягом встановленого строку розпорядження про погодження місця розташування земельної ділянки за поданою ним 14 січня 2007 року заявою про передачу в оренду вільних земель запасу (контур 328, 341, 355, 363, 364), розташованих на території Дмитрівської сільської ради Запорізької області для вирощування сільськогосподарських культур та надання дозволу на розробку проекту землеустрою або мотивованого рішення, а також на протиправність дій відповідача по прийняттю рішення про створення робочої групи для обстеження земельної ділянки та зупинення процесу передачі землі в оренду у звязку з набранням чинності Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів», згідно з яким надання земельних ділянок в оренду повинно проводитись виключно через аукціони, позивач просив зобов'язати Бердянську районну державну адміністрацію Запорізької області прийняти розпорядження про надання йому, як приватному підприємцю, в оренду земельних ділянок: поля контур № 341 та 355, які розташовані на території Дмитрівської сільської ради для вирощування сільськогосподарських культур за рахунок земель державної власності сільськогосподарського призначення, що перебувають у запасі на території Дмитрівської сільської ради, з наступним укладанням договору оренди вказаних земельних ділянок.

Постановою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 09 квітня 2009 року позов ОСОБА_3 задоволено та зобов'язано Бердянську районну державну адміністрацію Запорізької області прийняти розпорядження про надання ОСОБА_3 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 66,5 га, яка розташована на території Дмитрівської сільської ради Бердянського району Запорізької області - землі резерву контур 355 в оренду, для вирощування сільськогосподарських культур за рахунок земель державної власності сільськогосподарського призначення, що перебувають у запасі на території Дмитрівської сільської ради Бердянського району Запорізької області з наступним укладанням договору оренди вказаної земельної ділянки.

Рішення суду першої інстанції оскаржено до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду ОСОБА_2 з підстав неповного з'ясування судом обставин справи, не врахування обставин, що мають значення для правильного вирішення спору та порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Апелянт вказує, що прийнятим у цій справі рішенням порушені його права, оскільки суд без залучення його до участі у цій справі вирішив питання, які безпосередньо стосуються його прав та інтересів щодо спірної земельної ділянки площею 66,5 га, розташованої на території Дмитрівської сільської ради Бердянського району Запорізької області - землі резерву контур 355, стосовно якої на час розгляду судом позову ОСОБА_3, вже було прийнято та діяло розпорядження Бердянської районної державної адміністрації Запорізької області № 57 від 29.01.2007 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ФОП ОСОБА_2 Апелянт також вважає, що судом першої інстанції були розглянуті та вирішені по суті вимоги ОСОБА_3 про надання в оренду земельної ділянки, які не стосуються питань публічно-правового спору та не підлягають вирішенню в порядку КАСУ. За наведених обставин, просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі.

Позивачем у справі на апеляційну скаргу ОСОБА_2 подано письмові заперечення, в яких посилаючись на безпідставність та необгрунтованість доводів апелянта, і на законність судового рішення, ОСОБА_3 просить залишити апеляційну скаргу ОСОБА_2 без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні позивач підтримав свої заперечення проти апеляційної скарги ОСОБА_2, надавши суду додатково письмові докази, які на його думку свідчать про відсутність підстав для задоволення вимог апелянта.

Інші сторони у справі належним чином повідомлялися про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, проте в судове засідання апелянт, представники відповідача та третіх осіб у справі - не прибули. Апелянт та третя про причини свої неявки суд не повідомили, відповідачем подано до суду клопотання про розгляд справи за відсутності його представника.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обовязкова, колегія суддів у відповідності до ч.4 ст.196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності осіб, що не з'явилися за викликом суду.

Перевіривши матеріали справи щодо повноти та всебічності їх дослідження і обґрунтованого застосування норм матеріального права, вивчивши наведені у апеляційній скарзі та запереченях проти неї доводи, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та для скасування постанови суду першої інстанції, з прийняттям іншої постанови у справі, виходячи з нижченаведеного

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що предмет спору у цій справі стосується дій відповідача по розгляду заяви ПП ОСОБА_3 щодо надання в оренду поля контур № 355, 364, 363, 341 та контур № 328, загальною площею 130 га на території Дмитрівської сільської ради для вирощування зернових, овочевих та олійних культур.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 17 КАС України спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності відносяться до юрисдикції адміністративних судів і розглядаються за правилами КАС.

Земельним кодексом України, Законами України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про місцеві державні адміністрації»та іншими нормативно-правовими актами, держава делегувала органам місцевого самоврядування та органам виконавчої влади розпорядження землями відповідних територіальних громад, землями комунальної чи державної власності, та делегувала їм вирішення у встановленому законом порядку інших питань в галузі земельних відносин.

Порядок передачі земельних ділянок в оренду регулюється ст.124 Земельного кодексу України, якою встановлено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають в державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Передумовою виникнення права користування земельною ділянкою, здійснення інших дій щодо оформлення цього права згідно чинного земельного законодавства України є рішення органу місцевого самоврядування, як субєкта владних повноважень.

Орган місцевого самоврядування є органом у здійсненні владних управлінських функцій, згідно земельного законодавства, в частині надання земельних ділянок у власність чи користування, передачі їх в оренду і тільки після розгляду таких питань та прийняття відповідних рішень виникають певні зобовязання та визнання прав, здійснення певних дій щодо виконання прийнятого рішення.

Отже, в розумінні п.1 ч.1 ст.3 КАС України спір, який виник між сторонами по даній справі, є публічно-правовим, і оскільки нормами КАС України (без зазначення будь-яких виключень, в тому числі і щодо земельних правовідносин) передбачено, що спір між фізичними або юридичними особами та субєктами владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності розглядаються за правилами адміністративного судочинства, він не може бути розглянутий за правилами Господарського, або цивильно процесуального кодексів України.

З огляду на викладене доводи апелянта стосовно не підсудності даної справи адміністративному суду та наявності підстав для закриття провадження у справі - є помилковими, і колегію суддів до уваги не приймаються.

Разом з тим, колегія суддів вважає такими, що заслуговують на увагу, доводи апелянта стосовно суттєвого порушення судом першої інстанції його прав та норм процесуального права, допущеного під час розгляду позову ОСОБА_3 та вирішення питань про права і інтереси, що стосується спірної земельної ділянки, без повідомлення його (ФОП ОСОБА_2Т.) про можливість вступити у справу.

Враховуючи, що судом першої інстанції, при вирішенні справи порушені норми процесуального права (п.2 ч.2 ст. 11 п.2 ч.4 ст. 111 КАС України), що призвело до неправильного вирішення справи, оскільки у такий спосіб, суд не встановив всі обставини у справі, які мають значення для правильного вирішення спору та до висновків суду, які не відповідають дійсним обставинам.

За наведених обставин, які свідчать про допущені судом першої інстанції порушення, які призвели до неправильного вирішення справи, та відповідно до вимог ч.1 ст.195 КАС України, суд апеляційної інстанції вважає за можливе під час перегляду судового рішення суду першої інстанції, вийти за межі доводів апеляційної скарги та вирішити по суті спір за позовом ОСОБА_3 з урахуванням доказів, додатково долучених до материалів справи та нових обставин, які не встановлювалися судом першої інстанції у зв'язку з порушенням норм процесуального права та у зв'язку із неправильним застосуванням норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 на ім'я першого заступника голови райдержадміністрації було подано заяву від 14.01.2007 року (а.с.5) в якій просив надати вільні землі запасу в оренду поле контур 355, 364, 363, 341 колективні контур 328 для вирощування зернових та овочевих і олійних культур. Зазначена заява позивача з резолюєцію керівництва райдержадміністрації «про вирішення питання згідно законодавства», була передана на розгляд до відділу земельних ресурсів Бердянського району, а за результатом розгляду вказаної заяви позивача на засіданні конкурсної комісії з питань надання в оренду земельних ділянок на конкурентних засадах від 13.12.2007 року (а.с.6) було вирішено: для прийняття рішення щодо виділення земельної ділянки площею 130,0 га для вирощування зернових, овочевих та олійних культур створити робочу групу з членів комісії для обстеження даних площ земельної ділянки, і після обстеження, рішення робочої групи винести на наступне засідання комісії.

Задовольняючи позов ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що фактично вищезгадану заяву позивача не було розглянуто по суті, а було лише створено робочу групу для обстеження земельної ділянки, що судом визнано як порушення вимог ст. 124 ЗК України (в редакції 25.10.2001 року), що діяла на час звернення позивача до відповідача, та згідно якої передача в оренду земельної ділянки здійснювалася в порядку, встановленому ст.123 ЗК України, яка передбачає місячний строк для розгляду клопотання державною адміністрацією.

За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про порушення такими діями відповідача прав позивача на своєчасне погодження місця розташування об'єкту та отримання дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки, що на думку суду мало негативні наслідки, пов'язані зі змінами в законодавству.

При цьому, посилаючись на абзац 3 п.1 розділу X «Перехідні положення»Земельного кодексу України та ст.58 Конституції України, суд першої інстанції визнав, що задля відновлення прав позивача, слід вважати погодженим для надання в оренду місце розташування земельної ділянки площею 66,5 га, яка розташована на території Дмитрівської сільської ради: землі резерву в контурі 355, а відповідача слід зобовязати прийняти розпорядження про надання ОСОБА_3 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 66,5 га, яка розташована на території Дмитрівської сільської ради Бердянського району Запорізької області - землі резерву контур 355 в оренду, для вирощування сільськогосподарських культур за рахунок земель державної власності сільськогосподарського призначення, що перебувають у запасі на території Дмитрівської сільської ради Бердянського району Запорізької області з наступним укладанням договору оренди вказаної земельної ділянки.

Проте, колегія суддів не може погодитися з наведеним и висновками суду першої інстанції і вважає їх такими, що не ґрунтуються на всебічному, повному та обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та не відповідають нормам матеріального права, якими регулюються спірні правовідносини.

Так, судом першої інстанції під час розгляду даної справи були зясовані, але не узяті до уваги, певні обставини, які свідчать про відсутність підстав вважати, що відповідачем вчинено протиправні дії, або допущена бездіяльність під час розгляду заяви ОСОБА_3 від 14.01.2007 р. (а.с.5).

З материалів справи вбачаться, і ця інформація досліджувалася судом першої інстанції (а.с.19), що із запрошуваних позивачем в оренду у заяві від 14.01.2007 р. (а.с.5) земель запасу, вільними виявилися лише землі запасу контуром № 364, на які родиною ОСОБА_3 станом на 11.02.2009 року оформлювалися відповідні документи. У той же час, запрошувані в заяві позивача від 14.01.2007 р. землі запасу - контури № 328, 341, 363 частково відносяться до земель колективної власності, які знаходяться в процесі розпаювання, що не дає можливості передачі їх в оренду; а контур № 355 відноситься до земель резервного фонду, на оренду якої раніше від ОСОБА_2 надійшла заява від 25.12.2006 року, у зв'язку з чим було винесено розпорядження райдержадміністрації № 57 від 29.01.2007 року «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки».

Не взято було до уваги судом першої інстанції також отриману 06.04.2009 року інформацію відділу Держкомзему у Бердянському районі Запорізької області (а.с.34), згідно якої станом на 31.03.2009 року на земельну ділянку контур № 355 договір оренди між ОСОБА_2 та райдержадміністрацією ще не укладено, але розробляється проект відведення.

За наведених обставин, посилання суду першої інстанції на зміст розпорядження № 57 від 19.01.2007 року, згідно якого розпорядження втрачає силу у випадку невиконання приватним підприємцем ОСОБА_2 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки до 01.06.07 року є недостатнім. А саме це розпорядження та пояснення представника відповідача щодо не виконання ОСОБА_2 в установлений строк проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, без додаткової перевірки, не можуть вважатися достатніми, достовірними та безспірними доказами того, земельна ділянка контуром № 355 є вільною.

Як свідчить надана апелянтом до матеріалів справи копія розпорядження голови Бердянської райдержадміністрації № 863 від 03.12.2008 року (а.с.58) за заявою ОСОБА_2 було продовжено термін дії дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Дмитрієвської сільради (землі резервного фонду, контур № 355) у термін до 01.12.2009 року, який розробляється на підставі розпорядження голови райдержадміністрації № 57 від 29.01.2007 року та на виконання якого ОСОБА_2 замовлялося виготовлення технічної документації із землеустрою.

Вказані розпорядження на час вирішення спору по цій справі в суді першої інстанції - не були оскаржені чи скасовані, або визнані недійсним. Відповідно на час постановлення судом рішення у цій справі було чинним розпорядження голови Бердянської райдержадміністрації № 863 від 03.12.2008 року про продовження терміну дії дозволу ОСОБА_2 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Дмитрієвської сільради (землі резервного фонду, контур № 355), тобто вказані землі не були вільними.

Крім того, з долучених апелянтом до матеріалів справи документів вбачаться, що заява ОСОБА_2 про надання в оренду земельної ділянки була подана ще 28.11.2006 року (а.с.56), після отримання Розпорядження Голови райдержадміністрації № 57 від 29.01.2007 року (а.с.57) ОСОБА_2 було отримано технічне завдання № 37 від 06.02.2007 року (а.с.59), умови відведення земельної ділянки та ситуаційну схему (а.с.60-61). 01.06.2009 року відділом Держкомзему у Бердинському районі було надано висновок про погодження ОСОБА_2 проекту відведення землеустрою щодо відведення земельної ділянки, в якому зокрема зазначено про відсутність прав третіх осіб на вказану земельну ділянку (а.с.62).

Отримано було ОСОБА_2 і інші передбачені законом висновки про погодження материалів проекту відведення земельної ділянки в оренду (а.с.63-67). Усі документи були зібрані, узгоджені та підготовлені ОСОБА_2 до визначеного йому строку, і вже у червні 2009 року він звернувся до Бердянської районної державної адміністрації Запорізької області за узгодженням схеми та актів.

За вищенаведених обставин, колегія судів дійшла висновку про урахування судом першої інстанцій приписів ч.1 ст.11 КАС України щодо здійснення розгляду і вирішення справ в адміністративних судах на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно, частинами 4 та 5 цієї статті на суд покладається обовязок вживати передбачені законом заходи, необхідні для зясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи; зобовязує суд запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.

Так, в процесі розгляду даної справи, суд першої інстанції, дійшовши висновку про наявність підстав для захисту порушеного права позивача шляхом визнання можливим вважати погодженим для надання в оренду місце розташування земельної ділянки площею 66,5 га, яка розташована на території Дмитрієвської сільської ради: землі резерву в контурі 355 (а.с.49).

Разом з тим, суд першої інстанції не перевірив певні обставини та не дослідив відповідні письмові докази, що безпосередньо підтверджують здійснення ОСОБА_3 визначених законом дій та дотримання ним процедури погодженя для надання в оренду місця розташування земельної ділянки площею 66,5 га, розташованої на території Дмитрієвської сільської ради: землі резерву в контурі 355, як обов'язкової умови правомірності застосування до даних спірних правовідносин приписів абзацу 3 п.1 розділу Х «Перехідні положення»Земельного кодексу України.

При цьому, суд першої інстанції, досліджуючи правомірність дій відповідача у справі, обмежився висновком про втрату сили розпорядження № 57 від 19.01.2007 року та про те, що спірні землі резервного фонду, контур № 355 є вільнми, а відповідач не розглянувши заяву ОСОБА_3 про надання в оренду земельної ділянки контуром № 355, тим самим на думку суду першої інстанції, порушив права позивача на своєчасне погодження місця розташування обєкту та отримання дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки, що мало негативні наслідки, повязані зі змінами в законодавстві.

Застосовуючи до спірних правовідносин абзац 3 п.1 розділу Х «Перехідні положення»Земельного кодексу України, суд не узяв до уваги, що данна норма вказує на випадки, коли земельні ділянки надані в оренду до введення в дію цього Кодексу органами, повноваження яких з надання земельних ділянок з прийняттям цього Кодексу змінені, продовження строку оренди зазначених земельних ділянок здійснюється органами, що мають право надання вказаних земель за цим Кодексом.

При цьому судом першої інстанції не були дотримані приписи ч.3 ст.2 КАС України, якою, зокрема, встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та й спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Також, задовольняючи позовні вимоги у даній справі, судом першої інстанції залишено поза увагою пункт 1 розділу Х «Перехідні положення»Земельного кодексу України за змістом якого: підлягають виконанню відповідно до вимог цього Кодексу лише рішення про надання в користування земельних ділянок, а також про вилучення (викуп) земель, що були прийняті відповідними органами, але не виконані на момент введення у дію цього Кодексу.

Не дослідження судом першої інстанції також чинність у період 2007 р., 2008 р., 2009 р., та до 27.07.2010 р. розпоряджень голови Бердянської райдержадміністрації № 57 від 29.01.2007 року та № 863 від 03.12.2008 року, на підставі яких ОСОБА_2 вчинялися передбачені законом дії по розробці проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель резурву контуром № 355.

Відповідно до наведеного, безпідставними є висновки суду першої інстанції про протиправність дій та бездіяльності відповідача, оскільки згідно абзацу 2 п.1 розділу Х «Перехідні положення»Земельного кодексу України, яким передбачено, що: у разі прийняття відповідними органами рішення про погодження місця розташування об'єкта або про надання дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки до 1 січня 2008 року передача в оренду таких земельних ділянок із земель державної та комунальної власності здійснюється без проведення земельних торгів (аукціонів), відповідач був зобовязаний закінчити процедури передачі земельної ділянки контуром № 355 в оренду ОСОБА_2, і відповідно не мав законих підстав та можливості для задоволення поданої ОСОБА_3 заяви про надання йому в оренду земельної ділянки контуром № 355.

Таким чином, оскільки рішення суду першої інстанції ґрунтується на припущеннях та на висновках суду, які не відповідають дійсності, колегія суддів з огляду на межі перегляду справи в апеляційній інстанції вважає за необхідне скасувати постанову у справі та прийняти нове рішення у справі з урахуванням вищевикладених фактичних обставин, які колегією суддів були перевірені в судовому засіданні та за матеріалами справи.

Проаналізувавши наявні у справі докази, що мають значення для вирішення спору по суті, оцінивши ці докази у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задововлення вимог позивача з підстав відсутності у нього права матеріального вимоги про зобовязання відповідача прийняти розпорядження про надання йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 66,5 га, яка розташована на території Дмитрівської сільської ради Бердянського району Запорізької області - землі резерву контур 355 в оренду, для вирощування сільськогосподарських культур за рахунок земель державної власності сільськогосподарського призначення, що перебувають у запасі на території Дмитрівської сільської ради Бердянського району Запорізької області з наступним укладанням договору оренди вказаної земельної ділянки.

Як зазначалося раніше по тексту постанови апеляційної інстанції, позивач не пройшов процедуру погодженя для надання в оренду місця розташування земельної ділянки та не вчинив інших дій, що передбачені законом для осіб, які бажають отримати в оренду земельну ділянку. При цьому, колегія суддів зазначає, що адміністративний суд позбавлений права та повноважень на вчинення певних дій, які відносяться до виключної компетенції субєкта владних повноважень. Адміністративний суд не може створювати правовідносини, учасником яких є позивач, тобто суд не має повноважень замість райдержадміністрації визнавати погодженим місце розташування земельної ділянки для надання її в оренду.

Відповідно до наведеного у попередньому абзаці, у колегії суддів також відсутні підстави для зобовязання відповідача виносити рішення певного змісту, з зобовязанням у подальшому укласти будь-який договір.

Доводи, що наведені позивачем в письмових заперечених на апеляційну скаргу, надіні ним пояснення в судовому засіданні апеляційної інстанції, та додатково долучені ним до матеріалів справи копії: розпорядження голови обласної державної адміністрації № 233 від 27.07.2010 року, голови районної державної адміністрації № 661 від 04.11.2010 року, та договору оренди землі від 08.11.2010 року не можуть бути прийняті до уваги як належні докази у справі, оскільки не містять інформацію щодо предмету доказування (ч.1 ст.70 КАСУ) і не стосуються питань протиправності дій або бездіяльності відповідача під час розгляду у період 2007-2008 р.р. заяви ОСОБА_3 про надання в оренду землі, чи питань порушення на той час прав позивача.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що саме рішення суду першої інстанції у цій справыб були грубо порушены права апелянта, оскільки розпорядження голови обласної державної адміністрації № 233 від 27.07.2010 року, та розпорядження голови районної державної адміністрації № 661 від 04.11.2010 року були винесені саме на підставі постанови Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 09 квітня 2009 рокe, яку було прийнято з порушення норм матеріального та процесуального права, і яка апеляційним судом скасовується у звязку з її незаконністю та необґрунтованістю. Це ж стосується і договору оренди землі, що був укладений позивачем 08.11.2010 року, тобто під час перегляду постанови Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 09 квітня 2009 року Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом, який відкладав розгляд справи по суті з 08.10.2010 року у звязку з хворобою ОСОБА_3 та за його заявою.

За вищенаведених обставин та керуючись п.3 ч.1 ст.198, ст.202, ст.205, ст.207 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 09 квітня 2009 року скасувати.

У задоволені позову ОСОБА_3 до Бердянської районної державної адміністрації Запорізької області та третіх осіб: відділу Держкомзему у Бердянському районі Запорізької області та виконавчому комітету Дмитрівської сільської ради - відмовити

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів починаючи з наступного дня після її проголошення

Повний текст постанови буде виготовлено на протязі пяти днів

Головуючий: С.В. Сафронова

Суддя: В.Ю. Поплавський

Суддя: С.А. Уханенко