Справа № 808/934/15
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2015-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"03" червня 2015 р. справа № 808/934/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Гімона М.М.

суддів: Білак С.В. Шальєвої В.А.

розглянув в порядку письмового провадження в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 02 квітня 2015 року у справі № 808/934/15 за позовом ОСОБА_1 до Жовтневого відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, треті особи - Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування постанови від 12 січня 2015 року та акту опису та арешту майна, -

ВСТАНОВИВ:

14.02.2015 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Жовтневого відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції у Запорізькій області Міністерства юстиції України, треті особи: ОСОБА_2, Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», в якому позивач просить суд: визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 45979116 від 12.01.2015; визнати протиправним та скасувати акт опису та арешту майна ВП № 45979116 від 03.02.2015.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 02 квітня 2015 року відмовлено у задоволені адміністративного позову.

Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що рішення суду першої інстанції винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, і є незаконним та підлягає скасуванню.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не врахував, що державним виконавцем було порушено порядок винесення та доведення сторонам виконавчого провадження постанови про відкриття виконавчого провадження, а саме, державний виконавець не надіслав постанову про відкриття провадження на фактичне місце проживання позивача, а також дана постанова була винесена 12.01.2015 року, останній день доставки кореспонденції 16.01.2015 року за умови, що вона була відправлена не пізніше наступного дня поштою, а 17.01.2015 та 18.01.2015 року припадали на вихідні дні, тому виконати постанову в межах строку для добровільного виконання до 19.01.2015 року фактично не можливо. Таким чином ОСОБА_1 був фактично позбавлений права виконати постанову у добровільному порядку. Апелянт також зазначив, що під час опису та арешту майна не був присутній, копію акта не отримував, таким чином був позбавлений права на отримання арештованого майна, у вигляді транспортного засобу на відповідальне зберігання, як власник даного майна та заінтересованої особи в її належному догляді.

Сторони у судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. За приписами п.2 ч.1 ст.197 КАС України розгляд справи колегією суддів здійснюється в письмовому провадженні.

Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах апеляційної скарги, дійшла висновку, що останню необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 12.01.2015 р. до Жовтневого відділу ДВС надійшла заява від представника ТОВ «Порше Мабіліті» Мухи П.В. про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого напису № 1929 виданий 28.11.2014 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хижняк А.М. про звернення стягнення на транспортний засіб: марка - SEAT, модель - IBIZA, номер (шасі, кузова, рами) - НОМЕР_2, рік виробника - 2013, колір - зелений, державний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_1. За рахунок коштів отриманих від реалізації транспортного засобу задовольнити вимоги ТОВ «Порше Мобіліті» у розмірі 266 966,22 грн., стягувачем є ТОВ «Порше Мобіліті».

12.01.2015 державним виконавцем на підставі статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого напису № 1929 від 28.11.2014.

Постанова про відкриття виконавчого провадження від 12.01.2015 направлена 13.01.2015 за вихідним №52/8 рекомендованим листом, про що свідчить реєстр відправки рекомендованої кореспонденції від 13.01.2015 на адресу боржника, а саме: вул..Куйбишева, 5 м.Запоріжжя. Відповідно до інформації наданої адресно - довідковим сектором УМДС України в Запорізькій області, позивач з 2009 року зареєстрований за адресою АДРЕСА_1.

03.02.2015 державним виконавцем Жовтневого ВДВС, у присутності двох понятих, складено акт опису та арешту майна на транспортний засіб: марка - SEAT, модель - IBIZA, номер (шасі, кузова, рами) - НОМЕР_2, рік виробника - 2013, колір - зелений, державний номер НОМЕР_1. Описане майно прийняв на відповідальне зберігання ОСОБА_5

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідача були відсутні будь-які підстави для відмови у відкритті виконавчого провадження, тому державний виконавець був зобов'язаний відкрити виконавче провадження, а в ході примусового виконання з метою його забезпечення відповідач правомірно склав акт опису та арешту майна.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позову з огляду на наступне.

Згідно із ст.ст. 11, 17, 19 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV, виконанню державною виконавчою службою підлягають, зокрема, виконавчі написи нотаріусів, які є підставою для відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.22 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ виконавчий напис нотаріуса може бути пред'явлений до виконання протягом року з наступного дня після набрання ним юридичної сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону:

1) за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення;

2) за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді;

3) у разі якщо виконавчий лист надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в порядку, встановленому законом;

4) в інших передбачених законом випадках.

Відповідно до ч.1 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Відповідно до ч.2 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Оскільки судом встановлено, що до виконання було подано виконавчий документ, який відповідає ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», та заяву про відкриття виконавчого провадження, а також довіреність представника, то, виходячи з норм Закону України № 606, державний виконавець зобов'язаний був прийняти рішення та винести постанову про відкриття виконавчого провадження. Виконавчий документ не мав юридичних дефектів, жодної підстави для прийняття рішення про відмову у відкритті виконавчого провадження на момент винесення оскаржуваної постанови у відповідача не існувало.

Щодо відправки постанови про відкриття виконавчого провадження суд зазначає наступне.

Згідно із приписами ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Відповідно до ч.5 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Так, відповідно до інформації наданої адресно - довідковим сектором УМДС України в Запорізькій області, позивач з 2009 року зареєстрований за адресою АДРЕСА_1.

Позивача зазначив, що указана адреса - лише адреса реєстрації. Фактично позивач проживає за іншою адресою - АДРЕСА_2. Проте, зазначені пояснення не є доказом протиправності дій відповідача, оскільки державним виконавцем у відповідності до приписів законодавства постанова про відкриття виконавчого провадження надіслана на адресу, яка зазначена у виконавчому документі.

Таким чином, з 13.01.2015 (дата відправки оскаржуваної постанови по 03.02.2015 (дата провадження виконавчих дій по вилученню опису та арешту транспортного засобу) позивач мав можливість отримати постанову про відкриття виконавчого провадження на пошті та самостійно сплатити борг.

Колегія суддів зазначає, що в межах заявленого позову при перевірці правомірності оспорюваної постанови про відкриття виконавчого провадження, оцінці підлягає її законність на момент її винесення, а не наступні дії виконавця по направленню її копії. Тому доводи позивача про позбавлення його права на добровільне виконання та про неотримання копії постанови не впливають на правомірність самої постанови.

Згідно зі ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

За приписами ч.1 та 2 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Відповідно до ч.5 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження», про проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту державний виконавець складає акт опису та арешту майна боржника. Під час проведення опису та арешту майна боржника державний виконавець має право оголосити заборону розпоряджатися ним, а в разі потреби - обмежити права користування майном, здійснити опечатування або вилучити його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що зазначається в акті опису та арешту. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються державним виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Відповідно до ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», майно, на яке накладено арешт, за винятком майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, передається на зберігання боржникові або іншим особам (далі - зберігач), призначеним державним виконавцем, під розписку в акті опису. Копія акта опису майна видається боржнику, стягувачу, а в разі якщо обов'язок зберігання майна покладено на іншу особу, - також зберігачу.

Зберігач може користуватися майном, переданим йому на зберігання, якщо особливості такого майна не призведуть до його знищення або зменшення цінності внаслідок користування.

У разі якщо зберігачем призначено іншу особу, крім боржника або члена його сім'ї, він одержує за зберігання майна винагороду, розмір якої визначається угодою між зберігачем та державним виконавцем.

Порядок і умови зберігання зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону майна, на яке накладено арешт, встановлюються Національним банком України за погодженням з Міністерством фінансів України, іншого майна - Міністерством юстиції України.

Порушення заборони державного виконавця розпоряджатися або користуватися майном, на яке накладено арешт, тягне за собою передбачену законом відповідальність зберігача майна.

Отже, в межах визначених повноважень, з метою забезпечення виконання рішення, відповідачем відповідно до приписів ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» правомірно складений акт опису та арешту майна на транспортний засіб.

Будь-яких доказів протиправності акту опису та арешту майна позивач суду не надав.

З огляду на викладене, колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги апелянта не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, спір за суттю вирішений вірно, підстави для скасування судового рішення відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 24, 195, 197, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 02 квітня 2015 року у справі № 808/934/15 за позовом ОСОБА_1 до Жовтневого відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції про застосування заходів реагування залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання законної сили.

У повному обсязі ухвала виготовлена 04 червня 2015 року.

Головуючий: М.М.Гімон

Суддя: С.В. Білак

Суддя: В.А. Шальєва