Справа № 17084/09
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2010-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" лютого 2010 р. справа № 2а-108/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Сафронової С.В.

суддів: Поплавського В.Ю. Уханенка С.А.

при секретарі судового засідання: Литовченко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Жовтоводської міської ради Дніпропетровської області на постанову Жовтоводськгого міського суду Дніпропетровської області від 12 травня 2009 року

у адміністративній справі № 2а-108/09 за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Жовтоводської міської ради Дніпропетровської області про оскарження дій субєкта владних повноважень, зобовязання здійснити перерахунок по виплаті одноразової компенсації та щорічної допомоги на оздоровлення, -

в с т а н о в и л а :

10.03.2009 р. позивач звернувся до суду з зазначеним адміністративним позовом, у якому просив визнати незаконними дії управління праці та соціального захисту населення Жовтоводської міської ради Дніпропетровської області щодо нарахування щорічної одноразової допомоги на оздоровлення, передбачену ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»та зобовязати відповідача здійснити йому перерахунок одноразової та щорічної допомоги відносно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постановою Жовтоводськгого міського суду Дніпропетровської області від 12 травня 2009 року позов ОСОБА_1 задоволено, визнано протиправними дії управління праці та соціального захисту населення Жовтоводської міської ради Дніпропетровської області щодо неповного нарахування і виплати позивачу суму одноразової компенсації та щорічної одноразової допомоги на оздоровлення за 2008 р., і зобовязано відповідача нарахувати та сплатити на користь позивача недоотриману суму одноразової компенсації, як інваліду ІІ групи у загальному розмірі 22890,60 грн. та недоотриману суму щорічної допомоги на оздоровлення за 2008 рік у розмірі 2485 грн., всього суму в розмірі 25375,60 грн.

Не погодившись з зазначеною постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також на не відповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до винесення необґрунтованого рішення, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені вимог позивача.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач вказує на те, що фінансування витрат, повязаних з реалізацією вимог Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», здійснюється за рахунок державного бюджету, а будь-які видатки на загальносуспільні потреби визначаються виключно Законом України Про Державний бюджет. На думку відповідача згідно постанови Кабінету Міністрів України від 20.09.2005 р. № 936, якою затверджено Порядок використання коштів державного бюджету для виконання програм, повязаних із соціальним захистом громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, головним розпорядником коштів держаного бюджету з 2004 року є Міністерство праці та соціальної політики України, розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня є управління праці та соціального захисту населення облдержадміністрації, районні, міські управління праці та соціального захисту населення є розпорядником бюджетних коштів третього рівня, тому управління праці та соціального захисту населення Жовтоводської міської ради Дніпропетровської області діяло на підставі Закону і здійснювало виплату лише тих коштів, що надходять на рахунок управління на підставі кошторисів, затверджених головним управлінням праці та соціального захисту населення у Дніпропетровській області та у розмірах, зазначених постановою Кабінету Міністрів України.

Крім того, апеляційна скарга відповідача мотивована неврахування судом першої інстанції того, що визнання Рішеннями Конституційного Суду України № 6-рп/2007 та № 10-рп/2008 положень Законів України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»та «Про Державний бюджет України на 2008 рік»не надає права на застосування показника мінімальної заробітної плати визначеного відповідно до ст.3 Закону України «Про оплату праці»та ст.76 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»і ст.73 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік», оскільки розміри соціальних виплат уповноважений встановлювати Кабінет Міністрів України в залежності від розміру мінімальної заробітної плати в абсолютних сумах в межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Суд першої інстанції при розгляді даної справи дійшов висновку, що, виходячи із загальних засад пріоритетності законів над урядовими актами, при визначенні розміру одноразової компенсації та щорічної грошової допомоги на оздоровлення при встановленні позивачу другої групи інвалідності, відповідач повинен керуватися ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Однак при цьому, суд не звернув увагу на дату встановлення позивачу другої групи інвалідності та на дату виплати позивачу щорічної допомоги на оздоровлення за 2008 рік як інваліду 3-ї групи, що призвело до неправильного вирішення справи та постановленні по справі незаконного та необґрунтованого судового рішення.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач має статус постраждалого внаслідок аварії на ЧАЕС І-ї категорії, і з огляду на встановлення за експертним висновком Дніпропетровської регіональної міжвідомчої експертної комісії від 23.06.2005 року звязку хвороби з аварією на ЧАЕС, позивачу була встановлена 3-я група інвалідності (а.с.4), з видачею відповідного посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи І-ї категорії (а.с.5) та виплатою йому 17.10.2005 року як інваліду 3-ї групи одноразової компенсації за втрату здоровя

Як вбачається з матеріалів справи, позивач перебував на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Жовтоводської міської ради Дніпропетровської області як інвалід 3-ї групи внаслідок захворювання, що пов'язано з наслідками аварії на ЧАЕС у період з жовтня 2005 року до 22 січня 2009 року, що не заперечував сам позивач при зверненні до УПСЗН 05.02.2009 р. з заявою про виплату допомоги (а.с.8).

Згідно змісту наданої позивачем до матеріалів справи довідки обласної МСЕК (а.с.6) дата його повторного огляду є 22.01.2009 р., а друга група інвалідності йому була встановлена з 01 лютого 2009 року безстроково. Різниця між одноразовою компенсацією за втрату здоровя між 3 групою та 2 групою інвалідності, була виплачена позивачу після встановлення йому 2-ї групи інвалідності. Щорічна допомога на оздоровлення позивачу була виплачена як інваліду 3-ї групи: у 2008 році в сумі 90,00 грн. 24.01.2008 року, а у 2009 році в сумі 90,00 грн. 27.01.2009 року.

Відповідно до змісту діючої з 22.05.2008 року редакції статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»(тобто, відновленої в попередній редакції після постановлення Конституційним Судом України Рішення № 22-рп/2008 від 22.05.2008 р.) - одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи виплачується інвалідам II групи в розмірах - 45 мінімальних заробітних плат, а у разі встановлення інвалідності вищої групи інвалідам виплачується різниця у компенсаціях, при цьому виплата здійснюється з мінімальної заробітної плати, яка склалася на момент встановлення інвалідності. Щорічна допомога на оздоровлення інвалідам ІІ групи виплачується в розмірах пяти мінімальних заробітних плат, а інвалідам ІІІ групи в розмірах чотирьох мінімальних заробітних плат.

Дослівно розуміючи зміст наведеної норми, колегія суддів звертає увагу на те, що різниця у одноразовій компенсації при встановленні інвалідності вищої групи інвалідності та щорічна одноразова допомога на оздоровлення як інваліду ІІ-ї групи могла бути виплачена позивачу лише після встановлення йому другої групи інвалідності

Судом першої інстанції висновки про недоотримання позивачем одноразової компенсації як інваліда ІІ групи 05 березня 2008 року та щорічної допомоги на оздоровлення 24 січня 2008 року були зроблені без належної перевірки інформації, наведеної в письмовій відповіді УПСЗН від 04.03.2009 р. на імя позивача (а.с.10) та без аналізу інших письмових доказів у справі, які свідчать про отримання позивачем 2-ї групи інвалідності лише з 01.02.2009 року.

За вищенаведених обставин та приймаючи до уваги, що друга група інвалідності позивачу була встановлена з 01 лютого 2009 року, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позивача про протиправність дій відповідача та зобовязання його донарахувати і виплатити недоотриману ним у 2008 році одноразову компенсацію за втрату здоровя при встановленні 2-ї групи інвалідності виходячи із розміру мінімальної заробітної плати станом на березень 2008 року, та щорічної одноразової допомоги на оздоровлення як інваліду ІІ-ї групи за 2008 рік виходячи із розміру заробітної плати станом на січень 2008 року.

Таким чином, колегія суддів визнає помилковим рішення суду першої інстанції щодо задоволення вимог ОСОБА_1 і оскільки у справі не вимагається збирання або проведення додаткової перевірки доказів, згідно п.3 ч.1 ст.198 КАСУ та зі статтею 202 КАСУ вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволені вимог позивача

При цьому, з урахуванням того, що на період 2009 р. не змінювалася редакція ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а Кабінет Міністрів України у 2009 році не скористувався визначеним у ст.71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік»правом встановлювати розміри соціальних виплат, та не приймав будь-яких рішень щодо вказаних питань - колегія суддів звертає увагу на те, що позивач не позбавлений права звернутися до суду з вимогами про протиправність дій або бездіяльності відповідача та про зобовязання його донарахувати і виплатити недоотриману ним у 2009 році одноразову компенсацію за втрату здоровя при встановленні 2-ї групи інвалідності та суму недоотриманої ним за 2009 рік як інвалідом 2-ї групи щорічної одноразової допомоги на оздоровлення.

У даній справі виходячи з визначених статтею 195 КАСУ повноважень апеляційного суду, колегія суддів позбавлена можливості вийти межі позовної заяви та вирішити питання про захист прав позивача за період 2009 року.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, п.4 ч.1 ст.202, ст..205, ст.207 КАС України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Жовтоводської міської ради Дніпропетровської області задовольнити, постанову Жовтоводськгого міського суду Дніпропетровської області від 12 травня 2009 року скасувати.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця починаючи з наступного дня після виготовлення повного тексту рішення апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 23 лютого 2010 року.

Судді: Сафронова С.В.

ОСОБА_2

ОСОБА_3