Справа № 3960/09
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2010-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" лютого 2010 р. справа № 9/593/07-АП

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Баранник Н.П.

суддів: Мірошниченка М.В. Юхименка О.В.

при секретарі судового засідання: Красота А.О.

за участю:

представників позивача:

представників відповідача:

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу

ОСОБА_1, ОСОБА_2,

ОСОБА_3, ОСОБА_4,

Відкритого акціонерного товариства «Запорізький абразивний комбінат»

на постанову господарського суду Запорізької області

від 30.01.2008р. у справі № 24/450/07-АП-9/593/07-АП

за позовом Відкритого акціонерного товариства «Запорізький абразивний комбінат»

до

проСпеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі

визнання частково нечинним податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Відкрите акціонерне товариство «Запорізький абразивний комбінат»(далі по тексту позивач) звернулося до господарського суду Запорізької області з позовом, в якому просило визнати нечинним податкове повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі №2/0 від 23.04.2007р. в частині на суму 250 200, грн..

Позивач вважає, що висновки податкового органу, викладені в акті перевірки, є неправомірними, вимоги відповідача про зменшення податкового кредиту за грудень 2006р. на суму 250 200, грн. не відповідають діючому законодавсту України.

Постановою господарського суду Запорізької області від 30.01.2008р. у справі № 24/450/07-АП-9/593/07-АП в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Позивач, не погодившись із постановою суду, подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, позивач просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити вимоги позову.

Представники позивача у судовому засіданні підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі, просили апеляційну скаргу задовольнити, постанову суду від 30.01.2008р. у даній справі скасувати і прийняти нове рішення про задоволення позову.

Представники відповідача у судовому засіданні заперечували проти доводів, викладених в апеляційній скарзі позивача, вважають оскаржену постанову законною та обґрунтованою, тому просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, а постанову суду першої інстанції слід скасувати з наступних підстав.

Суть спору:

Уповноваженими фахівцями податкового органу було проведено документальну перевірку позивача з питань правильності обчислення від'ємного значення податку на додану вартість за січень 2007р. та достовірності нарахування бюджетного відшкодування податку на додану вартість, задекларованого на розрахунковий рахунок за січень 2007р.

За результатами перевірки складено акт №141/08-02/00222226 від 10.04.2007.

Актом перевірки встановлено, що позивачем, в порушення п.п.7.4.1, п.7.5.6, п.7.4, ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість", завищено суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню на 250 200,00 грн..

Згідно акту перевірки, розбіжності між сумою ПДВ, заявленого до бюджетного відшкодування підприємством, та даними перевірки в розмірі 268533 грн. виникли в результаті порушень, встановлених попередньою документальною позаплановою перевіркою (акт від 05.03.2007 №89/08-02/00222226).

Встановлені позаплановою документальною перевіркою порушення суб'єктом господарювання Закону України "Про податок на додану вартість" виникли, виходячи з наступних обставин.

До складу податкового кредиту грудня 2006р. позивач включив суму ПДВ по господарській операції з придбання продукції, розброньованої з Державного матеріального резерву - бокситів в кількості 500 000 т.. Вартість придбаної продукції складала 25 020 000,00 грн., в т.ч. ПДВ 4 170 000,00 грн.. До податкового кредиту підприємством також було віднесено суму ПДВ з вартості послуги по адмініструванню договору на суму 250 200,00 грн..

Рішенням конкурсної комісії ОСОБА_5 України позивач визнаний переможцем конкурсу з реалізації матеріальних цінностей мобілізаційного резерву (бокситів у кількості 500 000,0 тонн), що зберігаються на ВАТ "ЗАК", який відбувся 07.12.2006 року.

На виконання рішення конкурсної комісії та відповідно до п.16 постанови КМУ від 25.08.2004р. №1078 "Про затвердження Порядку реалізації матеріальних цінностей державного резерву" позивачу, як підприємству-переможцю Державним комітетом України з Державного матеріального резерву запропоновано на безальтернативній основі, укласти контракт з Державним підприємством "Ресурспостач" м. Київ.

В умовах контракту №1-300417 від 15.12.2006, укладеного між ВАТ "ЗАК" та ДП "Ресурспостач", визначено:

Загальна сума контракту - 26 521 200,00 грн. в т.ч. ПДВ 4 420 200,00 грн.;

Вартість продукції згідно цього контракту - 20 850 000,00 грн., крім того ПДВ 4 170 000,00 грн., а також визначено вартість витрат продавця при адмініструванню контракту, що складає 1 251 000,00 грн., і ПДВ 250 200,00 грн..

ДП "Ресурспостач", згідно умов контракту, виписані наступні податкові накладні:

№ 898 від 20.12.2006р. на реалізацію бокситів в кількості 500 000 т. по ціні 41,70 грн. 25 020 000,00 грн., в т. ч. ПДВ у сумі 4 170 000,00 грн.; №896 від 18.12.2006. по адмініструванню договору на суму 1 501 200,00 грн., в т.ч. ПДВ 250 200,00 грн..

Зазначені накладні включені до складу податкового кредиту грудня 2006р..

Державний комітет України з Державного матеріального резерву виписав наряд №1186/5 від 22 грудня 2006 року, яким зобов'язав ДП "Ресурспостач" відпустити ВАТ "Запорізький абразивний комбінат", м. Запоріжжя, згідно з Розпорядженням № 379-рт від 04.07.2006, договору від 10.02.2006. № Юр-234/2006, доручення № 278 від 07.12.2006р. та протоколу засідання конкурсної комісії № 99/моб від 07.12.2006 - із мобілізаційного резерву в порядку розбронювання бокситів в кількості 500 000,0 т..

На виконання вищезазначеного наряду, був складений акт на відпуск та прийом наведеної кількості бокситів, підписаного керівником ВАТ "ЗАК", головним бухгалтером ВАТ "ЗАК" та матеріально-відповідальною особою.

Матеріальні цінності Державного комітету України з Державного матеріального резерву - боксити знаходились на відповідальному зберіганні в складських приміщеннях ВАТ "Запорізький абразивний комбінат" за адресою м. Запоріжжя вул. Димитрова, 44 .

Умовами контракту №1-300417 від 15.12.2006, укладеного між ВАТ "ЗАК" та ДП "Ресурспостач", в п. 3.2.3 зазначено вартість витрат продавця при адмініструванні контракту (адмінвитрати) в сумі 1251000,00 грн., в т.ч. ПДВ у сумі 250 200,00 грн..

ДП "Ресурспостач" виписав податкову накладну на надання послуги з адміністрування договору на суму 1 501 200,00 грн., в т.ч. ПДВ 250 200,00 грн. від 18.12.06р. № 896. Зазначена сума ПДВ включена до складу податкового кредиту грудня 2006р.

За твердженням контролюючого органу, позивачем не надано документів, що підтверджують факт виконання ДП "Ресурспостач" послуги з адмініструванню договору, перевіркою не встановлено наявність первинних документів, що пітверджують надання цієї послуги, а відтак перерахування коштів на суму 1 501 200,00 грн., не пов'язане з веденням господарської діяльності підприємства, що перевіряється.

На підставі акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення - рішення № 2/0 від 23.04.2007, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість у розмірі 268 533,00 грн..

Позивач не погодився із прийнятим рішенням в частині зменшення суми бюджетного відшкодування ПДВ у розмірі 250 200,00 грн., і оскаржив його у судовому порядку.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що оскаржене податкове повідомлення-рішення прийнято відповідачем правомірно, а позовні вимоги позивача є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Суд погодився з позицією податкового органу, зазначивши, що позивач не мав права на віднесення сум ПДВ у розмірі 250 200,00грн. до податкового кредиту грудня 2006р. по операції з адміністрування договору.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

За твердженням податкового органу під час перевірки не встановлено підтвердження факту надання послуги по адмініструванню договору; не встановлена наявність первинних документів, підтверджуючих цю послугу; перерахування коштів в сумі 1 501 200,00 грн. не пов'язане з веденням господарської діяльності позивача.

В акті перевірки зазначено: Постановою КМУ від 23.04.03р. № 586 затверджено перелік платних послуг, які надаються організаціями, що входять до єдиної системи державного резерву. Послуга з адміністрування договору до зазначеного переліку не входить. Державний класифікатор продукції та послуг ДК016-97 (Чинний від 01.01.99р.) не містить такого виду послуги як адміністрування договору.

Відповідно до п.1.4 затвердженого Наказом Державного комітету України з державного матеріального резерву від 17 жовтня 2003 року № 237, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 листопада 2003р. за № 105/8372, Порядку надання платних послуг організаціями, що входять до єдиної системи державного резерву, надання послуг здійснюється виключно за письмовим: зверненням юридичних осіб. Пунктом 1.5 цього Порядку визначено, що розмір плати за надання послуг погоджується ОСОБА_5 України за поданням організацій.

Проте, такі висновки контролюючого органу спростовуються наявними у справі матеріалами та доказами: Контрактом від 15.12.2006р. № 1-300417; Актом виконаних робіт №1-00000553; платіжним дорученням від 18.12.2006р. № 6833; податковою накладною від 18.12.2006р. № 896.

Всі документи свідчать про факт виконання сторонами зобов'язань по контракту № 1-300417.

Одною з умов контракту є оплата Покупцем (ВАТ«Запорізький абразивний комбінат») послуг Продавця (ДП „Ресурспостач"), тобто в самому контракті прописано обовязкову проплату послуг з адміністрування договору. Контракт є дійсним, його не визнано нікчемним, чи недійсним в установленому законом порядку.

Документи, складені при виконанні контракту відповідають вимогам діючого законодавства, зокрема: ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні», Закону України «Про податок на додану вартість».

На думку колегії суддів, зазначені вище висновки відповідача, зроблені на припущеннях і не відповідають дійсності.

Про наявність зв'язку операції з адміністрування договору з господарською діяльністю позивача свідчать обставини укладення контракту № 1-300417 між позивачем та ДП «Ресурспостач». ОСОБА_5 від 08.12.2006р. № 11/6752, договором доручення від 10.02.2006р. №Юр-234/2006, укладеним між ОСОБА_5 та ДП „Ресурспостач", пунктами 17 і 26 Порядку формування, розміщення та проведення операцій з матеріальними цінностями державного резерву, затвердженого Постановою КМУ від 08.10.1997р. №1129, Положенням про Державний комітет України по державному матеріальному резерву, затвердженим Указом Президента України від 21.10.2001р. № 996/2001 підтверджується обов'язковість укладення договору між ДП "Ресурспостач" і ВАТ«Запорізький абразивний комбінат», як переможця конкурсу на право викупу бокситів.

Зміст даних документів і нормативних актів свідчать про те, що роботи по збору і систематизації інформації, з підготовки і проведення конкурсу, організації реалізації матеріальних цінностей,так звані послуги адміністрування, які здійснює Державне підприємство «Ресурспостач»(платник податку на прибуток і ПДВ), фактично оплачуються Покупцями, а не ОСОБА_5 за рахунок бюджетних коштів.

Є безпідставним посилання податкового органу в акті перевірки на постанову КМУ від 23.04.2003р. № 586, наказ ОСОБА_5 від 17.10.2003р. № 237. Зазначені акти не мають ніякого відношення до спірної операції, оскільки регулюють розмір і порядок сплати за платні послуги, які надаються бюджетним організаціям.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про державний матеріальний резерв», структура системи державного резерву визначається КМ України. ДП «Ресурспостач»не є організацією (установою) єдиної системи державного резерву, оскільки жодним нормативним актом це не встановлено.

Відповідно до п. п. 1.1., 1.2 Статуту, ДП «Ресурспостач»створене згідно з наказом ОСОБА_5, є державним комерційним підприємством, заснованим на загальнодержавній власності і входить до сфери управління ОСОБА_5 України. Поняття «сфера управління ОСОБА_5 України»не є тотожнім поняттю «єдина система державного резерву».

В матеріалах даної справи наявне рішення Господарського суду м. Києва від 10.03.2009р., яке набрало законної сили, у справі №15/23 за позовом ВАТ«Запорізький абразивний комбінат»до Державного підприємства «Ресурспостач»про визнання договору недійсним. Зазначеним рішенням встановлено, що ДП «Ресурспостач»є саме державним підприємством, яке створене з метою одержання прибутку, а тому на нього не поширюються положення Порядку надання платних послуг організаціями, що входять до єдиної системи державного резерву.

З урахуванням викладеного, вимоги Постанови КМУ № 586 від 23.04.2003 та Наказу ОСОБА_5 України № 237 від 17.10.2003, на які посилається відповідач, і суд першої інстанції, при виконанні контракту №1-300417 від 15.12.2006 між ДП „Ресурспостач" та ВАТ „Запорізький абразивний комбінат" не застосовуються. Вказані нормативні акти несуть юридичні наслідки як для ДП „Ресурспостач", так і для ВАТ „Запорізький абразивний комбінат", у разі замовлення вказаними суб'єктами господарювання послуг в організаціях системи державного резерву. Предмет укладеного контракту полягає в іншому.

При виконанні контракту, ДП «Ресурспостач» надавалися ВАТ «Запорізький абразивний комбінат»послуги і, відповідно, були понесені витрати. Сторони за контрактом керувалися вимогами гл. 63 ЦК України. Сукупність послуг та витрат, за домовленістю сторін у контракті було визначено як адміністративні витрати.

Статтями 6, 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 628 ЦК України, сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір).

Саме такий змішаний договір (контракт) й був укладений між позивачем та ДП «Ресурспостач».

Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені між ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 10.03.2009р. у справі №15/23 за позовом ВАТ«Запорізький абразивний комбінат»до Державного підприємства «Ресурспостач»про визнання договору недійсним, встановлено, що зміст пунктів контракту №1-300417 від 15.12.2006 та додатку №1 до контракту, які позивач просив визнати недійсними з моменту укладання в частині витрат продавця при адмініструванні (адмінвитрати) контракту на суму 1 501 200,00грн., не суперечать положенням актів цивільного законодавства. Цим рішенням позов ВАТ«Запорізький абразивний комбінат» було залишено без задоволення.

З огляду на приписи п. 1.7 Закону України «Про податок на додану вартість»податковий кредит - сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.

Так, податкова накладна, у відповідності із Законом (168/97-ВР) є звітним податковим документом і одночасно розрахунковим документом. Колегія суддів погоджується з позицією позивача відносно вимог до формування даних податкової звітності - не дозволяється включення до податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними.

Відповідно до пп. 7.4.5. ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку придбанням товарів (послуг), які не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями.

Належним чином оформлена податкова накладна від 18.12.2006 № 896 була надана відповідачу під час перевірки, про що зазначено в Акті перевірки.

Є безпідставним твердження відповідача, що позивачем не надавалися первинні документи, в яких було б відображено операцію з адміністрування договору.

Такими документами є: контракт від 15.12.2006, акт виконаних робіт, платіжне доручення від 18.12.2006 № 6833, податкова накладна від 18.12.2006 № 896, копії яких є в матеріалах справи, і вони були представлені відповідачу під час проведення перевірки. Враховуючи наявні у справі докази та встановлені під час розгляду справи обставини, колегія суддів вважає, що позивачем до податкового кредиту правомірно було віднесено суму ПДВ з вартості послуг по адмініструванню договору - 250 200,00 грн.. З боку позивача відсутні порушення п.п. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», тому зменшення податковим органом заявленої позивачем суми бюджетного відшкодування на 250 200,00грн. є неправомірним.

Отже, за встановлених у справі обставин, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову.

Невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, є підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст.ст. 198, 202, 205, 207 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Запорізький абразивний комбінат» задовольнити.

Постанову господарського суду Запорізької області від 30.01.2008р. у справі № 24/450/07-АП-9/593/07-АП скасувати.

Позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства «Запорізький абразивний комбінат»задовольнити.

Визнати нечинним податкове повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі №/0 від 23.04.2007р. в частині зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 250 200, 00грн..

Постанова апеляційного суду набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом одного місяця з дня виготовлення її в повному обсязі до Вищого адміністративного суду України шляхом подання касаційної скарги.

В повному обсязі постанову виготовлено 14.06.2010р..

Головуючий суддя: Н.П. Баранник

Судді: М.В. Мірошниченко

ОСОБА_6