Справа № 824/352/15-а
Суддя: Спіжавка Георгій Георгійович
Дата ухвалення: 2015-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2015 р. м. Чернівці справа № 824/352/15-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Спіжавки Г.Г.,

за участю:

секретаря судового засідання Григоряк У.С.,

представника позивача Мандзюк В.Б.,

представника відповідача не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення грошової компенсації,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення грошової компенсації в розмірі 7 054, 28грн.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що позивач був звільнений 01 жовтня 2014 року наказом командувача військ оперативного командування "Північ" від 22.09.2014 року №51-РС у запас за підпунктом "б" (за станом здоров`я) з правом носіння військової форми одягу, вважати, що справи та посаду здав і направити для зарахування на військовий облік до Чернівецького МВК Чернівецької області.

Згідно Довідки №7 про одержання грошової компенсації замість речового майна позивачу належить компенсувати 7 054,28 грн.

Однак, зазначає позивач, у компенсації, передбаченої Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" йому було відмовлено.

Тому, позивач звернувся до суду з позовом про визнання дій щодо невиплати відповідачем належної йому компенсації протиправними та стягнення з відповідача грошової компенсації в розмірі 7054,28грн.

Відповідач позов не визнав, надав письмові заперечення, в яких посилався на наступні обставини та норми законодавства.

Так, вказує, приписами ч. 2 ст. 9 Закону України від 20.12.1991 року № 2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі Закон №2011-ХІІ) передбачено, що військовослужбовці отримують за рахунок держави грошове забезпечення, а також речове майно та продовольчі пайки, або за бажанням військовослужбовця грошову компенсацію замість них.

Відповідно до п. 27 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.10.2004 № 1444 "Про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час" військовослужбовці, звільнені у запас або відставку з правом носіння військової форми одягу, за бажанням можуть отримати речове майно, яке вони не отримали під час звільнення, або грошову компенсацію за нього за цінами на день підписання наказу про звільнення. Зазначеним особам, звільненим у запас або відставку після закінчення строку контракту, за належне їм. але не отримане протягом дії контракту речове майно виплачується грошова компенсація пропорційно часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати закінчення контракту, або видається речове майно на суму грошової компенсації.

Разом з тим, зазначає, відповідно до Закону України від 17.02.2000 року № 1459-111 "Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів" призупинено з 11.03.2000 року дію ч. 2 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ в частині одержання військовослужбовцями продовольчих пайків або за їх бажанням грошової компенсації замість них та замість речового майна (за винятком військовослужбовців Міністерства оборони України. Служби безпеки України. Служби зовнішньої розвідки України. Державної прикордонної служби України. Управління державної охорони та Головного управління внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України, що використовують цивільний одяг, який зашифровує особу та відомчу належність військовослужбовців).

Законом України від 03.11.2006 року №328-V "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і деяких інших осіб", який набрав чинності з 01.01.2007 року. ст. 9 Закону викладено в новій редакції та доповнено статтею 9-1, якою за іншим порядком врегульовано здійснення продовольчого та речового забезпечення військовослужбовців, а саме не передбачено за бажанням військовослужбовців одержувати грошову компенсацію замість продовольчих пайків і речового майна.

Крім того, стверджує відповідач, компенсація таким особам проводиться тільки під час проходження служби, а не після звільненні зі служби.

З вище наведених підстав, відповідач вважає, що вимоги позивача є необґрунтованими та безпідставними.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідач явку представника в судове засідання не забезпечив, про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином.

Частиною четвертою статті 128 КАС України передбачено, що у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , старшина 4 зенітної ракетної батареї зенітного ракетно-артилерійського дивізіону військової частини - польова пошта НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 ) був звільнений 01 жовтня 2014 року наказом командувача військ оперативного командування "Північ" від 22.09.2014 року №51-РС у запас за пп. "б" (з правом носіння військової форми одягу) частини восьмої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1989 року №2232-XII, вважати, що справи та посаду здав і направити для зарахування на військовий облік до Чернівецького МВК Чернівецької області.

Згідно Довідки Чернівецького міського військового комісаріату позивач служив в Збройних силах України в період з 27.11.1989 року по 25.04.1992 року; з 02.12.1993 року по 01.10.2014 року та звільнений в запас на підставі наказу командира в/ч НОМЕР_3 №51-РС від 22.09.2014.

Згідно Довідки №7 про одержання грошової компенсації замість речового майна, позивачу належить компенсувати 7 054,28 грн.

Однак, на даний час зазначена сума компенсації за не отримане речове майно відповідачем не виплачена, так як він вважає, що дію ч. 2 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ в частині одержання військовослужбовцями продовольчих пайків або за їх бажанням грошової компенсації замість них та замість речового майна призупинено, окрім того, компенсація таким особам проводиться тільки під час проходження служби.

Частиною другою статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (у редакції, яка діяла до 11 березня 2000 року) було передбачено, що військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки або за бажанням військовослужбовця грошову компенсацію замість них.

Відповідно до статті 2 Закону України від 17 лютого 2000 року №1459-ІІІ "Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів" дію частини другої статті 9 Закону №2011-XII зупинено у частині одержання військовослужбовцями за їх бажанням грошової компенсації за неодержане речове майно.

Законом України від 3 листопада 2006 року № 328-V "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і деяких інших осіб" статтю 9 Закону №2011-ХІІ викладено в новій редакції, а також цей Закон доповнено статтею 9-1 (у редакції, чинній до 1 січня 2008 року), якою було передбачено, зокрема, що продовольче та речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. Військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі, мають право на отримання замість належних їм за нормами забезпечення предметів речового майна грошової компенсації в розмірі вартості зазначених предметів.

Однак, дія викладеного пункту 2 статті 9-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" зупинена на 2007 рік Законом України "Про державний бюджет на 2007 рік", а Законом України "Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів" взагалі виключена.

Разом з тим, після прийняття Конституційним Судом України Рішення від 22 травня 2008 року №10рп/2008 положення пункту 2 статті 9-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" відновили свою редакцію, але з урахуванням частини 2 статті 152 Конституції України, тільки з моменту ухвалення цього Рішення.

При цьому положення частини другої статті 9-1 Закону № 2011-ХІІ регулюють порядок виплати компенсації замість речового майна військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі, і не поширюються на військовослужбовців, звільнених з військової служби.

Такий висновок щодо застосування норм матеріального права міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду України від 19 березня 2013 року (№ 21-38а13) та від 27.05.2014 року (21-132а14).

Згідно частини другої статті 244-2 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Так, суд вважає, що в даному випадку позивач має право на грошову компенсацію замість речового майна, адже вона нарахована йому в день звільнення.

Під час служби та на момент звільнення позивачу не було виплачено грошову компенсацію за не отримане речове майно, однак вона була нарахована згідно довідки №7, складеної на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.10.2014 року.

Тому, дії відповідача щодо невиплати позивачу вже нарахованої компенсації є на думку суду неправомірними.

Суд доходить висновку про обґрунтованість вимог позивача, оскільки грошова компенсація нарахована в момент звільнення, а не після звільнення, відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно частини 1 статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

На підставі викладеного та керуючись статтями 11, 70, 71, 86, 94, 158-163, 167 КАС України, суд
П О С Т А Н О В И В:
1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за не отримане речове майно під час проходження військової служби у Збройних силах України.

3. Стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію замість не отриманого речового майна у сумі 7 054,27 грн.

4. Стягнути на користь позивача з Державного бюджету України судовий збір в розмірі 142 грн.

У відповідності до ст.ст. 185-186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, проголошення вступної та резолютивної частини рішення, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дні отримання копії постанови.
Згідно статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмовити у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Г.Г. Спіжавка

Постанова в повному обсязі складена 02 червня 2015 р.