Справа № 638/15192/13-а
Суддя: Конюшко К.В.
Дата ухвалення: 2015-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2015 року м. Київ К/800/4580/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Конюшка К.В.

суддів: Гончар Л.Я., Черпіцької Л.Т.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Харківської міської ради на постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 березня 2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2014 року

у справі № 638/15192/13-а

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

до Харківської міської ради

про скасування рішень

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2013 року фізична особа - підприємець ОСОБА_2 звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом до Харківської міської ради про визнання протиправним та скасування припису від 25.10.2012 № 7/122 спеціаліста І категорії відділу реклами Департаменту контролю Харківської міської ради Калникова Є.В. та скасування рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 10.04.2013 № 195, в частині скасування запису № 234 (Щит на огорожі який належить ФОП ОСОБА_2 та розташований у АДРЕСА_1, розміром 0,40х1,60х1).

Постановою Дзержинського районного суду міста Харкова від 12.03.2014, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 16.12.2014, адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись зі вказаними рішеннями судів попередніх інстанцій, Харківська міська рада оскаржила їх у касаційному порядку.

У касаційній скарзі скаржник просив скасувати вказані рішення судів попередніх інстанцій з мотивів порушення цими судами норм матеріального та процесуального права, прийняти нове рішення - про відмову у задоволенні позову.

У своїх запереченнях на касаційну скаргу ФОП ОСОБА_2 просила залишити рішення судів попередніх інстанцій без змін, а скаргу - без задоволення.

Справу розглянуто у попередньому судовому засіданні в установленому статтею 2201 Кодексу адміністративного судочинства України порядку.

Згідно з частиною другою статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи і правильність застосування судами норм процесуального та матеріального права, судова колегія дійшла висновку про те, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на таке.

Як установлено судами попередніх інстанцій, у жовтні 2012 року позивач отримав припис від 25.10.2012 №7/122 спеціаліста І категорії відділу реклами Департаменту контролю Харківської міської ради Калникова Є.В., в якому зазначено, що в результаті перевірки дотримання порядку розміщення зовнішньої реклами у місті Харкові встановлено порушення позивачем частини першої статті 16 Закону України «Про рекламу», а саме відсутність дозволу на розміщення зовнішньої реклами.

Позивач звернувся до відділу реклами Департаменту контролю Харківської міської ради із листом-відповіддю, в якому зазначив, що вивіска магазину, яка складалась з декількох текстових елементів «магазин ІНФОРМАЦІЯ_1 будматеріали госптовари» є інформаційною вивіскою біля входу про те, що асортимент товару, який продається в цьому об'єкті торгівлі, є непродовольчий.

Листом від 20.11.2012 №1217 відділ реклами Департаменту контролю Харківської міської ради вказав, що площа поверхні вивіски чи таблички не повинна перевищувати трьох квадратних метрів та зауважив, що в разі невиконання вимог припису від 25.10.2012 № 7/122, або не приведення конструкції у відповідність до поняття «вивіски» відділом реклами Департаменту контролю Харківської міської ради буде вжито заходів щодо усунення порушення чинного законодавства України про рекламу шляхом демонтажу рекламної конструкції.

23.05.2013 здійснено демонтаж спеціальної конструкції: щит на огорожі «магазин ІНФОРМАЦІЯ_1 будматеріали госптовари» за адресою: АДРЕСА_1 на підставі рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 10.04.2013 № 195.

Додатком до вищевказаного рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 10.04.2013 № 195 визначено перелік конструкцій зовнішньої реклами, які підлягають демонтажу, в якому під № 234 зазначено «Щит на огорожі, який належить ФОП ОСОБА_2 та розташований у АДРЕСА_1, розміром 0,40х1,60х1 відповідно до припису від 25.10.2012 №7/122 з інформаційним полем «Магазин ІНФОРМАЦІЯ_1».

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції. Виходив переважно з того, що щит на огорожі, який належить ФОП ОСОБА_2 та розташований у АДРЕСА_1, розміром 0,40х1,60х1 з інформаційним полем «магазин ІНФОРМАЦІЯ_1 будматеріали госптовари» не є зовнішньою рекламою у розумінні Закону України «Про рекламу».

Так, у своєму рішенні суд апеляційної інстанції зазначив, що відповідно до протоколу узгодження оригінал-макету на виготовлення металевої вивіски, металевий щит біля входу в магазин позивача з інформативним полем, що складається з декількох текстових елементів «магазин ІНФОРМАЦІЯ_1 будматеріали госптовари» є інформаційною вивіскою, а отже не є рекламою, тому не потребує будь-яких дозволів для її розміщення.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з обґрунтованим висновком судів попередніх інстанцій з огляду на таке.

Згідно з підпунктом 13 пункту «б» статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать повноваження щодо надання дозволів у порядку, встановленому законодавством, на розміщення реклами.

Зазначені положення вказаного Закону кореспондуються зі статтею 16 Закону України «Про рекламу», якою встановлено, що зовнішня реклама у населених пунктах, провадиться на підставі дозволів, що видаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, та в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуюся Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 № 2067 затверджено Типові правила розміщення зовнішньої реклами (далі - Правила), які регулюють відносини, що виникають у зв'язку з розміщенням зовнішньої реклами у населених пунктах, та визначають порядок надання дозволів на розміщення такої реклами.

Згідно з пунктом 45 Правил контроль за їх додержанням здійснюють виконавчі органи сільських, селищних, міських рад та інші органи відповідно до законодавства, уповноважені особи яких відповідно до пункту 46 цих Правил у разі порушення порядку розповсюдження та розміщення реклами звертаються до розповсюджувача зовнішньої реклами з вимогою усунення порушень у визначений строк.

Виходячи із наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що виконавчий комітет органу місцевого самоврядування, як орган, який надає дозвіл на розміщення зовнішньої реклами та здійснює контроль за дотриманням правил її розміщення, у межах своїх повноважень може приймати рішення про усунення порушень таких правил, зокрема і рішення про зобов'язання розповсюджувача реклами до демонтажу протягом певного строку рекламного засобу, установленого без відповідного дозволу.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 19.02.2013 у справі № 21-18а13.

Таким чином, суд касаційної інстанції вважає, що припис від 25.10.2012 №7/122, яким від позивача вимагалось здійснити демонтаж спірного щита, є рішенням суб'єкта владних повноважень, правомірність якого може бути оскаржено в порядку адміністративного судочинства. Водночас, рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 10.04.2013 № 195 прийнято в межах повноважень органу місцевого самоврядування.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 1 Закону України «Про рекламу» зовнішня реклама - реклама, що розміщується на спеціальних тимчасових і стаціонарних конструкціях, розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, на елементах вуличного обладнання, над проїжджою частиною вулиць і доріг.

Частиною шостою статті 9 Закону України «Про рекламу» передбачено, що вивіска чи табличка з інформацією про зареєстроване найменування особи, знаки для товарів і послуг, що належать цій особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи, що розміщена на внутрішній поверхні власного чи наданого у користування особі приміщення, на зовнішній поверхні будинку чи споруди не вище першого поверху або на поверсі, де знаходиться власне чи надане у користування особі приміщення, біля входу в таке приміщення, не вважається рекламою.

Відповідно до підпунктів 6, 7 пункту 2 Правил спеціальні конструкції - тимчасові та стаціонарні рекламні засоби (світлові та несвітлові, наземні та неназемні (повітряні), плоскі та об'ємні стенди, щити, панно, транспаранти, троли, таблички, короби, механічні, динамічні, електронні табло, екрани, панелі, тумби, складні просторові конструкції, аеростати, повітряні кулі тощо), які використовуються для розміщення реклами; вивіска чи табличка - елемент на будинку, будівлі або споруді з інформацією про зареєстроване найменування особи, знаки для товарів і послуг, що належать такій особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи, що розміщений на зовнішній поверхні будинку, будівлі або споруди не вище першого поверху або на поверсі, де розташовується власне чи надане у користування особі приміщення (крім, випадків, коли суб'єкту господарювання належить на праві власності або користування вся будівля або споруда), біля входу у таке приміщення, який не є рекламою.

Зважаючи на викладені положення норм матеріального права, колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про те, що спірний щит розміром 0,40х1,60х1 з інформативним полем, який складається з декількох текстових елементів «магазин ІНФОРМАЦІЯ_1 будматеріали госптовари» не є зовнішньою рекламою у розумінні Закону України «Про рекламу», а тому не потребує спеціального дозволу на його встановлення.

Отже, доводи касаційної скарги спростовуються викладеними вище нормами права та установленими обставинами справи, у зв'язку з чим відсутні підстави для її задоволення та скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень.

Згідно з частиною третьою статті 2201 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 210 - 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Харківської міської ради відхилити.

Постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 березня 2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2014 року в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України у строк та у порядку, визначеними статтями 237- 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.