Справа № 38731/09
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2010-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" травня 2010 р.справа № 2а-3594/09/0870

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Сафронової С.В.

суддів: Поплавського В.Ю. Уханенка С.А.

при секретарі судового засідання: Литовченко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2009 року

у адміністративній справі № 2а-3594/09/0870 за позовом ОСОБА_1 до Чернігівського районного відділу Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області про стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати за відпрацьований час понад встановлену норму та стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2009 року у задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 до Чернігівського районного відділу Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області про стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати за відпрацьований час понад встановлену норму та стягнення моральної шкоди відмовлено.

Зазначена постанова оскаржена в апеляційному порядку позивачем з підстав порушення норм матеріального права, у звязку з чим апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції та постановити судове рішення, яким задовольнити його первісні вимоги про визнання неправомірними дій Чернігівського районного відділу Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області щодо нарахування та сплати грошових коштів понад встановлену норму часу за період з 15.12.2005 року по 15.12.2008 рік, та стягнути з відповідача на його користь суму коштів у розмірі 9417,76 грн. за роботу понад встановлену норму та моральну шкоду у розмірі 2000 грн, а також судові витрати в розмірі 198 грн.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, оцінку судом доказів у справі, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального права, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення вимог апелянта та для скасування рішення суду першої інстанції, виходячи з наступного

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач проходив службу в органах внутрішніх справ, а саме в Чернігівському РВ УМВС України в Запорізькій області, у період з 31 травня 1989 року до 15 грудня 2008 року. Звільнення позивача зі служби в ОВС з посади оперуповноваженого відділення карного розшуку Чернігівського РВ ГУМВС України в Запорізькій області відбулося на підставі поданної ним заяви про звільнення за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію, за результатом розгляду якої начальником УМВС в Запорізькій області був виданий наказ № 568 о/с від 15.12.2008 р. про звільнення у відставку за ст..65 п.«а»Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України (а.с.14)

Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції здійснивши аналіз встановлених під час судового розгляду справи обставин та норм чинного законодавства, якими регулюються спірні правовідносин, дійшов висновку про відсутність доказів видачі керівником Чернігівського РВ ГУМВС України в Запорізькій області письмових наказів (вказівок) про залучення ОСОБА_1 до надурочної служби чи служби в дні щотижневого відпочинку та святкові дні.

Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції виходячи з наступного

Відповідно до ч.12 ст.22 Закону України «Про міліцію»№ 565-XII від 20.12.1990 р. та п.21 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, для працівників міліції встановлюється 41-годинний робочий тиждень, а у необхідних випадках особи рядового і начальницького складу несуть службу понад встановлену тривалість робочого часу, а також у вихідні та святкові дні. Вказаною нормою також передбачено, оплата праці в надурочний і нічний час, у вихідні та святкові дні провадиться відповідно до вимог законодавства.

Такими нормативними актами, що визначають підстави та порядок залучення працівників ОВС до несення служби понад установлений законодавством час, а також механізм надання відповідних компенсацій чи оплати праці - є Інструкція про порядок залучення працівників органів внутрішніх справ до несення служби понад установлений законодавством час, в дні щотижневого відпочинку та святкові дні і надання відповідних компенсацій, що затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ № 530 від 17.12.1991 року (далі Інструкція), та Наказ МВС України № 1155 від 04.10.2003 року (а.с.151-152)

Так, пунктом 3 Інструкції встановлено, що підставами залучення працівників органів внутрішніх справ до надурочної служби чи служби в дні щотижневого відпочинку та святкові дні є письмові накази (вказівки) керівників органів внутрішніх справ та графіки нарядів, чергувань, затверджені керівниками органів внутрішніх справ.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами у справі не заперечується, що керівництвом Чернігівського РВ ГУМВС України в Запорізькій області не виносилося письмових наказів (вказівок) про залучення ОСОБА_1 до надурочної служби чи служби в дні щотижневого відпочинку та святкові дні.

Як вбачається з графіків нарядів (а.с.46-61) та довідки (а.с.150), позивач залучався до служби у складі слідчо-оперативної групи та до патрулювання відповідно до положень Наказу МВС України № 1155 від 04.10.2003 року. Зміна позивача у складі слідчо-оперативної групи в більшості починалася о 8.00 год., тобто з початку його робочого часу, а за роботу понаднормового часу, тобто після 17.00 години, позивачу надавалися години відпочинку відповідно до приписів пункту 5.17 Наказу МВС № 1155 від 04.10.2003 р., тобто: за находження на службі менше 16 год. 12 годин відпочинку, за находження на службі до 20 год. 32 години відпочинку; за находження на службі понад 20 год. 48 годин відпочинку. Крім того, позивачу саме у звязку з умовами та режимом служби на посаді оперуповноваженого відділення карного розшуку, чинним законодавством встановлене пільгове обчислення вислуги років. При звільненні позивачу вислуга років була обчислена: в календарному 21 рік 07 місяців 2 дні і у пільговому 24 роки 07 місяців 15 днів.

Позивач та його представник не заперечували проти вищенаведених обставин, які викладені відповідачем у довідці від 14.10.2009 р. (а.с.150), та не надали будь-яких доказів на їх спростування.

Згідно п.6 Інструкції, облік здійснюється шляхом ведення щомісячного табеля, а підставами внесення записів в табель є службові документи, перелічені в п.3 даної Інструкції. Заповнений табель поточного місяця, підписаний працівником, що веде облік, і затверджений керівником органу, накази, графіки чергувань є підставою для надання компенсації, відповідно до п.8 Інструкції, в разі виникнення підстав для оплати за надурочну службу, вона не повинна перевищувати 120 годин на рік.

Судом встановлено, що табель робочого часу позивача, який працював оперуповноваженим карного розшуку - не вівся, оскільки такі табеля ведуться в ОВС лише на працівників, які несуть службу в нічні зміни (чергова частини, ІТТ).

Погоджується колегія суддів з висновками суду першої інстанції щодо недоведеності позивачем спричинення йому моральної шкоди і звязку між моральною шкодою та несплатою компенсації за надурочний і нічний час, роботу у вихідні та святкові дні.

Наведені позивачем в апеляційній скарзі обґрунтування спричиненої йому моральної шкоди шляхом приниження його честі та ділової репутації, як колишнього працівника правоохоронних органів, колегія суддів не приймає як підставу для скасування постанови суду першої інстанції та задоволення цих вимог позивача, оскільки зазначені доводи апелянта лише свідчать про неправильне розуміння ним норм матеріального права. Відшкодування моральної шкоди не передбачено Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, яким врегульовано порядок проходження служби і інші повязані з цим питання для працівників ОВС, що мають спеціальне звання та спеціальні умови проходження служби, які відрізняються від умов праці та гарантій захищеності працівників відповідно до положень КЗПП України.

Інші доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків суду обставинам справи, колегія суддів відхиляє, оскільки судом першої інстанції в повному обсязі була дана оцінка всім обставинам справи, рішення прийнято з урахуванням наявних доказів та норм чинного законодавства, а також правильно узято до уваги ту обставину, що позивач під час проходження служби в ОВС та під час свого звільнення і отримання грошового атестату - не ставив питання про поновлення його права на отримання грошової компенсації за службу у понад урочний час, у дні щотижневого відпочинку.

Таким чином, колегія суддів не знаходить підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального, що призвело до неправильного вирішення спору.

За таких обставин, коли судом першої інстанції не допущено порушень норм матеріального та процесуального права при ухваленні судового рішення та вчиненні процесуальних дій, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.205, ст.206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2009 року залишити без задоволення.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України на протязі одного місяця починаючи з наступного дня, після набрання законної сили судового рішення

Повний текст ухвали виготовлений 30 вересня 2010 року

Судді Сафронова С.В.

ОСОБА_2

ОСОБА_3