Справа № 826/1339/13-а
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2015-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" травня 2015 р. м. Київ К/800/41950/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого суддіГоловчук С.В. (суддя-доповідач),
суддівЛіпського Д.В.,
Черпака Ю.К.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві тa професійних захворювань України у м. Києві

на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 04 квітня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 01 серпня 2013 року

у справі за позовом Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві тa професійних захворювань України у м. Києві (далі - УВД Фонду ССНВВПЗ України в м. Києві) до Територіального управління Держгірпромнагляду у Київській області та м. Києві (далі - ТУ Держгірпромнагляду у Київській області та м. Києві), треті особи - Публічне акціонерне товариство «Київській завод «Радар» (далі - ПАТ «Київській завод «Радар»), ОСОБА_4, ОСОБА_5, про скасування актів форми Н-5 та Н-1 та зобов'язання призначити нове розслідування,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року УВД Фонду ССНВВПЗ України в м. Києві звернулося до суду з позовом, в якому зазначило, що 20 серпня 2012 року на території ПАТ «Київській завод «Радар» стався нещасний випадок, внаслідок якого загинула людина, у зв'язку з чим, відповідачем проведено розслідування та складено Акти за формами Н-5 та Н-1. Вказує, що цей випадок безпідставно визнано таким, що пов'язаний з виробництвом, оскільки у момент події потерпіла не виконувала своїх трудових обов'язків. Однак, під час проведення спеціального розслідування комісія ТУ Держгірпромнагляду у Київській області та м. Києві не з'ясувала усі обставини справи і безпідставно визнала цей випадок страховим. Посилаючись на те, що не всі члени комісії погодились з таким висновком та уточнивши позовні вимоги, просив суд скасувати Акти за формами Н-5 та Н-1 та зобов'язати відповідача призначити повторне (додаткове) розслідування по факту нещасного випадку, який стався 20 серпня 2012 року з ОСОБА_6 в іншому складі комісії.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 04 квітня 2013 року, яку залишено без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 01 серпня 2013 року, в позові відмовлено.

У касаційній скарзі УВД Фонду ССНВВПЗ України в м. Києві просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалите нове рішення - про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права, зокрема положень Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (далі - Закон № 1105-XIV), норми якого діяли на час виникнення спірних правовідносин та постанови Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1232 «Деякі питання розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», якою затверджено Порядок проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві (далі - Порядок № 1232). Зазначає, що судами не взято до уваги посилання представника позивача про відсутність дії шкідливого або небезпечного виробничого фактору, який призвів до настання нещасного випадку.

ТУ Держгірпромнагляду у Київській області та м. Києві у запереченнях на касаційну скаргу посилається на те, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, судами правильно встановлені факти, досліджені докази та наведені обґрунтовані висновки. Зазначає, що відповідно до Порядку № 1232 робочі органи Фонду соціального страхування не наділені повноваженнями оскаржувати затвердженні відповідачем Акти форми Н-1 та Н-5. Просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

ОСОБА_4 у запереченнях на касаційну скаргу посилається на те, що під час події потерпіла перебувала на своєму робочому місці та виконувала свої трудові обов'язки, що відповідно до пункту 15 Порядку є підставою для складання Акту форми Н-1. Просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судами встановлено, що 20 серпня 2012 року адміністратор залу ОСОБА_6 12.30 прибула на роботу до Торгівельного центру «Радар» та впродовж дня допомагала наводити порядок у підсобному приміщенні кафе. Близько 17-ї години вона занесла до цього приміщення драбину що б закріпити на вікні тюль. О 18.20 год до підсобного приміщення, почувши гуркіт, увійшли бармени та побачили ОСОБА_6, яка без свідомості лежала на підлозі. Про подію повідомили директора ТЦ «Радар», яка відразу прийшла на місце пригоди і викликала карету швидкої допомоги. В цей - же день потерпілу було госпіталізовано до лікарні, де 25 серпня 2012 року вона померла від отриманої травми.

За цим випадком наказом начальника ТУ Держгірпромнагляду у Київській області та м. Києві від 22 серпня 2012 року № 253-Т призначено комісію зі спеціального розслідування нещасного випадку в складі 5 осіб. В подальшому, у зв'язку із смертю потерпілої особи, термін спеціального розслідування неодноразово продовжувався.

02 січня 2013 року керівником ТУ Держгірпромнагляду у Київській області та м. Києві затверджено Акти форми Н-1 та Н-5, згідно з якими цей випадок визнано таким, що пов'язаний з виробництвом. Ці акти підписали усі члени комісії, проте один із них - страховий експерт з охорони праці відділу організації профілактики нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань УВД ФССНВВПЗ України в м. Києві Судак Ю.А. висловив окрему думку з цього приводу.

Вирішуючи спір, суди першої та апеляційної інстанції виходили з того, що заявлені позивачем вимоги задоволенню не підлягають з тих підстав, що позивач не довів, що висновки комісії щодо класифікації нещасного випадку не відповідають фактичним обставинам справи.

Проте з таким обґрунтуванням судових рішень погодитись неможливо.

Процедуру проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій, що сталися з працівниками на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форми власності або в їх філіях, представництвах, інших відокремлених підрозділах (далі - підприємства) визначено Порядком № 1232, відповідно до пункту 33 якого, контроль за своєчасністю та об'єктивністю проведення розслідування нещасних випадків, підготовкою матеріалів розслідування, веденням обліку нещасних випадків, вжиттям заходів до усунення причин нещасних випадків здійснюють органи державного управління, органи державного нагляду за охороною праці, виконавча дирекція Фонду та її робочі органи відповідно до компетенції.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що виконавча дирекція Фонду та її робочі органи наділені правом контролю за об'єктивністю проведення розслідування нещасних випадків, проте такі повноваження обмежені компетенцією останніх.

Відповідно до пункту 36 цього Порядку, спеціальному розслідуванню підлягають, зокрема, нещасні випадки із смертельними наслідками.

Абзацом 1 пункту 38 Порядку № 1232 встановлено, що спеціальне розслідування нещасного випадку (крім випадків, передбачених пунктом 39 цього Порядку) проводиться комісією із спеціального розслідування нещасного випадку (далі - спеціальна комісія), утвореною територіальним органом Держгірпромнагляду за місцезнаходженням підприємства або за місцем настання нещасного випадку, у разі, коли нещасний випадок стався з фізичною особою - підприємцем чи особою, що забезпечує себе роботою самостійно, або внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (події) за погодженням з органами, представники яких входять до її складу.

За результатами спеціального розслідування складаються акти за формою Н-5 і Н-1 (у разі, коли нещасний випадок визнано таким, що пов'язаний з виробництвом), картка за формою П-5 (у разі виявлення гострого професійного захворювання (отруєння) стосовно кожного потерпілого, а також оформляються інші матеріали спеціального розслідування, зазначені у пунктах 50 і 51 цього Порядку (абзац 1 пункту 47 Порядку № 1232).

При цьому, Акти за формою Н-5 і Н-1 підписуються головою і всіма членами спеціальної комісії протягом п'яти днів після оформлення матеріалів спеціального розслідування. У разі незгоди із змістом акта (актів) член спеціальної комісії підписує його (їх) з відміткою про наявність окремої думки, яку викладає письмово. Окрема думка додається до акта за формою Н-5 і є його невід'ємною частиною (абзац 4 пункту 47 Порядку № 1232).

Як встановлено, судами Акт форми Н-1 від 02 січня 2013 року страховий експерт з охорони праці відділу організації профілактики нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань УВД ФССНВВПЗ України в м. Києві Судак Ю.А. підписав з відміткою про наявність окремої думки.

Ця обставина стала підставою звернення позивача до суду з вимогою скасувати Акти за формою Н-5 і Н-1 та зобов'язати ТУ Держгірпромнагляд у Київській області та м. Києві призначити додаткове розслідування.

Відповідно до пункту 54 Порядку № 1232 у разі надходження від роботодавця, робочого органу Фонду, представника профспілки, потерпілого або члена його сім'ї чи уповноваженої ним особи, яка представляє його інтереси, скарги або їх незгоди з висновками спеціальної комісії щодо обставин і причин настання нещасного випадку керівник Держгірпромнагляду або його територіального органу з метою забезпечення об'єктивності проведення спеціального розслідування має право призначити повторне (додаткове) спеціальне розслідування нещасного випадку спеціальною комісією в іншому складі, за результатами її роботи скасувати акти за формою Н-5 і Н-1, притягти до відповідальності посадових осіб підприємства та органів Держгірпромнагляду, які порушили вимоги цього Порядку.

Рішення спеціальної комісії в іншому складі щодо результатів повторного (додаткового) спеціального розслідування обставин і причин настання нещасного випадку може бути оскаржено лише у судовому порядку.

І змісту наведених норм видно, що у випадку отримання скарги, або незгоди зазначених у пункті 54 Порядку № 1232 осіб, керівник Держгірпромнагляду має право скасувати акти за формою Н-5 і Н-1 за результатами проведення повторного (додаткового) спеціального розслідування нещасного випадку спеціальною комісією в іншому складі та за результатами роботи такої комісії.

Отже, вимога скасувати акти за формою Н-5 і Н-1 ставиться в залежність від наслідків розгляду заяви щодо призначення повторного (додаткового) спеціального розслідування нещасного випадку та результатів його проведення.

Однак, вирішуючи спір, суди не перевірили чи зверталось УВД Фонду ССНВВПЗ України в м. Києві до керівника ТУ Держгірпромнагляду у Київській області та м. Києві з вимогою призначити додаткове розслідування і чи приймав останній рішення з цього приводу.

Ці обставини мають суттєве значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до частини 1 статті 220 КАС України, суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні.

Таким чином, неповне з'ясування судами дійсних обставин справи та допущені порушення норм процесуального права є підставою для скасування ухвалених рішень та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до частини 2 статті 227 КАС України підставою для скасування судового рішення суду апеляційної інстанції і направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи наведене, рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції на новий розгляд.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 232 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві тa професійних захворювань України у м. Києві задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 04 квітня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 01 серпня 2013 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С.В. Головчук
Судді Д.В. Ліпський
Ю.К. Черпак