Справа № 18520/09
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2010-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" червня 2010 р. справа № 2а-86/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Сафронової С.В.

суддів: Поплавського В.Ю. Уханенка С.А.

при секретарі судового засідання: Близнюк Т.Л.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2009 року

у адміністративній справі № 2а-86/09 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради про визнання дій неправомірними та стягнення суми, -

в с т а н о в и л а:

17 листопада 2008 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила визнати неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради щодо неправильного нарахування їй державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в період з січня 2007 року по жовтень 2008 рік та стягнути на її користь з відповідача недоплачену суму допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в період з січня 2007 року по жовтень 2008 року в сумі 7687,46 грн., а також недоплачену їй суму допомоги при народженні дитини в сумі 1308,40 грн., і судові витрати в сумі 3,40 грн.

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2009 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Жовтневої районної у м. Дніпропетровську - відмовлено у повному обсязі.

З зазначеним судовим рішенням першої інстанції не погодилася позивачка та подала на це рішення апеляційну скаргу, яка мотивована порушенням норм матеріального та процесуального права, у звязку з чим позивачка просить скасувати постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2009 року та прийняти нову постанову, якою задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі.

При перегляді справи в апеляційному порядку колегією суддів встановлено, що предметом спору по цій справі є дії територіального управління праці та соціального захисту населення щодо нарахування та виплати позивачці державної допомоги при народженні дитини та допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у період з січня 2007 року по жовтень 2008 рік

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 у звязку з народженням нею 20 січня 2007 року дочки перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради як застрахована особа. Допомогу при народженні дитини позивачка отримувала у період з січня 2007 року по січень 2008 року, що в загальній сумі складає 8500 грн. Щомісячну допомогу по догляду за дитиною позивачка отримувала у період 2007 року з березня по жовтень цього року в розмірі, що був визначений з урахуванням вимог ч.2 ст.56 та п.14 ст.71 Законом України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», а у період 2008 року допомога позивачці нараховувалася та виплачувалася згідно п.23 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Відмовляючи у задоволені вимог позивачки в частині захисту її прав від протиправних дій відповідача щодо нарахування та виплати у період 2008 року допомоги по догляду за дитиною, суд першої інстанції виходив з того, що підпунктом 7 пункту 23 розділу II Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», було виключено з Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням»статті 40-44, а також були внесені зміни до ст.15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», відповідно яких в частині 1 ст.15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми»у редакції Закону України від 28.12.2007 року № 107-VI вказано, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 грн., а у пункті 3 розділу VІІІ цього Закону № 2811-ХІІ , було визначено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між: з 1 січня 2008 року - 50 відсотками, з 1 січня 2009 року - 75 відсотками, з 1 січня 2010 року - 100 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні 6 місяців.

За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що з 1 січня 2008 року, призначення та виплата допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку не застрахованим та застрахованим особам регулюється Законом України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», тому вірно відмовив у задоволені вимог позивачки в частині визнання дій відповідача по нарахуванню та виплаті в 2008 році допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до положень ст.43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням».

Колегія суддів погоджується з вищенаведеними висновками суду першої інстанції та вважає їх такими, що відповідають вимогам чинного на той час законодавства, і звертає увагу на те, що вищенаведені зміни у законодавстві не визнавалися неконституційними рішенням Конституційного Суду України № 10-рп від 22.05.2008 р., а відповідно у період 2008 року зазначені норми закону не були діючими і застосуванню у спірних правовідносинах не підлягали.

Наведене повністю узгоджується з положеннями статті 13 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», якою в редакції, що діє з 01.01.2008 р., визначено, право на допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за цим Законом має не застрахована в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування особа (один з батьків дитини, усиновитель, опікун, баба, дід або інший родич), яка фактично здійснює догляд за дитиною.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що позивачка не скористалася своїм правом на отримання у період 2008 р. допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, оскільки не подавала до УПСЗН довідки про доходи її сімї за останні шість місяців.

Доводи апеляційної скарги позивачки не спростовують вищенаведених висновків суду першої інстанції та не дають підстав для скасування рішення суду першої інстанції в цій частині.

Правильними є висновки суду першої інстанції також в частині відмови позиваці у задоволенні її вимог по донарахуванні та виплаті суми допомоги при народженні дитини, розрахованої згідно вимог ст.12 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», тобто у сумі кратній 22,6 розміру прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, встановленого на день народження її дитини.

На законодавчому рівні визначено, що допомога при народженні дитини здійснюється за рахунок коштів відповідної субвенції з державного бюджету місцевим бюджетами, а визначений абз.2 ч.2 ст.56 Законом України «Про державний бюджет України на 2007 рік»розмір допомоги за ст.12 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми»було встановлено одноразову виплату у розмірі 8500 гривень.

Рішенням Конституційного суду України від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 не визнавалися неконституційними наведені положення Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік», вони є чинним до наступного часу, тому колегія суддів вважає, що при визначенні розміру допомоги при народженні дитини відповідач правильно керувався положеннями абз.2 ч.2 ст.56 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік», і підстав для визнання дій відповідача протиправними та для стягнення з нього на користь позивачки недоплаченої суми допомоги при народженні дитини немає.

Відмовляючи у задоволенні вимог позивачки, суд першої інстанції виходив з правомірності дій відповідача вимогам законодавства, яким регулюються спірні правовідносини та яке було чинне у період з 01.01.2007 р. до 09.07.2007 р. та у період 2008 року. Стосовно відновлення права позивачки отримувати допомогу по догляду за дитиною у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для дітей віком до шести років у період з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 р., судом зазначено про відсутність такого обовязку у відповідача у звязку з відновленням дії попередньої редакції ст.ст.40-44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням»№ 2240-ІІІ від 18.01.2001 р., якою визначено, що допомога по догляду за дитиною повинні призначати, нараховувати та виплачувати місцеві органи Фонду соціального страхування.

Колегія суддів вважає вищенаведені висновки суду першої інстанції такими, що не в повній мірі відповідають нормам матеріального та процесуального закону.

Так, вирішуючи спір у цій справі, суд першої інстанції не узяв до уваги, що після прийняття Конституційним Судом України Рішення № 6-рп від 09.07.2007 р. про визнання неконституційними положень Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік», і відновлення у звязку з цим рішенням у попередній редакції дії ст.15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» та ст.ст. 40-44 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та втратами, зумовленими народженням та похованням»- до Фонду соціального страхування не було повернуто повноваження по призначенню допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за рахунок коштів Фонду та встановленню розміру вказаної виплати, з відображенням цих витрат в звітності по коштах загальнообов'язкового державного соціального страхування з тимчасової втрати працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, і не було повернуто повноваження щодо виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

У звязку з наведеними змінами в законодавстві, яким регулювалися спірні правовідносини, Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову № 13 від 11 січня 2007 року, якою затверджено Порядок призначення і виплати допомоги при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку особам, застрахованим в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, що втратив чинність з 1 березня 2008 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2008 року № 57. Згідно пункту 2 цього Порядку призначення і виплата допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 1 січня 2007 року здійснюється органами праці та соціального захисту населення за місцем проживання застрахованих осіб. З 1 березня 2008 року питання щодо порядку призначення допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку регулюється постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751 «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми»зі змінами внесеними, постановою Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2008 року № 57.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2007 року № 13, було затверджено Порядок призначення і виплати допомоги при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку особам, застрахованим в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, який втратив чинність з 1 березня 2008 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2008 року № 57. Згідно пункту 2 цього Порядку призначення і виплата цих догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 1 січня 2007 року здійснюється органами праці та соціального захисту населення за місцем проживання застрахованих осіб. З 1 березня 2008 року питання щодо порядку призначення допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку регулюється постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751 «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми» зі змінами внесеними, постановою Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2008 року № 57.

За Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженим постанови Кабінету Міністрів України від 4 березня 2002 року № 256, виплата допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку здійснюється за рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам. Перерахування коштів допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку безпосередньо на рахунки населення здійснюють територіальні управління праці та соціального захисту населення з реєстраційних рахунків за кодом тимчасової функціональної класифікації видатків 090303 «Допомога на догляд за дитиною віком до 3 років».

Гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги з урахуванням складу сім'ї, її доходів та віку дітей і спрямований на забезпечення пріоритету державної допомоги сім'ям з дітьми у загальній системі соціального захисту населення встановлений Законом України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» № 2811

Статтею 5 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми»від 21 листопада 1992 року № 2811-XII (зі змінами та доповненнями) передбачено, що всі види державної допомоги сім'ям з дітьми, крім допомоги у зв'язку з вагітністю та пологами жінкам, зазначеним у частині другій статті 4 цього Закону, призначають і виплачують органи соціального захисту населення за місцем проживання батьків (усиновителів, опікуна, піклувальника). Органи соціального захисту населення не мають право в своїх діяльності керуватися нормами Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та втратами, зумовленими народженням та похованням»

Таким чином, безпідставними є висновки суду першої інстанції про відсутність обовязку у територіального органу праці та соціального захисту населення нараховувати та виплачувати позивачці державну допомогу по догляду за дитиною у розмірі прожиткового мінімуму встановленого для дітей віком до 6 років у період з 09.07.2007 року та до кінця бюджетного року, тобто по 31.12.2007 року, поки діяли розяснення Рішенням Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 9 липня 2007 року. У даному випадку та обставина, що позивачка є застрахованою особою не має суттєвого значення, оскільки Закон України «Про державну допомогу сімям з дітьми»є спеціальним, і відповідно підлягає застосування у спірних правовідносинах.

Разом з тим, порушені відповідачем у період з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 р. права позивачки на щомісячне отримання допомоги по догляду за дитиною у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для дітей віком до шести років не можуть бути задоволені у повному обсязі, оскільки позивачка звертаючись до суду лише 17 листопада 2008 року, тим самим пропустила річний строк звернення до суду за захистом своїх прав за період з 09.07.2007 року до 17.11.2007 року.

Рішення Конституційного Суду України № 6-рп було прийнято 09 липня 2007 року та оприлюднене у передбаченому законодавством порядку (надруковано в Офіційному віснику України 27.07.2007 року №52), а тому позивачка отримуючи допомогу по догляду за дитиною з березня 2007 року, про порушення свого права, якщо вона вважала його порушеним, повинна була дізнатися ще у 2007 році при виплаті їй Управлінням праці та соціального захисту населення допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку після прийняття Конституційним Судом України рішення № 6-рп від 09.07.2007 р.

Закони, інші нормативно-правові акти, судові рішення є доступними для ознайомлення всіма громадянами, і можливість обізнаності людини про те чи інше положення законодавства залежить виключно від бажання такої людини.

Юридична необізнаність позивачки не може виправдовувати звернення позивачки до суду за захистом поза межами встановленого КАСУ процесуального строку і відповідно не може вважатися належним доказом по справі, оскільки не містить достовірної інформації щодо предмету доказування. Також юридична необізнаність або перебування позивачки у відпустці по догляду за дитино, не звільняє її від обовязку добросовісного користування своїми правами та від виконання покладених на неї КАСУ обовязків позивача.

Відповідно до ч.1 ст.69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Згідно ч.2 цієї норми КАСУ докази до суду надаються особами, які беруть участь у справі.

У частині 4 статті 70 КАС України визначено, що обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Стаття 104 КАС України наділяє особу, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин правом на звернення до адміністративного суду з позовом.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України обов'язок доказування обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення проти них покладається на сторони.

Позивачкою не надано суду доказів на підтвердження поважності причин пропуску нею річного строку звернення до суду, не добуто таких доказів під час судового розгляду справи в суді першої інстанції.

Колегія суддів також не знаходить підстав для того, щоб не застосовувати до спірних правовідносин негативних наслідків пропуску позивачкою строку звернення до суду, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позову.

Згідно ч.2 ст.99 КАС України для звернення за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного строку за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Таким чином, враховуючи наполягання відповідача на застосуванні негативних наслідків пропущення позивачкою строку звернення до суду, судова колегія дійшла висновку, що позивачкою пропущено річний строк звернення до адміністративного суду з цим позовом і поважних причин пропуску такого строку не вбачається, тому вимоги позивачки про захист її права на отримання допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у період з 09.07.2007 року до 17.11.2007 р. задоволенню не підлягають за пропуском без поважних причин річного строку звернення до суду за захистом.

За наведених обставин, задоволенню підлягають лише вимоги позивачки про захист її прав на отримання допомоги по догляду за дитиною в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для дітей віком до 6 років лише за період з 17.11.2007 року по 31.12.2007 року.

Таким чином, постанова суду першої інстанції підлягає частковому задоволенню з прийняттям іншої постанови про задоволення вимог позивачки в частині.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, ст.202, ст.205, ст.207 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2009 року - скасувати.

Задовольнити адміністративний позов ОСОБА_1 частково

Визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у період з 17.11.2007 року по 31.12.2007 року у розмірах менших ніж прожитковий мінімум, встановлений для дітей віком до шести років.

Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради донарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоотриману нею у період з 17.11.2007 року по 31.12.2007 року щомісячну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, розраховану виходячи із розміру прожиткового мінімуму, встановленого для дітей віком до шести років, визначеного на час виплати цієї допомоги Законом України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»та за відрахунком отриманих ОСОБА_1 суми допомоги у період з 17.11.2007 року по 31.12.2007 року

В іншій частині позов ОСОБА_1 залишити без задоволення

Постанова суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання чинності.

Головуючий: С.В. Сафронова

Суддя: В.Ю. Поплавський

Суддя: С.А. Уханенко