Справа № 15017/09
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2010-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" лютого 2010 р. справа № 2а-425/2007

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Сафронової С.В.

суддів: Поплавського В.Ю. Уханенка С.А.

при секретарі судового засідання: Литовченко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 січня 2008 року

у адміністративні справі № 2а-115/08 за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в місті Новомосковську Дніпропетровської області про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити певні дії та стягнення не отриманої суми пенсії, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2007 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнень під час судового розгляду справи, просила визнати неправомірними рішення та дії Управління Пенсійного фонду України в місті Новомосковську Дніпропетровської області при розгляді її заяви про перерахунок пенсії та зобовязати його здійснити перерахунок її пенсії у відповідності із вимогами Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», стягнути з відповідача на її користь недораховану суму державної та додаткової пенсії за період з січня 2006 року по жовтень 2007 року у розмірі 4026,88 грн.

Постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 січня 2008 року у задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено з підстав правомірності дій Управління Пенсійного фонду України в місті Новомосковську Дніпропетровської області при призначенні, нарахуванні та виплаті позивачці, як інваліду 3 групи зі статусом постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії державної та додаткової пенсій.

Не погоджуючись з зазначеною постановою суду першої інстанції позивачка подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, а також на невідповідність судового рішення дійсним обставинам у справі, просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити її вимоги у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги позивачка обґрунтовує тим, що суд першої інстанції при вирішенні даної справи не врахував положення Конституції України та чинних Законів. Вказує, що суд посилаючись на постанову КМУ, ототожнив несумісні між собою поняття «порядок»та «розмір», і затвердив в своїй постанові дискримінаційне положення про розрахунок пенсії виходячи із суми 19,91 грн., про що не вказується в Законі про Державний бюджет України на відповідні роки. Вважає, що в законах про державний бюджет на відповідні роки чітко визначаються розміри, як мінімальної пенсії для осіб що втратили працездатність, так і мінімальної заробітної плати.

При перегляді справи за апеляційною скаргою позивачки встановлено, що предметом спору по цій справі є дії територіального органу УПФ щодо розрахунку її державної пенсії та додаткової пенсії, як інваліда 3 групи зі статусом постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії, за період 2006-2007 р.р.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи першої категорії та інвалідом третьої групи, у звязку з чим їй була призначена пенсії відповідно до положень Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»(далі Закон № 796-ХІІ), яку вона отримувала до січня 2008 року. Право позивачки на одержання пенсії для інвалідів 3 групи зі статусом постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи першої категорії у період 2006-2007 р.р., пенсійним органом не оспорюється.

Однак, розрахунок державної пенсії по інвалідності та додаткової пенсії позивачці здійснювався територіальним органом ПФУ у період 2006-2007 р.р. не відповідно до вимог ст.ст. 50,54 Закону № 796-ХІІ, а виходячи із установленого постановою Кабінету Міністрів України від 3 січня 2002 року № 1 «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету» розміру - 19 грн. 91 коп.

Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції виходив з правомірності дій відповідача щодо визначення розміру державної пенсії по інвалідності та додаткової пенсії позивачки при їх нарахуванні та виплаті, оскільки до 01.01.2008 року розмір вказаних пенсії визначався саме відповідно до положень постанов Кабінету Міністрів України від 3 січня 2002 року № 1 «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету» та від 25 грудня 2005 року № 1293 «Про збільшення розмірів пенсії деяким категоріям громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», і іншого чинним пенсійним законодавством не було передбачено.

Проте, наведені висновки суду першої інстанції не можна визнати обґрунтованими, а його постанову законною, оскільки при вирішенні спору по цій справі суд першої інстанції не надав належної оцінки діям відповідача з урахуванням наведеним в ч.3 ст.2 КАСУ критеріям визначення правомірності рішень, дій або бездіяльності субєкту владних повноважень, який зобовязаний діяти на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано.

Наведене означає, що відповідач у своїй діяльності повинен був виходити з загальних засад пріоритету законів над підзаконними актами, і використовуючи свої повноваження на захист права пенсіонера по належному пенсійному забезпеченню, зобовязаний був при розрахунку позивачці державної та додаткової пенсій застосовувати розмір мінімальний розмір пенсії за віком, як це визначено статтями 50, 54 Закону № 796-ХІІ

Відповідно до частини 4 статті 54 цього Закону (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), якою визначено підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1, та у зв'язку із втратою годувальника, в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів ІІІ групи, щодо яких установлено зв'язок із Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими шести мінімальних пенсій за віком.

Згідно зі статтею 50 зазначеного Закону особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, зокрема інвалідам ІІІ групи - у розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком. Як передбачено статтею 53 того самого Закону, виплата додаткової пенсії здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Таким чином, наведені норми свідчать, що вихідним критерієм розрахунку державної та додаткової пенсій виступає мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно зі статтею 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-ІV (далі - Закон № 1058-ІV) встановлюється в розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Положення частини 3 статті 28 Закону № 1058-IV, на думку колегії суддів, не є перешкодою для застосування зазначеної величини (мінімального розміру пенсії за віком) для розрахунку інших пов'язаних із нею пенсій чи доплат, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого мінімального розміру пенсії за віком, крім передбаченого частиною 1 цієї статті.

Висновки суду про правильність застосування відповідачем у правовідносинах з позивачкою положень урядових нормативних актів колегія суддів вважає помилковими, оскільки порядок обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 1997 року № 523, і ця постанова є чинною, а її положення стосовно критеріїв обчислення розмірів пенсій відповідають змісту статей 50, 54 Закону № 796-ХІІ.

Разом з тим, в пункті 2 постанови від 3 січня 2002 року № 1 Кабінет Міністрів України установив розміри сум, з яких проводиться розрахунок пенсій, усупереч положенням статей 50, 54 Закону № 796-ХІІ, причому ці суми не відповідають розмірам мінімальної пенсії за віком. Недоречним є посилання суду в рішенні на положення постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2005 року № 1293 «Про збільшення розмірів пенсії деяким категоріям громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки в цьому нормативному акті вказується лише на те, що мінімальний розмір пенсії, передбачений ч.4 ст. 54 Закону № 796-ХІІ не може бути нижчим для інвалідів 3 групи ніж 370 грн., що не заперечує застосування положень ч.4 ст. 54 Закону № 796-ХІІ та ч.1 ст.28 Закону № 1058-ІV

У зв'язку з наведеним, колегія суддів вважає, що суду першої інстанції слід було при вирішенні спору по цій справі враховувати вимоги частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно якої у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною радою України, або іншому правому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Згідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, за конституційними нормами та виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, колегія суддів приходить до висновку про протиправність дій відповідача і наявності підстав для зобовязання його здійснити донарахування та виплату позивачці державної пенсії по інвалідності та додаткової пенсії виходячи із розмірів, встановлених ст.ст.50,54 Закону № 796-ХІІ, за відрахуванням отриманих позивачкою сум.

Таким чином, вищевикладене приводить колегію суддів до висновку про порушення судом першої інстанції при постановлені рішення по цій справі норм матеріального права, що відповідно до п.4 ч.1 ст.202 КАСУ є підставою для скасування судового рішення та задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині визнання протиправною відмову управління Пенсійного фонду України в місті Новомосковську Дніпропетровської області та зобовязання його здійснити перерахунок та виплату позивачці недоотриманих нею за період з 01 січня 2006 року по 31 жовтня 2007 року сум державної пенсії по інвалідності та додаткової пенсії, як інваліда 3 групи зі статусом особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи першої категорії, розрахованих відповідно до ст.ст.50,54 Закону № 796-ХІІ та ч.1 ст.28 Закону № 1058-ІV.

Вимоги позивачки щодо стягнення з відповідача на її користь не донарахованої суми державної та додаткової пенсії за період з січня 2006 р. по жовтень 2007 року в загальній сумі 4026 грн. задоволенню не підлягають, оскільки питання по нарахуванню та розрахунку пенсії знаходиться поза межами повноважень адміністративного суду і знаходиться у виключній компетенції субєкта владних повноважень відповідача.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, ст. 202, ст.205, ст.207 КАС України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 січня 2008 року скасувати та прийняти нову постанову.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в місті Новомосковську Дніпропетровської області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії та стягнення не отриманої суми пенсії задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову управління Пенсійного фонду України в місті Новомосковську Дніпропетровської області у здійсненні перерахунку розміру пенсії ОСОБА_1 відповідно до вимог ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»та ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в місті Новомосковську Дніпропетровської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 за період з 01 січня 2006 року по 31 жовтня 2007 року, державної пенсії по інвалідності відповідно до вимог ч.4 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виходячи із розрахунку шести мінімальних пенсій за віком та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю відповідно до ст.50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виходячи із розрахунку із розрахунку 50 процентів мінімальної пенсії за віком, розраховуючи суму пенсії з урахуванням вимог ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»та розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого Законом на час її виплати, а також за відрахуванням отриманих ОСОБА_1 сум пенсії у період з 01.01.2006 року по 31.10.2007 року.

В іншій частині адміністративного позову ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в місті Новомосковську Дніпропетровської області відмовити.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після виготовлення її в повному обсязі.

В повному обсязі постанова суду виготовлена 15 лютого 2009 року

Судді: Сафронова С.В.

ОСОБА_2

ОСОБА_3