Справа № 196/1111/14-а
Суддя: Конюшко К.В.
Дата ухвалення: 2015-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2015 року м. Київ К/800/13152/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Конюшка К.В.

суддів: Гончар Л.Я., Черпіцької Л.Т.

розглянувши в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами касаційні скарги головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, управління Пенсійного фонду України в Царичанському районі Дніпропетровській області на постанову Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 22 вересня 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2015 року

у справі № 2-а/196/43/2014

за позовом ОСОБА_2

до головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, управління Пенсійного фонду України в Царичанському районі Дніпропетровській області

про скасування рішень та зобов'язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до Царичанського районного суду Дніпропетровської області з адміністративним позовом до головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, управління Пенсійного фонду України в Царичанському районі Дніпропетровській області про скасування рішень та зобов'язання вчинити дії.

Постановою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 22.09.2014, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03.03.2015, позов задоволено. Визнано незаконним та скасовано рішення комісії головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з питань підтвердження стажу робіт на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, від 17.07.2014 № 27 в частині не підтвердження всіх періодів роботи позивача трактористом в колгоспі ім. Калініна Царичанського району, а саме: з 16.11.1984 по 31.03.2000, та періодів роботи трактористом в ТОВ «Лан» Царичанського району, а саме: з 01.04.2000 по 13.12.2001 та з 02.02.2002 по 29.03.2002. Визнано незаконним та скасовано рішення комісії управління Пенсійного фонду України в Царичанському районі з розгляду питань, пов'язаних з призначенням (перерахунком) пенсій, від 08.08.2014 № 36 про відмову призначити ОСОБА_2 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «в» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Зобов'язано комісію управління Пенсійного фонду України в Царичанському районі Дніпропетровської області призначити ОСОБА_2 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «в» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 28.02.2014, тобто з дня, що настає за днем досягнення позивачем пенсійного віку, що передбачено частиною першою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Не погоджуючись з названими рішеннями судів попередніх інстанцій, головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, до якого приєдналось управління Пенсійного фонду України в Царичанському районі Дніпропетровській області, оскаржили ці рішення у касаційному порядку.

У касаційній скарзі скаржники просили скасувати рішення судів попередніх інстанцій з мотивів порушення цими судами норм матеріального та процесуального права, прийняти нове рішення - про відмову у задоволенні позову.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження, установленому пунктом 1 частини першої статті 222 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України.

Згідно з частиною другою статті 220 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи і правильність застосування судами норм процесуального права, судова колегія дійшла висновку про те, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Як установлено судами попередніх інстанцій, ОСОБА_2 звернувся до головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, управління Пенсійного фонду України в Царичанському районі з заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах як трактористу-машиністу, безпосередньо зайнятому на виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства відповідно до пункту «в» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки працював трактористом з 16.11.1984 по 31.03.2000 в колгоспі та КСП ім. Калініна Царичанського району Дніпропетровської області, а з 01.04.2000 по 13.12.2001 і з 02.02.2002 по 29.03.2002 трактористом у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Лан» Царичанського району Дніпропетровської області. Крім цього, з 01.10.2002 по 08.04.2009 позивач працював трактористом у ТОВ АФ «Вікторія», періоди роботи в якому управлінням Пенсійного фонду України в Царичанському районі зараховані йому до спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

За результатами розгляду поданої заяви та доданих до неї документів, комісія при головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області 17.07.2014 прийняла рішення № 27 про зарахування ОСОБА_2 до стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, відповідно до пункту «в» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» лише періодів роботи: з 01.01.1985 по 31.01.1985, з 01.01.1986 по 31.01.1986, з 01.01.1987 по 31.01.1987, з 01.01.1988 по 31.01.1988, з 01.01.1992 по 31.01.1992, з 01.01.1995по 31.01.1995, з 01.01.1996 по 31.01.1996, з 01.01.1997 по 31.01.1997, з 01.01.1998 по 31.01.1998. За інші періоди роботи трактористом стаж не був зарахований з тих підстав, що в трудовій книжці ОСОБА_2 відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, а саме: не зазначено про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції, а згідно з архівними довідками за 1984-2000 посада «тракторист» вказана тільки в січні 1985 року, в січні 1986 року, в січні 1987 року, в січні 1988 року, в січні 1992 року, в січні 1995 року, в січні 1996 року, в січні 1997 року, в січні 1998 року. Посилаючись на вказане рішення головного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області комісія з розгляду питань, пов'язаних з призначенням (перерахунком) пенсій управління Пенсійного фонду Україні в Царичанському районі своїм рішенням від 08.08.2014 № 36 відмовила позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Водночас, питання щодо підтвердження періоду роботи трактористом в ТОВ «Лан» з 01.04.2000 по 29.03.2002 комісією взагалі не розглядалось.

Як установлено судом першої інстанції, доводи позивача щодо наявності пільгового стажу роботи підтверджуються записами у трудовій книжці колгоспника на ім'я ОСОБА_2 від 11.03.1976 № 949, історичною довідкою Царичанського районного архівного відділу від 04.08.2009 № 223, архівними довідками про стаж роботи та заробітну плату від 18.03.2014 №№ 354-362 з книг обліку праці та нарахування заробітної плати, рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 14.07.2014, посвідченням тракториста-машиніста серії НОМЕР_1.

Про те, що всі роки, які зазначені в трудовій книжці, позивач працював трактористом в колгоспі та КСП ім. Калініна Царичанського району, а також в ТОВ «Лан» і весь час був безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції підтверджено свідками ОСОБА_3 і ОСОБА_4

Також судом першої інстанції установлено, що колгосп (КСП) ім. Калінана та ТОВ «Лан» займалися лише виробництвом сільськогосподарської продукції.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується зі вказаним висновком судів попередніх інстанцій з огляду на таке.

Відповідно до пункту «в» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком незалежно від місця останньої роботи: трактористи машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі. До трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, належать працівники, які оформлені на роботу трактористами-машиністами, мають відповідні посвідчення, постійно зайняті на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах протягом повного сезону сільгоспробіт в рослинництві та тваринництві.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 5 Основних положень про порядок видачі трудових книжок колгоспників, схвалених Союзною радою колгоспів 14.03.1975 та затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 № 310, передбачено, що до трудової книжки колгоспника заносяться відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, припинення роботи. Внесення інших відомостей вказаним нормативним актом не передбачено, а отже щорічне дублювання займаної посади (виконуваної роботи) члена колгоспу, теж не передбачено.

Таким чином, до трудової книжки в обов'язковому порядку повинні бути внесені відомості про переведення колгоспника на іншу роботу з посиланням на відповідне рішення правління колгоспу. Якщо такого рішення правління колгоспу не було, то колгоспник на іншу роботу не переводився.

Судом апеляційної інстанції установлено відсутність будь-яких відомостей про те, що позивач рішенням правління колгоспу переводився на інші посади або виконував іншу роботу за вказаний період окрім тракториста. У позивача є трудова книжка і в ній містяться всі передбачені чинним законодавством записи, у тому числі про призначення на роботу, звільнення з роботи.

Відповідно до положень пункту 18 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Зважаючи на викладені обставини справи та положення норм матеріального права, суд касаційної інстанції погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про те, що за наявності в трудовій книжці колгоспника на ім'я ОСОБА_2 від 11.03.1976 № 949 даних про те, що позивач працював трактористом в колгоспі та КСП ім. Калініна з 16.11.1984 по 31.03.2000, про кількість відпрацьованих днів та про розмір нарахованої до виплати заробітної плати, а також відповідно до даних трудової книжки, архівних довідок та інших документів в їх сукупності, ОСОБА_2 належним чином підтвердив наявність у нього необхідного трудового стажу на посаді тракториста для призначення пенсії на пільгових умовах згідно з положеннями пункту «в» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зважаючи на викладене, доводи касаційної скарги спростовуються вище переліченими нормами права та установленими обставинами справи, у зв'язку з чим відсутні підстави для її задоволення та скасування чи зміни рішень судів попередніх інстанцій.

Відповідно до частини першої статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 210 - 231 КАС України, суд касаційної інстанції

УХВАЛИВ:

Касаційні скарги головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, управління Пенсійного фонду України в Царичанському районі Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Постанову Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 22 вересня 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2015 року в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України у строк та у порядку, визначеними статтями 237 - 2391 КАС України.