Справа № 243/2733/15-а
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2015-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Лаптєв М.В.
Суддя-доповідач - Арабей Т. Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2015 року справа №243/2733/15-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., Міронової Г.М., при секретарі судового засідання - Святодух О.Б., за участю позивача - ОСОБА_2, представника відповідача - Майстренко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 27 квітня 2015 року у справі № 243/2733/15-а за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання неправомірною відмову та зобов'язання здійснити збільшення пенсії як інваліду війни, -

ВСТАНОВИВ:

26 березня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання неправомірною (протиправною) відмову управління щодо проведення передбаченого законодавством України збільшення, підвищення та надання допомоги до призначеної позивачу пенсії як інваліду війни ІІІ групи з 01 березня 2012 року; зобов'язання управління здійснити з 01 березня 2012 року, передбачені законодавством України збільшення, підвищення та допомогу до призначеної позивачу пенсії як інваліду війни ІІІ групи та провести відповідні виплати (а.с. 1-9).

Постановою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 27 квітня 2015 року відмовлено у задоволені позовних вимог ОСОБА_2 (а.с. 63-65).

Не погодившись з постановою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 27 квітня 2015 року у справі № 243/2733/15-а, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив суд скасувати постанову суду від 27 квітня 2015 року, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права (а.с. 67-73).

Позивач у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та просив суд задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін,перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін, з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області та з 10 грудня 2006 року отримує пенсію «за вислугою років» відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (а.с. 10).

Позивач є ветераном війни - інвалідом війни ІІІ групи, що підтверджується посвідченням Серії НОМЕР_1 за період з 01 березня 2007 року по 01 березня 2009 року (а.с. 11), посвідченням Серії НОМЕР_2 за період з 13 лютого 2009 року по 01 березня 2012 року, посвідченням Серії НОМЕР_3 з 19 листопада 2014 року (а.с. 13) та Довідкою до Акта огляду МСЕК № 270163 від 13 лютого 2012 року (а.с. 14).

11 грудня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області з заявою про проведення з 01 березня 2012 року збільшення, підвищення, надбавки до призначеної йому пенсії з урахуванням допомоги на прожиття відповідно до Закону України «Про поліпшення матеріального становища учасника бойових дій та інвалідів війни» у розмірі 50 грн щомісячно; підвищення до пенсії, передбаченої ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі 30% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність та збільшення пенсії, як інваліду війна на 25% відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28 листопада 2011 року № 1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення» та заяву за відповідним зразком про перерахунок пенсії(а. с. 15-16, а.с.47-48), на які отримав письмові відповіді від 16.01.2015 року за № 107/04 ( а. с. 19-20) та від 04.03.2015 року за № 69-Б-01( а.с.21-22).

Відповідно до листа Управління № 69-Б-01 від 04 березня 2015 року, позивачу з 01 січня 2015 року перераховано пенсію на підставі звернення позивача від 11 грудня 2014 року, в результаті якого розмір пенсії позивача становить: основний розмірі пенсії - 3 430,24 грн.; підвищення основного розміру пенсії відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2011 року № 1381 - 857,56 грн.; підвищення пенсії інваліду війни ІІІ групи - 284,70 грн.; цільова грошова допомога інваліду війни ІІІ групи 50,00 грн.; надбавка до пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23 квітня 2012 року № 355 - 732, 16 грн. .Недоотримана сума пенсії у розмірі 20 632, 41 грн. за період з 01 січня 2014 року по 01 січня 2015 року нарахована та виплачена позивачу, що позивачем не спростовується та не оскаржується (а.с. 21-22).

Спірним питанням по даній справі є період за який позивачу необхідно виплатити недоплачені суми пенсії.

Апелянт вважає, що збільшення, підвищення, надбавки до призначеної йому пенсії, відповідач зобов'язаний виплатити починаючи з 01.03.2012 року, оскільки строків для зазначених виплатів законодавством не встановлено та зазначені виплати не є складовою його пенсії.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач діяв в межах ст.51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262 (далі - Закон №2262), відповідно до якої якщо пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.

Суд апеляційної інстанції погоджується з рішенням суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики України. Пенсійний фонд України у своїй діяльності керується Конституцією України та законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства соціальної політики України, іншими актами законодавства України, а також дорученнями Президента України та Міністра.

Отже, відповідач має діяти в межах та у спосіб, встановлених законодавчих норм.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-XII (далі - Закон № 2262) особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону № 2262 пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах, зокрема, особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров'я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є пенсіонером, відповідно до Закону № 2262 та отримує пенсію за вислугою років у розмірі 88% грошового забезпечення.

Частиною 1 Постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення» від 28 грудня 2011 року № 1381 (далі - Постанова № 1381) установлено, що розміри пенсій інвалідам війни, обчислені відповідно до ст. 27 та ч. 2 ст. 42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", ст. 13 і 21 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", збільшуються на 25 відсотків.

Збільшення пенсії, відповідно до Постанови № 1381 виплачена позивачу з 01 січня 2014 року (з урахуванням отриманих не донарахованих сум) у розмірі 857, 56 грн .(а.с. 22).

Пунктом 27 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII (далі - Закон № 3551) інвалідам війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються: інвалідам I групи - у розмірі 50 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, II групи - 40 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, III групи - 30 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Підвищення до пенсії, відповідно до Закону № 3551 виплачена позивачу з 01 січня 2014 року (з урахуванням отриманих не донарахованих сум) у розмірі 284,70 грн.(а.с. 22).

Відповідно до ч. 3 ст. 1 Закону України «Про поліпшення матеріального становища учасників бойових дій та інвалідів війни» від 16 березня 2004 року № 1603-IV (далі - Закон № 1603) Кабінету Міністрів України, починаючи з 1 травня 2004 року, передбачати щомісячну виплату цільової грошової допомоги на прожиття: інвалідам війни II та III груп у розмірі 50 гривень, учасникам бойових дій у розмірі 40 гривень, незалежно від розміру пенсій та надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги та пенсії за особливі заслуги перед Україною.

Цільова грошова допомога позивачу відповідно до Закону № 1603 також виплачена позивачу з 01 січня 2014 року (з урахуванням отриманих не донарахованих сум) у розмірі 50 грн .(а.с. 22).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що пенсійним органом збільшення пенсії, відповідно до Постанови № 1381, підвищення до пенсії, відповідно до Закону № 3551 та цільова грошова допомога позивачу відповідно до Закону № 1603 за період з 01.01.2014 по 01.01.2015 року в розмірі 20632,41 грн. виплачена за 12 місяців повністю та продовжується виплачуватись позивачу у межах та у спосіб, передбачений чинним законодавством.

Щодо позовних вимог позивача про виплату вищезазначених збільшення пенсії, підвищення до пенсії та цільової грошової допомоги починаючи з 01 березня 2012 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Закону № 2262 перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.

Із зазначеної вище норми слідує, що підвищення та доплата до пенсії позивача, які сплачуються йому як інваліду війни, є складовою загальної суми пенсійної виплати, розмір якої змінюється та індексується, тому основний розмір пенсії підлягає перерахунку з підстав її підвищення.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 року №13-1) затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Порядок №22-1).

Днем звернення за перерахунком пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви (п.1.7 Порядку №22-1).

При призначенні до пенсій надбавок, допомоги, додаткової пенсії, компенсації та підвищень заявником надається документ про визнання ветераном війни або інвалідом війни відповідно, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (п.п.2 п.2.6 Порядку №22-1).

Орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (п.4.1. Порядку №22-1, додаток 2 до Порядку №22-1).

Таким чином, при виникненні у позивача права на надбавку до пенсії як інваліду війни він повинен звернутися до Головного управління відповідно до вимог Порядку №22-1 з заявою встановленого зразка, що позивач 11.12.2014 року і зробив, що підтверджується копією заяви позивача про призначення (перерахунок) пенсії, з додатком копії посвідчення інваліда війни 3 групи. На підставі посвідчення відповідач проводив перерахунок раніше призначеної пенсії позивачу , оскільки Порядком №22-1 при призначенні до пенсії надбавки як інваліду війни передбачено проведення саме перерахунку пенсії при виникненні означених обставин (п.2.6. Порядку №22-1).

Враховуючи те, що позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою про призначення йому збільшення пенсії, підвищення до пенсії та цільової грошової допомоги 11 грудня 2014 року (а.с. 15-16), відповідачем правомірно та з урахуванням вимог ст. 51 Закону № 2262 проведено нарахування та виплату з 01 січня 2015 року (з урахуванням виплати не донарахованих сум з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року).

Таким чином, суд вважає, що висновки позивача, викладені у апеляційній скарзі є недоречними та суперечать нормам Кодексу адміністративного судочинства України і які суд не приймає з огляду на положення ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України. Відповідно до цієї норми кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Приймаючи викладене до уваги суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та ухвалено постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, керуючись статтями 184, 195, 197, п.1 ч. 1ст. 198, 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 27 квітня 2015 року у справі № 243/2733/15-а за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_2 про визнання неправомірною відмову та зобов'язання здійснити збільшення пенсії як інваліду війни - залишити без змін.

Вступну та резолютивну частини ухвали прийнято в нарадчій кімнаті та проголошено в судовому засіданні 03 червня 2015 року.

Повний текст ухвали виготовлено 05 червня 2015 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Судді Т.Г.Арабей

І.В. Геращенко

Г.М. Міронова