Справа № 8651/09
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2010-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" вересня 2010 р.справа № 2а-55/09 Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Сафронової С.В.

суддів: Поплавського В.Ю. Уханенка С.А.

при секретарі судового засідання: Близнюк Т.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 лютого 2009 року

у адміністративній справі 2а-55/09 за позовом ОСОБА_2 до Семисотської сільської ради Ленінського району Автономної Республіки Крим про визнання нечинним рішення в частині передачі земельної ділянки, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Дзержинського районного суду міста ОСОБА_3 від 02 лютого 2009 року позовна заява ОСОБА_2 до Семисотської сільської ради Ленінського району Автономної Республіки Крим, що була подана до суду представником позивачки за довіреністю ОСОБА_1 повернута позивачці з підстав її непідсудності цьому адміністративному суд.

Зазначена ухвала суду першої інстанції оскаржена в апеляційному порядку ОСОБА_1, яка є представником позивачки ОСОБА_2. Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції до спірних правовідносин неправильно застосована норма ч.2 ст.19 КАСУ та не враховано, що їй відповідно до вимог ст.59 КАСУ, як законному представнику позивачки, надано право подати позов до суду за місцем свого проживання (перебування, знаходження), тим більш, що суду не було відомо місце проживання позивачки на час подання позову. Вказує на те, що законодавцем покладено право вказати своє місце проживання, перебування, знаходження на особу, яка подає позовну заяву до суду за захистом своїх порушених прав. Також, апелянт стверджує, що отримана судом довідка адресного бюро, може засвідчити лише місце реєстрації особи, а не місце її перебування або знаходження, а чинним законодавством не передбачено застереження щодо допустимості судового захисту особи тільки за місцем реєстрації особи, яка має право звернутися до суду за захистом своїх прав. За наведених обставин, апелянт просить змінити ухвалу Дзержинського районного суду міста ОСОБА_3 від 02 лютого 2009 року.

Сторони належним чином повідомлялися про час, день та місце розгляду справи, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення поштового відправлення. За наведених обставин, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу відповідно до частини четвертої статті 196 КАСУ у відсутності осіб, які беруть участь у справі та відповідно до статті 41 КАСУ, тобто без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги представника позивачки та для зміни або скасування ухвали суду першої інстанції, виходячи з нижченаведеного.

Повертаючи позивачці ОСОБА_2 подану до суду її представником ОСОБА_1 позовну заяву до Семисотської сільської ради Ленінського району Автономної Республіки Крим, суд першої інстанції виходив з того, що даний позов подано з приводу оскарження дій, які стосуються інтересів позивачки, як конкретної особи, а тому підлягає розгляду за місцем проживання позивачки. Оскільки позивачка ОСОБА_2 проживає за межами територіальної підсудності Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідно до п.6 ч.3 ст.108 КАСУ, ця позовна заява повинна бути повернута позивачці, у звязку з непідсудністю справи цьому адміністративному суду.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачкою у цій справі є саме ОСОБА_2, а ОСОБА_4 є лише представником її інтересів за нотаріально посвідченою довіреністю від 16.07.2007 р., якою визначено обсяг повноважень представника позивачки (а.с.4).

Зазначеною довіреністю спростовується твердження апелянта про те, що вона є законним представником позивачки, тобто особи, яка бере участь у справі на основі закону і якій не потрібно довіреність, а достатньо підтвердити факт, з яким закон повязує існування представницьких повноважень.

Відповідно до наведених у вищезазначеній довіреності відомостей, позивачка ОСОБА_2 мешкає за адресою: м.Кривий Ріг вул.Конєва буд.35, а як зазначається судом в оскаржуваній ухвалі та не заперечується апелянтом, вказана в довіреності адреса проживання позивачки не віднесена до території Дзержинського району м.Кривого Рогу.

За загальними правилами територіальної підсудності, що визначені у ст.19 КАСУ, передбачено, що адміністративні справи вирішу ються адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача (ч.1). Адміністративні справи з приводу оскарження правових актів індиві дуальної дії, а також дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які стосуються інтересів конкретної особи, вирішуються адміністративни ми судами за місцем проживання (перебування, знаходження) позивача (ч.2).

Право представника позивачки подати позов в інтересах позивачка не за місцем її проживання (перебування, знаходження), а за місцем свого (ОСОБА_1Є.) проживання спростовується також приписами статті 106 КАСУ, у п.2 ч.1 якої вказано про обовязок зазначення в позовній заяві імя позивача, його поштову адресу, а в ч.5 ст.106 КАСУ вказується про необхідність зазначення ім'я представника і його поштової адреси та подання довіреності у разі, якщо позовна заява подається представником позивача.

Законодавець зобовязуючи наведеною нормою зазначити в позовній заяві реквізити позивача, тим самим надає суду можливість перевірити правильність визначення підсудності справи, і не надає право альтернативного вибору зазначення в позові: або адреси позивача, або адреси його представника

Таким чином, наведеними нормами не передбачається право представника позивачки подавати позов за своїм місцем проживання, а не за місцем проживання позивачки. Також, як і не передбачається право представника позивача змінювати на свій розсуд територіальну підсудність адміністративної справи.

Відповідно до ст.50 КАСУ основними учасниками адміністративного процесу є сторони позивач і відповідач, між якими і виник публічно-правовий спір. Право діяти в адміністративному процесі через представника, відповідно до ч.1 ст.56 КАСУ надано саме стороні у справі з метою кращого представлення її інтересів.

Аналіз наведених норм КАСУ свідчить про те, основним учасником адміністративного процесу є не представник позивача, а саме позивач, тобто особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду. А представник в адміністративному процесі діє лише від імені та в інтересах особи, яку він представляє.

Повноваження представника в суді визначені у ст.59 КАСУ, в частині першій якої визначено, що процесуальні права та обовязки представника є похідними від процесуальних прав та обовязків сторони, у даному випадку позивачки, а обсяг процесуальних прав та обовязків залежить від уповноваження представника довірителем. Виходячи із змісту довіреності (а.с.4) позивачка не уповноважувала ОСОБА_4 подавати позов в її (позивачки) інтересах за місцем проживання представника (ОСОБА_1Є.)

Крім того, межі повноважень договірного представника чітко визначені у ч.2 ст.59 КАСУ, і до їх переліку не входить право представника позивача подавати позов за місцем свого проживання чи змінити територіальну підсудність адміністративної справи.

Доводи апеляційної скарги щодо застосування у даній справі ч.2 ст.19 та ст.59 КАСУ є помилковим розумінням ОСОБА_4 процесуальних норм права, і відповідно не свідчить про незаконність ухвали суду першої інстанції.

Посилання апелянта щодо порушення судом першої інстанції права позивачки на судовий захист її прав є безпідставним, оскільки оскаржуваною у цій справі ухвалою, позивачка не позбавлена права та можливості звернутися за захистом своїх прав до відповідного повноваженого суду, як це визначено КАСУ, який саме і визначає повноваження адміністративних судів щодо розгляду справ адміністративної юрисдикції, порядок звернення до адміністративних судів і порядок здійснення адміністративного судочинства (ст.1).

Твердження апелянта про те, що чинним законодавством не обмежено право позивачки подати позов за місцем перебування чи знаходження, а КАСУ не містить в собі привязки подачі позову тільки за місцем реєстрації особи, яка бажає подати позов спростовуються приписами статті 19 КАСУ.

Посилання апелянта на положення Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір проживання в України»та відповідні норми Конституції не мають правового значення при вирішенні спірного питання у цій справі, оскільки суду не надано будь-яких інших доказів про інше місце проживання позивачки, ніж те, що зазначено в довіреності (а.с.4)

Відповідно до ч.2 ст.49 КАСУ, особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обовязки. Тобто, добросовісність вимагає здійснення процесуальних прав лише з метою, з якою їх було надано та не зловживаючи цими правами, а також дотримання особою процесуальних обовязків. Звернення до відповідного, повноваженого суду, тобто з дотриманням правил предметної та територіальної підсудності є процесуальним обовязком сторони у справі, тобто у даному випадку позивачки. А представник позивачка повинна діяти в межах процесуальних прав та процесуальних обовязків позивачки.

За вищенаведених обставин, колегія суддів визнає доводи апеляційної скарги безпідставними та такими, що не можуть слугувати підставою для законного та обґрунтованого рішення суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.199 КАСУ України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст.199, ст.205, ст.206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 лютого 2009 року залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України у порядку та строки, визначені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України

Головуючий: С.В. Сафронова

Суддя: В.Ю. Поплавський

Суддя: С.А. Уханенко