Справа № 810/1940/15
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2015-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2015 року м.Київ 810/1940/15

Суддя Київського окружного адміністративного суду Панова Г.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рокитнянський спецкар'єр"

до Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Рокитнянський спецкар'єр" з позовом до Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 15.01.2015.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірне податкове повідомлення-рішення прийняте Білоцерківською ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області на підставі Акта «Про результати перевірки податкової звітності» від 24.12.2014 № 876/10-19/5408680, в якому відповідачем зафіксовано порушення позивачем п. 263.12 ст. 263 Податкового кодексу України, що призвело до порушення платником граничних строків сплати податкових зобов'язань плати за користування надрами для видобування корисних копалин за 2014 рік.

Позивач вважає такий висновок податкового органу безпідставним, оскільки підприємством було своєчасно сплачено суму самостійно визначеного грошового зобов'язання за користування надрами для видобування корисних копалин за 2014 рік.

За наведених обставин позивач вважає оскаржуване рішення необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд позов задовольнити.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою, явку уповноваженого представника у судове засідання 27.05.2015 - не забезпечив. Заперечень проти адміністративного позову, а також будь яких заяв чи клопотань до суду не надав.

Відповідно до частини четвертої статі 128 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Згідно з частиною шостою статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи викладене, суд протокольною ухвалою від 27.05.2015 вирішив розгляд даної справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, 08.08.2014 позивачем подано до Білоцерківською ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області звітний податковий розрахунок з плати за користування надрами для видобування корисних копалин за другий квартал 2014 року разом з розрахунком № 1 та № 2 податкового зобов'язання з плати за користування надрами для видобування корисних копалин (у частині корисних копалин, для яких затверджено ставки у відносних показниках).

У вказаному податковому розрахунку позивач визначив призначення податкового зобов'язання загальнодержавного значення у розмірі 15,14 грн. та для місцевого значення у розмірі 162724,20 грн.

Проте, у розрахунках № 1 та № 2 податкового зобов'язання з плати за користування надрами для видобування корисних копалин (у частині корисних копалин, для яких затверджено ставки у відносних показниках) позивач допустив технічну помилку, зазначивши призначення зобов'язання на суму 15,14 грн. та 162724,20 грн. за користування надрами місцевого значення за ІІ квартал 2014 року.

У свою чергу, як вбачається наявних в матеріалах справи платіжних доручень від 13.08.2014 № 826 відповідно до якого позивачем здійснено оплату на суму 162724,20 грн. за користування надрами місцевого значення за ІІ квартал 2014 року та № 827 відповідно до якого позивачем здійснено оплату на суму 15,14 грн. за користування надрами державного значення за ІІ квартал 2014 року, ТОВ "Рокитнянський спецкар'єр" здійснило оплату самостійно узгодженого зобов'язання згідно зі звітним податковим розрахуноком з плати за користування надрами для видобування корисних копалин за другий квартал 2014 року.

В подальшому, виявивши допущену технічну помилку у розрахунках № 1 та № 2, позивачем 29.08.2014 було направлено до Білоцерківської ОДПІ додатковий (уточнюючий) розрахунок відповідно до якого підприємство змінило в розрахунку № 2 до податкового зобов'язання з плати за користування надрами для видобування корисних копалин (у частині корисних копалин, для яких затверджено ставки у відносних показниках) призначення податкового зобов'язання в сумі 15,14 грн. з місцевого значення на загальнодержавне значення.

Водночас, в розрахунку № 1 до податкового зобов'язання з плати за користування надрами для видобування корисних копалин (у частині корисних копалин, для яких затверджено ставки у відносних показниках) позивачем помилково було виправлено податкове зобов'язання місцевого значення в сумі 162724,20 грн., знову на 162724, 20 грн.

З метою виправлення допущеної помилки, 03.09.2014 ТОВ "Рокитнянський спецкар'єр" було повторно направлено до податкового органу додатковий (уточнюючий) розрахунок № 1, в якому позивач зменшив призначення податкового зобов'язання місцевого значення на суму 162724,20 грн.

Таким чином, судом встановлено, що додатковими (уточнюючими) розрахунками від 29.08.2014 та 03.09.2014 позивачем було змінено лише призначення податкового зобов'язання в сумі 15,14 грн. в розрахунку № 2 до податкового зобов'язання з плати за користування надрами для видобування корисних копалин (у частині корисних копалин, для яких затверджено ставки у відносних показниках).

Факт прийняття зазначених додаткових (уточнюючих) розрахунків в електронному вигляді підтверджується копіями відповідних квитанцій щодо прийняття податковим органом електронної звітності позивача.

Разом з тим, в грудні 2014 року Білоцерківською ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області проведено камеральну перевірку дотримання платником граничних термінів сплати узгоджених податкових зобов'язань плати за користування надрами для видобування корисних копалин за 2014 рік ТОВ "Рокитнянський спецкар'єр" (код ЄДРПОУ 5408680).

Результати перевірки оформлено Актом «Про результати перевірки податкової звітності» від 24.12.2014 № 876/10-19/5408680 (далі - Акт перевірки).

Як вбачається з даного Акта, в ході проведення перевірки посадові особи податкового органу виявили порушення позивачем пункт 263.12 ст. 263 Податкового кодексу України, внаслідок чого ТОВ "Рокитнянський спецкар'єр" порушив граничні строки сплати податкових зобов'язань плати за користування надрами для видобування корисних копалин за 2014 рік.

За результатами перевірки на підставі статті 126 Податкового кодексу України Білоцерківською ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Ш» від 15.01.2015 № /1, згідно з яким зобов'язано позивача сплатити 10 % штрафу за порушення граничних термінів сплати узгоджених податкових зобов'язань з податку на додану вартість у сумі 162734,50 грн.

Не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у даній справі, суд виходить з наступного.

На час виникнення спірних правовідносин набрав чинності Податковий Кодекс України від 02.12.2010 № 2755-VI, який згідно з п. 1.1 статті 1 регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно із вимогами статті 6, підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16, пункту 36.3 статті 36 Податкового кодексу України під податком розуміється обов'язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу, обов'язок із сплати якого покладається на платників податків в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом.

Зазначені приписи Податкового кодексу України кореспондовані зі статтею 67 Конституції України, за змістом якої кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку та розмірах, встановлених законом.

Зокрема, саме нормами Податкового кодексу України визначено вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування.

Згідно з підпунктом 46.1 статті 46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок - документ, що подається платником податків контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Також, пунктом 49.1 статті 49 Податкового кодексу України передбачено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Відповідно до пункту 49.2 статті 49 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, відповідно до цього Кодексу незалежно від того, чи провадив такий платник податку господарську діяльність у звітному періоді.

В силу вимог пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно пункту 263.11, пункту 263.12 статті 263 Податкового кодексу України, платник податку за користування надрами для видобування корисних копалин до закінчення визначеного розділом II цього Кодексу граничного строку подання податкових розрахунків за податковий (звітний) період, що дорівнює календарному кварталу, подає за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, податкові розрахунки з плати за користування надрами для видобування корисних копалин органу державної податкової служби.

Податкові розрахунки з плати за користування надрами для видобування корисних копалин подаються платником, починаючи з календарного кварталу, а при видобуванні вуглеводневої сировини з календарного місяця, що настає за кварталом/місяцем, у якому такий платник отримав спеціальний дозвіл.

Платник протягом десяти календарних днів після закінчення граничного строку подання податкового розрахунку за податковий (звітний) період сплачує податкові зобов'язання з плати за користування надрами для видобування корисних копалин у сумі, визначеній в розрахунку з плати, поданому ним органу державної податкової служби.

Як було встановлено судом, 08.08.2014 позивач подав до Білоцерківською ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області звітний податковий розрахунок з плати за користування надрами для видобування корисних копалин за другий квартал 2014 року разом з розрахунком № 1 та № 2 податкового зобов'язання з плати за користування надрами для видобування корисних копалин (у частині корисних копалин, для яких затверджено ставки у відносних показниках), визначивши розмір зобов'язання за користування надрами місцевого значення за ІІ квартал 2014 року у сумі 162724,20 грн. та за користування надрами державного значення за ІІ квартал 2014 року на суму 15,14 грн.

Самостійно визначені зобов'язання в зазначеному розмірі було оплачено позивачем 13.08.2014, тобто в межах строку визначеного податковим законодавством та відповідно своєчасно.

Згідно з пунктом 50.1 статті 50 Податкового кодексу України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (в тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків, який самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє факт заниження податкового зобов'язання минулих податкових періодів, зобов'язаний, за винятком випадків, установлених пунктом 50.2 цієї статті:

а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму недоплати та штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку;

б) або відобразити суму недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за податковий період, наступний за періодом, у якому виявлено факт заниження податкового зобов'язання, збільшену на суму штрафу у розмірі п'яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми грошового зобов'язання з цього податку.

Якщо після подачі декларації за звітний період платник податків подає нову декларацію з виправленими показниками до закінчення граничного строку подання декларації за такий самий звітний період або подає у наступних податкових періодах уточнюючу декларацію внаслідок виконання вимог пункту 169.4 статті 169 цього Кодексу, то штрафи, визначені у цьому пункті, не застосовуються.

Як вже зазначалось, оскільки в розрахунках № 1 та № 2 податкового зобов'язання з плати за користування надрами для видобування корисних копалин (у частині корисних копалин, для яких затверджено ставки у відносних показниках) позивач допустив технічну помилку у визначенні призначення зобов'язання, Товариством було направлено до податкового органу додаткові (уточнюючі) розрахунки від 29.08.2014 та від 03.09.2014 року відповідно до яких позивач змінив (уточнив) лише призначення податкового зобов'язання в сумі 15,14 грн. в розрахунку № 2 до податкового зобов'язання з плати за користування надрами для видобування корисних копалин (у частині корисних копалин, для яких затверджено ставки у відносних показниках).

Суд звертаю увагу, що факта заниження податкового зобов'язання минулих податкових періодів, як то передбачає частини друга пункту 50.1 статті 50 Податкового кодексу України, позивачем виявлено у звітному податковому розрахунку з плати за користування надрами для видобування корисних копалин за другий квартал 2014 року від 08.08.2014, а також додаткових (уточнюючих) розрахунках від 29.08.2014 та від 03.09.2014 року не було.

Таким чином, відповідач дійшов помилкового висновку визнаючи уточнюючі податкові розрахунки з додатками як нову податкову звітність та незаконно фіксує сплату позивачем податку за користування надрами для видобування корисних копалин у сумі 162724,20 грн. 29.08.2014 замість 13.08.2014.

Пунктом 263.13.1. статті 263 Податкового кодексу України встановлено, що платник несе відповідальність за правильність обчислення суми плати за користування надрами для видобування корисних копалин, повноту і своєчасність її внесення до бюджету, а також за своєчасність подання контролюючим органам відповідних розрахунків згідно з нормами цього Кодексу та інших законів України.

Відповідно до п.126.1 ст.126 Податкового кодексу України У разі якщо платник податків не сплачує суми самостійно визначеного грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Проте, під час судового розгляду судом встановлено, що ТОВ "Рокитнянський спецкар'єр" було своєчасно задекларовано та сплачено податок за користування надрами для видобування корисних копалин за другий квартал 2014 року.

Наведені обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідач, в свою чергу, заперечень проти адміністративного позову, а також жодних доказів на підтвердження правомірності прийняття оскаржуваного податкового-повідомлення рішення суду не надав.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідачем не було виконано вимоги ухвали Київського окружного адміністративного суду від 08.05.2015, відповідно до якої у Білоцерківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області було витребувано належним чином засвідчені копії документів та матеріалів, які використані в ході проведення перевірки позивача і на які посилається податковий орган в Акті перевірки, а також усі інші документи та матеріали, які підтверджують викладені в Акті перевірки обставини.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що у відповідача були відсутні підстави для визначення позивачу штрафних санкцій у зв'язку з порушенням граничних строків сплати податкових зобов'язань плати за користування надрами для видобування корисних копалин за 2014 рік, а тому податкове повідомлення-рішення форми «Ш» від 15.01.2015 № /1 є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В силу частини другої ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів правомірність своїх дій, а його позиція не узгоджується з нормами матеріального права.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно з частиною першою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Відповідно до статті 97 Кодексу адміністративного судочинства України суд за клопотанням однієї зі сторін визначає грошовий розмір судових витрат, які повинні бути їй компенсовані.

Таким чином, витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору у сумі 182 грн. 70 коп., підлягають відшкодуванню позивачу з Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 11, 14, 69-71, 94, 128, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області від 15.01.2015 № /1.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Рокитнянський спецкар'єр" () сплачений судовий збір у розмірі 182 (сто вісімдесят дві) грн. 70 коп.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд.

Згідно з частиною другою статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Панова Г. В.