Справа № 17675/09
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2010-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" жовтня 2010 р. справа № 2а-473-09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Сафронової С.В.

суддів: Поплавського В.Ю. Уханенка С.А.

при секретарі судового засідання: Цьокі І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконкому Кіровської районної у м.Кіровограді ради на постанову Кіровського районного суду м.Кіровоград від 09 квітня 2009 року

у адміністративній справі 2а-473/09 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Кіровської районної у м.Кіровограді ради про визнання дій неправомірними та виплату державної допомоги, -

в с т а н о в и л а :

12 лютого 2009 року позивачка звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Кіровської районної у м.Кіровограді ради, в якому просила визнати неправомірними дії відповідача щодо виплати їй одноразової допомоги при народженні дитини та щомісячної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трьох річного віку за період з жовтня 2007 року по грудень 2008 року включно у розмірі меншому, ніж це вста новлено Законом України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», а також просила стягнути з Управління праці та соціального захисту населення виконкому Кіровської районної у м. Кіровограді ради на її користь заборгованості по недоплаченій одноразової допомоги при народженні дитини в сумі 2122,00 грн., та по недоплаченій щомісячній допомозі по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з грудня 2007 року по грудень 2008 року в сумі 5261,60 грн, і судові витрати в сумі 73,84 грн..

Постановою Кіровського районного суду м.Кіровоград від 09 квітня 2009 року адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково, визнано протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Кіровської районної ради у м.Кіровоград щодо не вчинення дій стосовно перерахунку та виплати ОСОБА_1 соціальної допомоги по догляду за дитиною по досягненню нею трьох років, передбаченої ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», а також зобов'язано відповідача здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 соціальної допомоги по догляду за дитиною по досягненню нею трьох років, передбаченої ст.15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми»у розмірах, які дорівнюють прожитковому мінімуму для дітей віком до шести років з врахуванням підвищення виплат відповідно до прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку починаючи з грудня 2007 року до закінчення передбаченого законом строку виплати відповідної державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Крім того, судом присуджено на користь ОСОБА_1 всі здійсненні нею документально підтверджені судові витрати у розмірі 73 грн.80 коп. з Державного бюджету України. У задоволені іншої частини вимог позивачки, судом відмовлено.

Зазначена постанова суду першої інстанції оскаржена в апеляційному порядку відповідачем в частині задоволення вимог позивачки з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить в цій частині постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволені вимог позивачки відмовити у повному обсязі.

В частині відмови судом у задоволені вимог позивачки щодо перерахунку судом та виплати їй конкретно визначеної у позові суми заборгованості сторонами у справі не оскаржувалася, тому апеляційна інстанції діючи відповідно до вимог ст.195 КАСУ визнає за можливе переглядати постанову суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Сторони, які беруть участь у справі, належним чином повідомлялися про дату, час і місце апеляційного розгляду справи, заяв про відкладення судового засідання до суду від апелянта не надходило, а повідомлення позивачці повернулося з поштового відділення до суду, у звязку з закінченням терміну зберігання. З огляду на наведене та виходячи із положень ст.196 КАСУ та ч.1 ст.41 КАСУ, колегія суддів визнала за можливе розглядати справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

При перегляді справи в апеляційному порядку колегією суддів встановлено, що предметом спору по цій справі є дії територіального органу праці та соціального захисту населення щодо нарахування та виплати позивачці допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірах менших ніж прожитковий мінімум, встановлений законом для дітей віком до шести років, яке це встановлено у статті 15 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми»

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є застрахованою особою та перебуває з 11.12.2007 р. на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення виконкому Кіровської районної у м.Кіровограді у звязку з народженням нею 16.10.2007 року дитини, тому у період з 11 грудня 2007 року по грудень 2008 р. отримувала щомісячну державну допомогу у розмірах, нарахованих відповідачем відповідно до положень Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік»- у грудні 2007 року та відповідно до положень ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми»в редакції за змінами діючими з 01.01.2008 року - у 2008 році.

Задовольняючи позов у цій справі судом першої інстанції прийнято до уваги обставини, які свідчать про поважність причини пропуску позивачкою строку звернення до суду та розяснення рішення Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року № 6рп/2007, яким положення абзацу 3 ч. 2 ст. 56 та п. 7 ст. Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про безспірність права позивачки на отримання щомісячно соціальної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірах прожиткового мінімуму, встановленого для дітей віком до 6 років, а також про наявність підстав для захисту прав позивачки, у звязку з чим суд визнав, що при вирішенні спору у даній справі слід керуватися положеннями ст.15 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми»

Колегія суддів вважає помилковими наведені висновки суду першої інстанції з декількох підстав.

По перше, позивачка є застрахованою особою, тому при вирішенні питання про на наявність підстав для захисту її прав у період грудня 2007 року, суд повинен був врахувати, що рішення Конституційного Суду України № 6-рп від 09.07.2007 р. була відновлена своєю дією не тільки стаття 15 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», а й ст.ст. 41, 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням»№ 2240-ІІІ від 18.01.2001 р. Наведене зобовязувало суд перевірити повноваження Фонду соціальне страхування та управління праці і соціального захисту щодо нарахування позивачці допомоги по догляду за дитиною у період з 11.12.2007 року по 31.12.2007 р., встановити яким чином і звідки проводилося фінансування вказаного виду допомоги позивачці у 2007 році та виходячи з цього вирішити чи були і ким саме порушені права позивачки у вказаний період часу.

По друге, при вирішенні вимог позивачки щодо захисту її прав за період 2008 року, суд першої інстанції повинен був урахувати, що з 01.01.2008 року з Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням»№ 2240-ІІІ від 18.01.2001 р. були виключені статті 42-44, і відповідно з зазначеного часу вони не діють, до Закону України Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми внесено відповідні зміни, згідно яких у 2008 році нарахування та виплата допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку як застрахованим так і не застрахованим особам повинна здійснюватися територіальними управліннями праці та соціального захисту населення на підставі статті 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми»зі змінами та доповненнями внесеними законом про державний бюджет на 2008 р з врахуванням рішення Конституційного Суду України N 10-рп/2008 від 22.05.2008 року.

Також, суду першої інстанції слід було врахувати, що постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2007 року № 13, було затверджено Порядок призначення і виплати допомоги при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку особам, застрахованим в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, який втратив чинність з 1 березня 2008 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2008 року № 57. Згідно пункту 2 цього Порядку призначення і виплата цих догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 1 січня 2007 року здійснюється органами праці та соціального захисту населення за місцем проживання застрахованих осіб. З 1 березня 2008 року питання щодо порядку призначення допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку регулюється постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751 «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми» зі змінами внесеними, постановою Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2008 року № 57.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми»від 21 листопада 1992 року № 2811-XII (в редакції Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»від 28 грудня 2007 року № 107-VI) допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 гривень та ця норма не визнана неконституційною.

За наведених обставин, суд зобовязаний був зясувати чи надавалися позивачкою до УПСЗН у період 2008 року довідки про доходи її сімї за попередні шість місяців. Матеріали справи не містять доказів про те, що позивачкою до УПСЗН подавалися такі довідки, також як і при зверненні до суду, позивачкою не стверджувалося про її право на отримання допомоги по догляду за дитиною саме виходячи із розміру, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців. Відповідно до наведеного, у суду відсутні підстави для визнання протиправними дій відповідача, який нараховував та виплачував позивачці допомогу у період 2008 року в розмірах визначених Законом, без урахування доходу сімї позивачки.

І третьою підставою для скасування постанови суду першої інстанції є невірне застосування у спірних правовідносинах приписів КАСУ щодо застосування негативних наслідків пропущення позивачкою строку звернення до суду.

Згідно ч.2 ст.99 КАС України для звернення за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи, з позовом до суду ОСОБА_1 звернулася 12.02.2009 року, в той час як Рішення Конституційного Суду України № 6-рп було прийнято 09 липня 2007 року та оприлюднене у передбаченому законодавством порядку (надруковано в Офіційному віснику України 27.07.2007 року №52).

Позивачка про порушення свого права, якщо вона вважала його порушеним, повинна була дізнатися ще у 2007 році при призначенні, нарахуванні та виплаті їй Управлінням праці та соціального захисту населення допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України обов'язок доказування обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення проти них покладається на сторони. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не буде встановлено, у суду немає правових підстав для задоволення позову.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про поважність причини пропуску позивачкою строку звернення до суду, і вважає, що суд безпідставно не узяв до уваги наполягання відповідача на застосуванні негативних наслідків пропуску позивачкою строку звернення до суду.

Згідно ч.1 ст.100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного строку за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Тобто, судова колегія зазначає, що позивачкою пропущено річний строк звернення до адміністративного суду з цим позовом і поважних причин пропуску такого строку не вбачається, тому вимоги позивачки про захист її права на отримання допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у період з 11.12.2007 року по 31.12.2007 р. у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для дітей віком до шести років задоволенню не підлягає за пропуском без поважних причин річного строку звернення до суду за захистом.

Таким чином, вищенаведені обставини свідчать про те, судове рішення першої інстанції підлягає скасування, з прийняттям нового рішення про відмову у задоволені вимог позивачки.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, ст.202, ст.205, ст.207 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконкому Кіровської районної у м.Кіровограді ради задовольнити, постанову Кіровського районного суду м.Кіровоград від 09 квітня 2009 року скасувати

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Кіровської районної у м.Кіровограді ради відмовити у повному обсязі.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів починаючи з наступного дня, після виготовлення повного тексту постанови суду.

Повний текст постанови виготовлений 11 жовтня 2010 року

Головуючий: С.В. Сафронова

Суддя: В.Ю. Поплавський

Суддя: С.А. Уханенко