Справа № 818/1164/15
Суддя: О.В. Соп'яненко
Дата ухвалення: 2015-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2015 р. Справа №818/1164/15

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Соп'яненка О.В.

суддів Шаповала М.М., Осіпової О.О.,

за участю секретаря судового засідання - Усенко І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Керамейя" до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, третя особа: Державна фіскальна служба України, про визнання протиправним та скасування наказу,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, який підтримав в судовому засіданні та мотивує тим, що підприємством за дилерським договором здійснено поставку продукції за межі України. Оплата контрагентом проведена не в повному обсязі. В зв'язку з цим позивач направив 13.09.2013 року претензію, а 25.09.2013 року звернувся до Міжнародного комерційного арбітражного суду при ТПП України з позовом про стягнення заборгованості по оплаті товару. 26 березня 2014 року судом прийнято рішення на користь позивача. 29 вересня 2014 року Арбітражним судом Ростовської області визнано та приведено до виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при ТПП України. 06 листопада 2014 року за заявою позивача Таганрозьким міським відділом судових приставів відкрито виконавче провадження з примусового виконання вказаного рішення. Таким чином, позивачем вжито усі можливі заходи для ліквідації дебіторської заборгованості.

Незважаючи на це, рішенням Міністерства економічного розвитку і торгівлі України № 189 від 27 лютого 2015 року запроваджено спеціальні санкції - режим індивідуального ліцензування для ТОВ "Керамейя". Такий режим передбачає отримання окремої ліцензії на кожну окрему зовнішньоекономічну операцію. Підприємство здійснює постачання продукції багатьом контрагентам за межі України, тому запровадження такого режиму значно ускладнить господарську діяльність позивача. Фактично запроваджений режим є адміністративно-господарською санкцією. Вважає, що підприємством не вчинено ніяких дій, що відповідно до вимог Господарського кодексу України є підставою для запровадження таких санкцій. Просить визнати протиправним та скасувати наказ від 27 лютого 2015 року № 189 в частині п. 188.

Представник відповідача в судове засідання не з'явитися, про причини неявки не повідомив.

Представник 3-ї особи вважає позов необґрунтованим. Позивачем допущено порушення вимог закону та не повернуто валютну виручку в строк, встановлений законодавством, а тому запровадження індивідуального режиму ліцензування є правомірним. Просить в задоволенні позову відмовити.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України № 189 від 27 лютого 2015 року за порушення порядку здійснення розрахунків в іноземній валюті застосовано спеціальні санкції - індивідуальний режим ліцензування зовнішньоекономічної діяльності до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності України. Серед інших в додатку до наказу в п. 188 передбачено застосування зазначеної санкції до ТОВ "Керамейя" (а.с. 63-99).

Відповідно до ст. 239 ГК України застосування індивідуального режиму ліцензування є одними з видів адміністративно-господарських санкцій, що можуть застосовуватися органами державної влади та органами місцевого самоврядування до суб'єктів господарювання.

Відповідно до ст. 37 ч.ч. 1, 2 закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" за порушення цього або пов'язаних з ним законів України до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності або іноземних суб'єктів господарської діяльності можуть бути застосовані спеціальні санкції. Серед іншого передбачено застосування до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності та іноземних суб'єктів господарської діяльності індивідуального режиму ліцензування у випадках порушення такими суб'єктами цього Закону та/або пов'язаних з ним законів України, що встановлюють певні заборони, обмеження або порядок здійснення зовнішньоекономічних операцій. Санкції, зазначені у цій статті, застосовуються центральним органом виконавчої влади з питань економічної політики за поданням органів доходів і зборів та контрольно-ревізійної служб, правоохоронних органів, органів Антимонопольного комітету України, національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, та Національного банку України або за рішенням суду.

З наказу № 189 від 27 лютого 2015 року, який оскаржується, вбачається, що режим індивідуального ліцензування зовнішньоекономічної діяльності застосовується в зв'язку з порушенням порядку розрахунків в іноземній валюті. Судом встановлено, що позивачем 01 грудня 2011 року укладено дилерський договір № 123 ВД з ООО "Торговый Дом "Кирпичный двор" м. Таганрог. Строк дії договору до 31.12.2013 року (а.с. 15-24). На виконання умов договору позивачем здійснено в 2013 році постачання продукції покупцю, який частково оплатив придбаний товар. Відповідно до умов Договору покупцю може бути надано відстрочку платежу в 60 днів. За поясненням позивача, з урахуванням такої відстрочки платежу та дати останньої поставки, строк закінчився 26 серпня 2013 року. У вересні, а саме 12.09.2013 року, 16.09.2013 року та 24.092013 року закінчились строки повернення валютної виручки, встановлені Національним банком України. Відповідачем таке твердження ніякими доказами не спростовується.

Як було зазначено вище, ст. 37 закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" передбачено застосування до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності спеціальних санкцій за порушення цього або пов'язаних з ним законів України. При цьому переліку порушень, що є підставою для застосування санкцій, зокрема при проведенні розрахунків в іноземній валюті, закон не містить. Відповідно до ст. 1 ч.ч. 1, 3 закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку. Національний банк України має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті. На момент виникнення правовідносин Національним банком України строк повернення валютної виручки було скорочено до 90 днів. Ця обставина сторонами не оспорюється.

Статтею 4 ч. 1 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" передбачено сплату пені за порушення встановлених законом, або Національним банком України строків повернення валютної виручки. При цьому частинами 2 та 4 цієї статті встановлено, що у разі прийняття до розгляду судом, Міжнародним комерційним арбітражним судом чи Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, яка виникла внаслідок недотримання нерезидентом строків, передбачених експортно-імпортними контрактами, строки, передбачені статтями 1 і 2 цього Закону або встановлені Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, зупиняються і пеня за їх порушення в цей період не сплачується. У разі прийняття судом рішення про задоволення позову пеня за порушення строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, не сплачується з дати прийняття позову до розгляду судом. З наведеного вбачається, що порушення встановлених строків повернення валютної виручки за умови звернення суб'єкта зовнішньоекономічної діяльності з позовом про стягнення з нерезидента заборгованості та прийняття судом рішення на його користь законом України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" не визнається підставою для стягнення пені, тобто не визнає наявність вини такого суб'єкта в порушенні вимог закону про повернення валютної виручки.

Як було встановлено судом строки, встановлені Національним банком України для повернення валютної виручки до України, на момент виникнення правовідносин було обмежено до 90 днів. За окремими операціями з постачання продукції позивачем граничні строки оплати настали 12.09.2013 року, 16.09.2013 року та 24.09.2013 року. 13 вересня 2013 року позивачем на адресу ООО "Торговый Дом "Кирпичный двор" направлено претензію з вимогою проведення розрахунків до 16.09.2013 року. 25 вересня 2013 року позивач звернувся з позовом про стягнення заборгованості з ООО "Торговый Дом "Кирпичный двор" до Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України. Рішенням від 26 березня 2014 року позов було задоволено. 29 вересня 2014 року Арбітражним судом Ростовської області визнано та приведено до виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України. 08 жовтня 2014 року видано виконавчий лист. 28 листопада 2014 року за заявою позивача службою судових приставів порушено виконавче провадження про стягнення коштів на користь ТОВ Керамейя" (а.с. 25-62). На підставі викладеного суд вважає, що вина позивача в порушенні вимог ст. 1 закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" відсутня, ним вжито усі передбачені дилерським договором, законодавством України та міжнародними договорами заходи для повернення валютної виручки. Відповідачем при винесенні наказу, який оскаржується, в частині, що стосується позивача не було повно та всебічно з'ясовано усі обставини. За таких обставин, наказ № 189 від 27 лютого 2015 року в частині п. 188 про застосування до ТОВ Керамайя" спеціальної санкції у вигляді індивідуального режиму ліцензування зовнішньоекономічної діяльності є протиправним та підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Керамейя" до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, третя особа: Державна фіскальна служба України, про визнання протиправним та скасування наказу - задовольнити

Визнати протиправним та скасувати Наказ Міністерства економічного розвитку і торгівлі України № 189 від 27.02.2015 року "Про застосування спеціальної санкції - індивідуального режиму ліцензування зовнішньоекономічної діяльності - до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності України" в частині пункту 188 Додатку до Наказу (відносно товариства з обмеженою відповідальністю "Керамейя").

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Головуючий суддя (підпис) О.В. Соп'яненко

судді (підпис) М.М. Шаповал

(підпис) О.О. Осіпова

З оригіналом згідно

Суддя О.В. Соп'яненко