Справа № 7804/10
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2010-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" липня 2010 р. справа № 2а-3033/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Сафронової С.В.

суддів: Поплавського В.Ю. Уханенка С.А.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді на постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 16 грудня 2009 року

у адміністративній справі № 2а-3033/09 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді про оскарження дій та зобовязати вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а:

У серпні 2009 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, який уточнивши в частині дати перерахунку та виплати основної пенсії і додаткової пенсії, остаточно просив визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді щодо не нарахування і невиплати державної пенсії та додаткової пенсії згідно ст.ст.50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»з застосуванням розміру прожиткового мінімуму з 01 вересня 2008 року; зобовязати відповідача зробити перерахунок основного розміру державної пенсії і додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю в розмірі 50 % від мінімальної пенсії, з застосуванням прожиткового мінімуму за період з 01 вересня 2008 року по 31 серпня 2009 року; зобовязати відповідача провести перерахунок основного розміру державної пенсії і призначити з 01.09.2009 року державну пенсію по третій групі інвалідності в розмірі 2938 грн., а також додаткову пенсію в розмірі 249 грн. Також позивач просить своєчасно поводити перерахунок та індексацію основного розміру пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком згідно ст.50,54 та 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та інших доплат які залежать від розміру мінімальної пенсії за віком (прожиткового мінімуму).

Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 16 грудня 2009 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково, визнано неправомірною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді та зобовязано відповідача здійснити призначення та проводити виплати пенсії позивачу у відповідності до ст.ст. 50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи із розрахунків мінімальної пенсії за віком, визначеної ст.28 «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», судовий збір в розмірі 3,40 грн. зараховано в рахунок держави.

З зазначеною постановою суду першої інстанції не погодилося Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді, у звязку з чим оскаржило в її в апеляційному порядку з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга відповідача обґрунтована неврахуванням судом першої інстанції положень п.3 статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Також відповідач вказує на те, що норми ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»не містять такого поняття, як мінімальний розмір пенсії. У звязку з наведеним відповідач просить скасувати рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 16 грудня 2009 року щодо задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

При перегляді справи за апеляційною скаргою відповідача колегією суддів встановлено, що предмет спору по цій справі стосується дій відповідача стосовно нездійснення позивачу перерахунку державної та додаткової пенсії, що виплачується йому як інваліду ІІІ групи зі статусом постраждалого внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1-ї категорії.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), визнаний інвалідом ІІІ групи, його захворювання повязано з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Кіровограді і отримує пенсію по інвалідності внаслідок Чорнобильської катастрофи як інвалід ІІІ групи. Наведене підтверджується посвідченням особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (а.с.4). На підставі Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»позивачу призначено державну пенсію і щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну його здоровю, розмір яких повинен визначатися виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлена законами.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно визначено предмет позову та характер спірних правовідносин, яким відповідають висновки суду щодо зобовязання відповідача здійснити перерахунок пенсії позивачу відповідно до вимог Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»та Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Підстав для зясування та перевірки розміру виплаченої позивачу пенсії у суду першої інстанції не було, а спірним по цій справі є питання переваги застосування положень ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», проти чого відповідач категорично заперечує, вважаючи за необхідне застосовувати при розрахунку пенсії позивача положень постанов КМУ.

Судом першої інстанції встановлено та відповідачем не заперечується, що державна та додаткова пенсія позивачу була призначена на підставі ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»і як особі зі статусом постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інваліда ІІІ групи нараховувалася та виплачувалася територіальним органом пенсійного фонду на підставі положень Постанови Кабінету Міністрів України № 1 від 03.01.2002 року «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету»та постанови Кабінету Міністрів України «Про Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян»№ 530 від 28.05.2008 року.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність підстав для перерахунку пенсії позивача відповідно до статей 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»з урахуванням при їх розрахунку ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»та застосування розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установленого у законі про Державний бюджет України на відповідний рік, виходячи з якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Статтею 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»№ 796-ХІІ передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до ч.4 ст.54 цього Закону (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), якою визначено підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до 1-ї категорії, та у зв'язку із втратою годувальника, в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів ІІІ групи, щодо яких установлено зв'язок із Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими шести мінімальних пенсій за віком.

Згідно зі ст.50 зазначеного Закону особам, віднесеним до 1-ї категорії, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, зокрема інвалідам ІІІ групи - у розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком. Як передбачено ст.53 того самого Закону, виплата додаткової пенсії здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Таким чином, вихідним критерієм розрахунку державної та додаткової пенсій виступає мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно зі ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»від 9 липня 2003 року № 1058-ІV (далі - Закон № 1058-ІV) встановлюється в розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Враховуючи вищенаведені норми Законів, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки Порядок обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 1997 року № 523. Ця постанова є чинною, її положення стосовно критеріїв обчислення розмірів пенсій відповідають змісту ст.ст.50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». А в пункті 2 постанови від 3 січня 2002 року № 1 Кабінет Міністрів України установив розміри сум, з яких проводиться розрахунок пенсій, усупереч положенням зазначених статей закону, причому ці суми не відповідають розмірам мінімальної пенсії за віком.

При вирішенні спору суд першої інстанції виходячи із загальних засад пріоритету законів над підзаконними актами обґрунтовано визнав, що при розрахунку державної та додаткової пенсій, передбачених ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений у законі про Державний бюджет України на відповідний рік, з урахуванням якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

У розумінні ч.1 ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум»прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Статтею 2 цього Закону визначено, що прожитковий мінімум застосовується, зокрема, для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком, визначення розмірів соціальної допомоги, допомоги сім'ям з дітьми, допомоги по безробіттю, а також стипендій та інших соціальних виплат виходячи з вимог Конституції України та законів України.

Положення частини 3 статті 28 Закону № 1058-IV, на думку колегії суддів, не є перешкодою для застосування зазначеної величини (мінімального розміру пенсії за віком) для розрахунку інших пов'язаних із нею пенсій чи доплат, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого мінімального розміру пенсії за віком, крім передбаченого частиною 1 цієї статті. А наявність такої норми не є підставою для відмови в реалізації громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, конституційної гарантії та права на отримання пенсії і щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до вимог ч.3 ст.46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Розмір мінімальної заробітної плати на 2009 рік встановлювався Законом України про Державний бюджет.

Водночас, суми, з яких здійснювався розрахунок виплат позивачу пенсії та додаткової пенсії, передбачених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»відповідачем визначалися виходячи з положень постанови Кабінету Міністрів України № 530 від 28.05.2008 року та постанови Кабінету Міністрів України № 654 від 16.07.2008 року.

Посилання апеляційної скарги відповідача на положення постанови Кабінету Міністрів України постанови «Про Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян»№ 530 від 28.05.2008 року - є безпідставними, оскільки Рішенням Конституційного Суду України від 8 вересня 2009 року № 19-рп/2009 визнано неконституційними положення пункту 10 вказаної постанови КМУ, яка закріплює граничні розміри пенсійного забезпечення для окремих категорій громадян. В п.4 цього Рішення Конституційного Суду України вказується на преюдиціальність цього Рішення зважаючи на те, що положення п.10 Постанови, які не відповідають Конституції України, могли бути застосовані при призначенні, перерахунку і виплаті пенсій окремим категоріям громадян.

Доводи відповідача про те, що права позивача не порушувалися, оскільки з 01.01.2009 р. розмір його державної та додаткової пенсії відповідає положенням постанови Кабінету Міністрів України № 654 від 16.07.2008 року не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки положення вказаного підзаконного акту суперечать вимогам Закону.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблему, (про що зокрема зазначено у рішенні № 8-рп/2005 від 11 жовтня по справі № 1-21/2005) пов'язану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними законами. У рішеннях Конституційного Суду України зазначалося, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за статтею 22 Конституції України не допускається. Конституційний Суд України у своєму рішенні від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008 дійшов до висновку, що Законом про Держбюджет не можна вносити зміни до інших законів, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, оскільки з об'єктивних причин це створює протиріччя в законодавстві, і як наслідок - скасування та обмеження прав і свобод людини і громадянина.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами та виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суди повинні здійснювати нарахування та виплату пенсій виходячи із розмірів, встановлених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»№ 796-ХІІ.

Наведені відповідачем в апеляційній скарзі доводи, висновків суду першої інстанції щодо вищенаведених обставин не спростовують, а тому відповідно не можуть слугувати підставою для скасування судового рішення.

Правильним є рішення суду першої інстанції в частині відмови позивачу стосовно зобовязання відповідача вчиняти певні дії у майбутньому, оскільки адміністративний суд не має повноважень вирішувати питання про права та обовязки сторін по правовідносинам, які ще не розпочалися. Крім того, колегія суддів вважає такі вимоги позивача зайвими з огляду на підтверджене рішенням суду право позивача та враховуючи приписи статті 19 Конституції України, згідно яких відповідач зобов'язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України

Таким чином, враховуючи повноваження відповідача, який не використав їх з метою, з якою ці повноваження надані, та який у відносинах з позивачем діє не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування немає

Разом з тим, колегія суддів вважає помилковим судове рішення першої інстанції в частині не визначення періоду перерахунку пенсії позивача відповідно до положень статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки, відповідач по справі повинен був здійснити призначення та проводити виплатити пенсії позивачу за період з 01.09.2008 року по 31.12.2008 року та за період з 01.01.2009 року по 31.08.2009 року.

З урахуванням вищенаведеного, постанова суду першої інстанції підлягає зміні в частині визначення періоду перерахунку пенсії позивача. В іншій частині постанова суду першої інстанції повинна залишатися без змін.

Керуючись п.2 ч.1 ст.198, ст.201, ст.205, ст.207 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді залишити без задоволення, постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 16 грудня 2009 року змінити в частині визначення періоду перерахунку державної і додаткової пенсії ОСОБА_1.

Викласти абзац третій постанови Кіровського районного суду м. Кіровограда від 16 грудня 2009 року в наступній редакції

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 недоотриманої суми пенсії відповідно до положень статті 50 та пункту 4 статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»виходячи із розрахунку розміру шести мінімальних пенсій за віком для непрацездатних громадян та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, виходячи із розрахунку 50 відсотків мінімальної пенсії за віком, за період з 01.09.2008 року по 31.12.2008 року та за період з 01.01.2009 року по 31.08.2009 року, за виключення сум державної та додаткової пенсії отриманих позивачем у вказаний період.

В іншій частині постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 16 грудня 2009 року залишити без змін.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду України протягом двох місяців з дня виготовлення її тексту у повному обсязі.

Судді Сафронова С.В.

ОСОБА_2

ОСОБА_3