Справа № 12798/10
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2010-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" листопада 2010 р. справа № 2а-15/10

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Сафронової С.В.

суддів: Суховарова А.В. Нагорної Л.М.

при секретарі судового засідання: Близнюк Т.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконкому Заводської районної ради м.Дніпродзержинська на постанову Заводського районного суду міста Дніпродзержинська від 09 лютого 2010 року

у адміністративній справі № 2а-15/10 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Заводської районної ради м.Дніпродзержинська про стягнення заборгованості з виплат допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, -

В с т а н о в и л а :

Постановою Заводського районного суду міста Дніпродзержинська від 09 лютого 2010 року

частково задоволено позов ОСОБА_1, визнано протиправною бездіяльність УПСЗН виконкому Заводської районної ради м.Дніпродзержинська щодо не вчинення дій стосовно перерахунку та виплати позивачці соціальної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, та зобовязано відповідача здійснити перерахунок ОСОБА_1 соціальної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, передбаченої ст.15 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми»за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року. Стягнуто на користь позивачки з місцевого бюджету судовий збір, та відмовлено в іншій частині вимог позивачки.

В апеляційній скарзі Управління праці та соціального захисту населення виконкому Заводської районної ради м.Дніпродзержинська посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову у задоволені позову.

Апеляційна скарга відповідача мотивована невідповідністю судового рішення нормам чинного законодавства, неповним зясуванням судом обставин, які мають значення для справи, що призвело до неправильного і необґрунтованого її вирішення. Відповідач вказує на те, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку згідно наведеної норми Закону виплачується у розмірі, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб та середньомісячним сукупним доходом сімї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 гривень для незастрахованих осіб та не менше 23 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб, у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України. Крім того, суд не врахував зміст п.14 ст.71 Закону України «Про Державний бюджет України за 2007 рік», яка була чинна до 09.07.2007 р., тобто до прийняття Конституційним Судом України Рішення, що свідчить про те, що допомога відповідно до ч.1 ст.15 Закону України «Про державну допомогу сімї з дітьми»повинна виплачуватися лише з 09.07.2007 р. Посилається на те, що згідно ч.2 ст.95 Конституції України будь-які видатки визначаються виключно Законом України «Про Державний бюджет України»на відповідний рік, а тому у 2007 р. позивачці виплачувалася допомога по догляду за дитиною у розмірі визначеному ст.56 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік». Крім того, відповідач вказує на те, що позивачкою пропущено річний строк звернення до суду за захистом і питання про поновлення строку позивачкою у суді не вирішено, хоча відповідач наполягав на застосуванні норм ст..ст.99,100 КАС України в письмових запереченнях.

Сторони, які беруть участь у справі, належним чином повідомлялися про дату, час і місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується зворотними поштовими повідомленнями, заяв про відкладення судового засідання до суду від сторін не надходило

З огляду на наведене та виходячи із положень ч.4 ст.196 КАСУ та ч.1 ст.41 КАСУ, колегія суддів визнала за можливе розглядати справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

При перегляді справи в апеляційному порядку колегією суддів встановлено, що предметом спору по цій справі є протиправна бездіяльність територіального органу праці та соціального захисту населення щодо нарахування та виплати позивачці допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період 2007 р. у розмірах, встановлених законом для дітей віком до шести років, як це було встановлено до часу внесення змін Законом України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»до статті 15 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми»

З матеріалів справи вбачається, що позивачка перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення виконкому Заводської районної ради у місті Дніпродзержинську у звязку з народженням нею 14.03.2007 року дитини. У період з травня 2007 року позивачка отримувала щомісячно державну допомогу по догляду за дитиною у розмірах, нарахованих відповідачем відповідно до ч.2 ст.56 та п.14 ст.71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік»

Задовольняючи позов в частині захисту прав позивачки за період 2007 року, суд першої інстанції правильно урахував положення Рішення Конституційного суду України від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007, оскільки після прийняття зазначеного рішення, відповідач зобовязаний був в своїй діяльності керуватися приписами ст.15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», згідно якої: допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку була визначена у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Разом з тим, вирішуючи вимоги позивачки про відновлення її прав на отримання допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі прожиткового мінімуму встановленого законом для дітей віком до шести років за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, суд першої інстанції залишив без уваги заперечення відповідача (а.с.22) проти позову з підстав пропуску позивачкою строку звернення до суду, а також залишив без належної оцінки вимоги ст.ст.99, 100 КАС України та обставини справи, за якими позивачка після прийняття Конституційним судом України рішення № 6-рп від 09.07.2007 р. щомісячно отримувала допомогу у розмірах, нарахованих відповідачем відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», але до суду звернулася за захистом своїх прав лише 23.02.2009 року (а.с.3), не навівши при цьому в позові будь-яких доводів щодо поважності причин пропуску нею строку звернення до суду за захистом, і не заявляючи про поновлення строку звернення до суду

Закони, інші нормативно-правові акти, судові рішення є доступними для ознайомлення всіма громадянами, і можливість обізнаності людини про те чи інше положення законодавства залежить виключно від бажання такої людини.

Таким чином, позивачка про порушення свого права, якщо вона вважала його порушеним, повинна була дізнатися ще у серпні 2007 року, тобто при здійсненні їй Управлінням праці та соціального захисту населення виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку після оприлюднення рішення Конституційного Суду України № 6-рп.

Юридична необізнаність позивачки не може виправдовувати звернення позивачки до суду за захистом поза межами встановленого КАСУ процесуального строку і відповідно не може вважатися належним доказом по справі, оскільки не містить достовірної інформації щодо предмету доказування.

Наведений судом першої інстанції в оскаржуваній постанові текстуально зміст ст.99 КАС України не може свідчити про поважність пропуску позивачкою річного строку звернення до суду, та сам по собі не є підставою для задоволення вимог позивачки в цій частині.

Колегією суддів не встановлено будь-яких фактів, які б свідчили про наявність підстав для того, що не застосовувати до позивачки негативних наслідків пропуску нею річного строку звернення до суду за захистом її прав у період з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 р., не встановлено також підстав і для визнання поважною причини пропуску позивачкою строку звернення до суду.

Тобто, судова колегія зазначає, що позивачкою пропущено річний строк звернення до адміністративного суду з цим позовом і поважних причин пропуску такого строку не вбачається.

Враховуючи викладене, вимоги позивачки щодо захисту її прав за 2007 рік не підлягають задоволенню з підстав пропущення нею річного строку звернення до суду. Саме в цій частині постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню. За таких обставин, не підлягає стягненню з місцевого бюджету на користь позивачки сума судового збору.

В іншій частині, а саме щодо відмови позивачці у задоволенні її вимог є законним та обґрунтованим рішенням суду, і в цій частині повинно залишатися без змін.

Таким чином, виходячи з вищевикладеного, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції прийняв оскаржувану постанову з порушенням норм процесуального права, що відповідно до п.4 ч.1 ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України, обумовлює скасування постанови суду першої інстанції в частині задоволення вимог позивачки.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, п.4 ч.1 ст.202, ст.205, ст.207 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконкому Заводської районної ради м.Дніпродзержинська задовольнити.

Постанову Заводського районного суду міста Дніпродзержинська від 09 лютого 2010 року скасувати в частині визнання протиправною бездіяльності Управління праці та соціального захисту населення виконкому Заводської районної ради м.Дніпродзержинська щодо не вчинення дій стосовно перерахунку та виплати ОСОБА_1 соціальної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, та зобовязання Управління праці та соціального захисту населення виконкому Заводської районної ради м.Дніпродзержинська здійснити перерахунок ОСОБА_1 соціальної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, передбаченої ст.15 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми»за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, а також в частині стягнення з місцевого бюджету на користь ОСОБА_1 судового збору в сумі 3,40 грн.

Відмовити ОСОБА_1 у задоволені наведеної частини позову до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Заводської районної ради м.Дніпродзержинська за пропуском нею строку звернення до суду.

В іншій частині постанову Заводського районного суду міста Дніпродзержинська від 09 лютого 2010 року - залишити без змін.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст.212 КАС України

Повний текст постанови виготовлено 25 травня 2010 року

Головуючий: С.В. Сафронова

Суддя: А.В. Суховаров

Суддя: Л.М. Нагорна