Справа № 130/682/15-а
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2015-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 130/682/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Вернік В.М.

Суддя-доповідач: Драчук Т. О.

03 червня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Полотнянка Ю.П. Загороднюка А.Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у м.Жмеринці та Жмеринському районі Вінницької області на постанову Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 16 квітня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у м.Жмеринці та Жмеринському районі Вінницької області про визнання дій протиправними,

В С Т А Н О В И В :

10.03.2015 року позивач - ОСОБА_2 звернувся до Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України у м.Жмеринці та Жмеринському районі Вінницької області про визнання дій протиправними.

Постановою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 16.04.2015 року позов задоволено частково.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідача звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 16.04.2015 року та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

02.06.2015 року на адресу суду від позивача надійшла заява із запереченнями на апеляційну скаргу, в якій позивач просить розглянути справу без його участі.

03.06.2015 року на адресу Вінницького апеляційного адміністративного суду від відповідача надійшла заява із клопотанням розглянути справу в порядку письмового провадження.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб, які беруть участь у справі в судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату час і місце судового засідання, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити з наступних підстав.

Як досліджено з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач з 12.05.2010 року перебуває на обліку в Управління Пенсійного фонду України у м.Жмеринці та Жмеринському районі Вінницької області та одержує пенсію за віком як державний службовець відповідно до Закону України "Про державну службу".

Постановою Жмеринського міськрайонного суду від 07.08.2014 року, яка за результатом її перегляду судом апеляційної інстанції набула законної сили 16.10.2014 року, відповідача зобов'язано здійснити з 07.11.2013 року перерахунок та виплату пенсії позивачу з урахуванням при її обчисленні матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на соціально-побутові потреби, з яких сплачувались страхові внески, із урахуванням фактично отриманих сум.

Виконуючи судове рішення, відповідачем здійснено перерахунок пенсії в розмірі 80% із суми заробітної плати, з якої раніше була призначена пенсія та враховуючи суми індексації та матеріальної допомоги за рішенням суду.

Не погоджуючись з нарахованим розміром пенсії позивач звернувся до Пенсійного фонду із заявою здійснити перерахунок пенсії в розмірі 83%, на що отримав відмову.

На думку позивача, перерахунок пенсії в розмірі 80% є необгрунтованим та порушує його законні права та охоронювані інтереси, що стало причиною звернення до суду.

За результатом розгляду справи, суд першої інстанції, керуючись положеннями Закону України "Про державну службу", Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" та Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", прийшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до змісту ст. 37 Закону України "Про державну службу" (в редакції, що діяла на момент виходу позивача на пенсію) пенсія державним службовцям призначаються в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі, розмір пенсії збільшувався на один відсоток заробітку, але не більше як 90 відсотків заробітку.

Згідно з матеріалами справи, пенсія позивачу була призначена з 12.05.2010 року в розмірі 83 % заробітку.

Проте, при нарахуванні пенсії пенсійним фондом безпідставно не було враховано до заробітку, з якого здійснюється нарахування пенсії, суми індексації та матеріальної допомоги, право на які було підтверджено Жмеринського міськрайонного суду від 07.08.2014 року.

В подальшому при перерахунку пенсії відповідачем було застосовано норми Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" та ст. 37 "Про державну службу" в редакції, чинній з 01.10.2011 року, тим самим зменшено розрахунковий розмір пенсії з 83 відсотків до 80 відсотків.

Таким чином, зміни, що відбулись в законодавстві, стосуються саме призначення, а не перерахунку пенсії. В даному ж випадку здійснювався саме перерахунок пенсії, а відповідно розмір пенсії повинен розраховуватись відповідно до законодавства чинного на момент її призначення, тобто в розмірі 80 відсотків від сум заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та за кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі, розмір пенсії збільшується на один відсоток заробітку, але не більше як 90 відсотків заробітку.

Отже, розмір пенсії визначається у відсотках, що встановлені на момент призначення пенсії, а не на момент здійснення перерахунку.

Аналогічна позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 10.12. 2013 р. у справі № 21-420а13, від 02.12. 2014 року у справі №21-456а14.

Окрім цього, згідно ст.2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії.

Відповідно до ч.2 ст.6 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до змісту п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 (в редакції станом на 12.05.2010 року) у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.

У разі коли підвищення розмірів мінімальних соціальних гарантій, зазначених в абзаці першому цього пункту, не супроводжується зростанням грошових доходів громадян, передбачених пунктом 2 цього Порядку (зокрема, пенсії), грошові доходи індексуються на загальних підставах відповідно до пунктів 1-1 і 4 цього Порядку.

Таким чином колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для зміни базового місяця - квітня 2010 року для проведення індексації.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, колегія суддів приходить до висновку про те, що відповідачем безпідставно поширена дія Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" та ст. 37 "Про державну службу" в редакції, чинній з 01.10.2011 року, тим самим зменшено розрахунковий розмір пенсії позивача з 90 відсотків до 80 відсотків.

З урахуванням вищевикладених норм чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини сторін, та встановлених обставин даної справи, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Апелянтами не надано достатніх доказів в підтвердження доводів апеляційної скарги, у зв'язку з чим останні задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для задоволення вимог апеляційних скарг відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у м.Жмеринці та Жмеринському районі Вінницької області залишити без задоволення, а постанову Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 16 квітня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий Драчук Т. О.

Судді Загороднюк А.Г.

Полотнянко Ю.П.