Справа № 804/20206/14
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2015-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"03" червня 2015 р.справа № 804/20206/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В. Олефіренко Н.А.

розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. імені Газети «Правда», 29, апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровської області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.04.2015 р. в справі № 804/20206/14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерсплав» до Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтерсплав» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровської області (далі - ДПІ у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська) про визнання дій протиправними, скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, в обґрунтування якого зазначило, що 07.11.2014 р. позивачем направлено поштою відповідачу податкову декларацію з податку на додану вартість за жовтень 2014 р. 17.11.2014 р. позивачем отримане рішення відповідача № 20190/10/18-2.20 від 12.11.2014 р. про невизнання поданої податкової декларації як податкової звітності у зв'язку з виключенням позивача з реєстру платників податку на додану вартість на підставі рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість № 23 від 25.10.2013 р. Позивач вважає такі дії протиправними та просить визнати протиправними дії відповідача щодо невизнання податкової декларації з податку на додану вартість за жовтень 2014 р., скасувати рішення відповідача № 20190/10/18-2.20 від 12.11.2014 р., зобов'язати податковий орган прийняти податкову декларацію датою її фактичного отримання, зобов'язати відповідача відобразити показники податкової звітності з податку на додану вартість за жовтень 2014 р. в електронних базах даних податкової звітності, в тому числі картці особового рахунку, зобов'язати відповідача у десятиденний строк з дня отримання судового рішення, яке набрало законної сили, подати звіт про виконання судового рішення. Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.04.2015 р. позов задоволено частково, визнані протиправними дії відповідача щодо невизнання податкової декларації ТОВ «Інтерсплав» з податку на додану вартість за жовтень 2014 р., зобов'язано відповідача прийняти податкову декларацію ТОВ «Інтерсплав» з податку на додану вартість за жовтень 2014 р. з додатками до неї датою фактичного отримання - 11.11.2014 р.

Відповідачем подана апеляційна скарга, в якій він просить скасувати постанову та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. Апеляційна скарга мотивована тим, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Порушення, на думку апелянта, полягають у неврахуванні судом, що реєстрація позивача платником податку на додану вартість анульована, тому відповідачем правомірно не прийнята податкова декларація з податку на додану вартість. Також зазначає про неврахування судом, що у зв'язку з анулюванням реєстрації позивача як платника податку на додану вартість на час подачі декларації у жовтні 2014 р. позивач не мав право на справляння цього податку. Крім того, судом не враховано приписи п. 49.13 ст. 49 Податкового кодексу України, внаслідок чого необґрунтовано задоволено позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача прийняти податкову декларацію.

Особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не з'явились, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, у зв'язку з чим у відповідності до ст. 197 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги матеріалами справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 07.11.2014 р. позивачем направлено поштою відповідачу податкову декларацію з податку на додану вартість за жовтень 2014 р. Листом № 20190/10/18-2.20 від 12.11.2014 р. відповідачем повідомлено позивача про невизнання податковою звітністю податкову декларацію з податку на додану вартість за жовтень 2014 р. у зв'язку з поданням декларації особою, реєстрацію платника податку на додану вартість якої анульовано рішенням № 23 від 25.10.2013 р.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.01.2014 р. в справі № 804/14688/13-а визнано протиправним та скасовано рішення ДПІ у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська № 23 від 25.10.2013 р. про анулювання реєстрації ТОВ «Інтерсплав» платником податку на додану вартість, поновлено реєстрацію позивача як платника податку на додану вартість. Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.02.2015 р. постанова суду першої інстанції скасована в частині поновлення ТОВ «Інтерсплав» в реєстрі платників податку на додану вартість, в задоволенні цієї частини позовних вимог відмовлено, в іншій частині постанова суду першої інстанції залишена без змін.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що податкова декларація з податку на додану вартість за жовтень 2014 р. заповнена позивачем у відповідності до вимог Податкового кодексу України, судове рішення про скасування рішення про анулювання реєстрації позивача платником податку на додану вартість набрало законної сили, у зв'язку з чим відсутні підстави для невизнання такої декларації податковою звітністю.

Колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції обґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ТОВ «Інтерсплав» зареєстроване як юридична особа, перебуває на податковому обліку в ДПІ у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська, з 10.09.2002 р. позивач зареєстрований як платник податку на додану вартість відповідно до свідоцтва № 100083384.

07.11.2014 р. ТОВ «Інтерсплав» направлено засобами поштового зв'язку ДПІ у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська податкову декларацію з податку на додану вартість за жовтень 2014 р. 17.11.2014 р. позивачем отримане рішення відповідача № 20190/10/18-2.20 від 12.11.2014 р. про невизнання поданої податкової декларації як податкової звітності у зв'язку з виключенням позивача з реєстру платників податку на додану вартість на підставі рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість № 23 від 25.10.2013 р.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.01.2014 р. в справі № 804/14688/13-а визнано протиправним та скасовано рішення ДПІ у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська № 23 від 25.10.2013 р. про анулювання реєстрації ТОВ «Інтерсплав» платником податку на додану вартість, поновлено реєстрацію позивача як платника податку на додану вартість. Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.02.2015 р. постанова суду першої інстанції скасована в частині поновлення ТОВ «Інтерсплав» в реєстрі платників податку на додану вартість, в задоволенні цієї частини позовних вимог відмовлено, в іншій частині постанова суду першої інстанції залишена без змін.

Відтак, судове рішення, яким скасоване рішення про анулювання реєстрації позивача платником податку на додану вартість, набрало законної сили та відповідно до статті 124 Конституції України, ст. ст. 14, 255 КАС України є обов'язковим для виконання.

Пунктом 5.6.2 Положення про реєстрацію платників податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.11.2011 р. № 1394, яке було чинним на час здійснення відповідачем анулюванням реєстрації позивача платником податку на додану вартість, визначено, що у разі відміни рішення про анулювання реєстрації, якщо інше не визначено судовим рішенням, податковий орган видає платнику ПДВ нове Свідоцтво (за новим номером) замість старого Свідоцтва на підставі реєстраційної заяви з позначкою "Перереєстрація" та рішення про відміну анулювання реєстрації. При цьому дата реєстрації платником ПДВ не змінюється, а датою початку дії нового Свідоцтва та датою анулювання старого Свідоцтва є дата внесення відповідного запису до Реєстру.

Положенням про реєстрацію платників податку на додану вартість, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 14.11.2014 р. № 1130, яке є чинним на час прийняття судового рішення в справі № 804/14688/13-а та теперішній час, встановлено, що у разі скасування рішення про анулювання реєстрації, якщо інше не визначено судовим рішенням, контролюючий орган вносить до Реєстру запис про реєстрацію платника ПДВ із урахуванням таких особливостей: якщо на дату скасування рішення про анулювання реєстрації в особи відсутня наступна (повторна) реєстрація, дата реєстрації платником ПДВ не змінюється (п. 5.10).

Відтак, дата реєстрації позивача платником податку на додану вартість повинна бути поновлена з дати реєстрації платником податку на додану вартість, тобто з 10.09.2002 р.

Пунктом 180.1 статті 180 Податкового кодексу України встановлено, що для цілей оподаткування платником податку на додану вартість є:

1) будь-яка особа, що провадить господарську діяльність і реєструється за своїм добровільним рішенням як платник податку у порядку, визначеному статтею 183 цього розділу;

2) будь-яка особа, що зареєстрована або підлягає реєстрації як платник податку.

Відтак, у разі набрання законної сили судовим рішенням про визнання протиправним рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість відповідне рішення податкового органу вважається протиправним з моменту його прийняття.

А отже, таке рішення податкового органу не створює будь-яких правових наслідків. Тому свідоцтво платника податку на додану вартість слід вважати чинним протягом усього часу від моменту його видачі, у тому числі в період від дати прийняття рішення про анулювання такого свідоцтва до набрання чинності відповідним рішенням суду.

Оскільки реєстрація позивача як платника податку на додану вартість повинна бути відновлена з 10.09.2002 р., позивач на час подання до органу державної податкової служби податкової декларації з податку на додану вартість за жовтень 2014 р. вважається платником податку на додану вартість, а тому невизнання такої податкової декларації податковою звітністю є протиправним.

Доводи апелянта щодо анулювання реєстрації позивача платником податку на додану вартість не приймаються судом апеляційної інстанції з тих підстав, що на дату подання податкової декларації з податку на додану вартість за жовтень 2014 р. з урахуванням судових рішень в справі № 804/14688/13-а, які набрали законної сили, позивач вважається зареєстрованим платником податку на додану вартість.

Також колегія суддів вважає недоречними доводи апелянта стосовно неврахування судом першої інстанції приписів п. 49.13 ст. 49 Податкового кодексу України, внаслідок чого необґрунтовано задоволено позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача прийняти податкову декларацію.

Відповідно до п. 49.13 ст. 49 Податкового кодексу України у разі якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови контролюючим органом (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання контролюючим органом.

З огляду на приписи ст. 2 КАС України, згідно з якими завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень, зокрема, з боку органів державної влади, судом першої інстанції обраний вірний спосіб захисту порушеного права позивача шляхом зобов'язання відповідача прийняти спірну податку декларацію з податку на додану вартість.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 10, 11, 159, 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровської області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.04.2015 р. в справі № 804/20206/14 залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.04.2015 р. в справі № 804/20206/14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерсплав» до Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий: В.А. Шальєва

Суддя: С.В. Білак

Суддя: Н.А. Олефіренко