Справа № 14167/10
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2010-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" вересня 2010 р. справа № 2а-33/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Сафронової С.В.

суддів: Поплавського В.Ю. Уханенка С.А.

при секретарі судового засідання: Гусєві А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 10 грудня 2009 року

у адміністративній справі № 2а-33/09 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Науково-дослідного інституту промислової медицини та інституту медицини праці Академії медичних наук України про незаконне зняття його професійного захворювання, встановлення звязку його захворювання з участю в бойових діях та шкідливими умовами праці, і стягнення моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2008 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просив визнати незаконним зняття ОСОБА_2 науково-дослідним інститутом промислово медицини його професійного захворювання облітеруючого ендартеріїту нижніх кінцівок, що призвело до інфаркту міокарда при сприянні інституту медицини праці, та встановлення звязку його захворювання з участю в бойових діях та шкідливими умовами праці, і стягнення з відповідачів моральної шкоди на його користь в розмірі десяти тисяч гривень з кожного.

Постановою Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 10 грудня 2009 року у задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити новее, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі. На обґрунтування апеляційної скарги позивач навів обставини та умови при яких він отримав ряд захворювань як при проходженні військової служби в лавах ОСОБА_3 у березні-квітні 1969 року так і під час роботи в шкідливих умовах на шахті. Наведені обставини, за твердженням позивача, судом першої інстанції не були враховані, також як і не було допитано заявлених ним свідків.

Дослідивши доводи апеляційної скарги за матеріалами справи та перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів діючи у відповідності до вимог статті 195 КАС України, визнала за можливе вийти за межі доводів апеляційної скарги, оскільки під час апеляційного провадження встановленні порушення, що були допущені судом першої інстанції та які призвели до неправильного вирішення справи.

Сторони, які беруть участь у справі, належним чином повідомлялися про дату, час і місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується зворотними поштовими повідомленнями, заяв про відкладення судового засідання до суду від сторін не надходило

З огляду на наведене та виходячи із положень ч.4 ст.196 КАСУ та ч.1 ст.41 КАСУ, колегія суддів визнала за можливе розглядати справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вирішуючи спір по даній справі по суті, суд першої інстанції виходив з того, що дана справа є адміністративною.

Однак такий висновок є помилковим і таким, що базується на невірному застосуванні норм процесуального права.

Згідно ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

За змістом ст.3 цього ж Кодексу справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Вжитий у Кодексі адміністративного судочинства України термін «субєкт владних повноважень»означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший субєкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі при виконанні делегованих повноважень.

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка правильності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб) відповідно до прийнятих або вчинених при здійсненні ними владних управлінських функцій.

З матеріалів справи видно, що предметом спору у даній справі є дії лікарів ОСОБА_2 Науково-дослідного інституту промислової медицини та інституту медицини праці Академії медичних наук України під час вирішення ними питання стосовно його захворювання облітеруючого ендартеріїту нижніх кінцівок, що призвело до інфаркту міокарда, та щодо встановлення звязку його захворювання з участю в бойових діях та шкідливими умовами праці.

Професійний характер захворювання визначається експертною комісією у складі спеціалістів спеціалізованого лікувально-профілактичного закладу згідно з переліком, що затверджується МОЗ.

Віднесення захворювання до професійного проводиться відповідно до процедури встановлення зв'язку захворювання з умовами праці згідно з додатком 13 постанови Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 р. N 1112 «Деякі питання розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві». Зв'язок професійного захворювання з умовами праці працівника визначається на підставі клінічних даних і санітарно-гігієнічної характеристики умов праці, що складається установою державної санітарно-епідеміологічної служби, яка обслуговує підприємство, де працює хворий, за участю спеціалістів (представників) підприємства, первинної організації профспілки, членом якої є хворий, або уповноваженої найманими працівниками особи з питань охорони праці, якщо хворий не є членом профспілки, та робочого органу виконавчої дирекції Фонду за місцезнаходженням підприємства. Санітарно-гігієнічна характеристика видається на запит керівника лікувально-профілактичного закладу, що обслуговує підприємство, або спеціаліста з професійної патології міста (області, Автономної Республіки Крим), завідуючого відділенням професійної патології міської (обласної, Автономної Республіки Крим) лікарні.

Спеціалізовані лікувально-профілактичні заклади проводять амбулаторне та стаціонарне обстеження працівників за відповідним направленням. Відповідальність за встановлення діагнозу щодо хронічних професійних захворювань, перелік яких визначено Кабінетом Міністрів України, покладається на керівників цих закладів.

У спірних випадках для остаточного вирішення питання про наявність професійного захворювання особа направляється до Інституту медицини праці Академії медичних наук (м. Київ). У разі незгоди хворого з рішенням Інституту щодо встановлення діагнозу і зв'язку захворювання із впливом шкідливих виробничих факторів і трудового процесу воно може бути оскаржено в судовому порядку.

Отже, інвалідність як міра втрати здоровя та причинний звязок з умовами праці інваліда визначається шляхом експертного обстеження спеціалістами спеціалізованих лікувально-профілактичних закладів.

Слід зазначити, що за своєю сутністю оскаржене рішення відповідача є експертним висновком, який зроблено на підставі застосування спеціальних знань з метою встановлення певних обставин або фактів.

Таким чином, порушуючи питання визнання неправомірними дій відповідача ОСОБА_2 Науково-дослідного інституту промислової медицини щодо незаконного зняття його професійного захворювання при сприянні інституту медицини праці Академії медичних наук України, а також щодо встановлення звязку його захворювання з участю в бойових діях та шкідливими умовами праці, - позивач має основною метою вирішення спору приватного характеру щодо встановлення певного юридичного факту, який не повязаний із вимогою вирішити публічно-правовий спір.

Крім того, слід зазначити, що у даному випадку посадові особи ОСОБА_2 Науково-дослідного інституту промислової медицини та Інституту медицини праці АМН України не виступають у статусі субєктів владних повноважень, оскільки не виконують владних управлінських функцій і не наділені можливістю владно керувати поведінкою особи, з якою вони перебувають у спірних правовідносинах.

Тобто між сторонами існує спір про право, який має приватноправовий характер, що в свою чергу виключає розгляд цієї справи в порядку адміністративного судочинства.

Даний спір не є публічно-правовим і не підпадає під визначення справи адміністративної юрисдикції (адміністративна справа), як зазначено у п. 1 ч. 1 ст.3 КАС України, а тому встановлена ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів на цей спір не поширюється.

Згідно із п.4 ч.1 ст.198 та ст.203 КАС України судові рішення обов'язково скасовуються, а позовна заява залишається без розгляду або закривається провадження у справі з підстав, встановлених статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Відповідно до вимог пункту 1 частини першої статті 157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Якщо ж провадження за заявою, яку не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, було помилково порушено, суд закриває провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 157 КАС України.

За таких обставин, постановлене у справі судове рішення підлягає скасуванню, а провадження у справі повинно бути закрито, що не позбавляє позивача права звернутись із відповідним позовом до суду цивільної юрисдикції.

Керуючись cт.157, п.4 ч.1 ст.198, ст.203, ст.205, ст.206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 10 грудня 2009 року - скасувати.

Провадження у адміністративній справі за позовом позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Науково-дослідного інституту промислової медицини та інституту медицини праці Академії медичних наук України закрити.

Роз'яснити позивачу, що розгляд справи даної категорії відноситься до юрисдикції цивільного суду.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту ї проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів починаючи з наступного дня після її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 01 жовтня 2010 року.

Судді: Сафронова С.В.

ОСОБА_4

ОСОБА_5