Справа № 29408/09
Суддя: Поплавський В.Ю.
Дата ухвалення: 2010-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" червня 2010 р. справа № 2а-2410/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Поплавського В.Ю.

суддів: Сафронової С.В. Уханенка С.А.

при секретарі судового засідання: Близнюк Т.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 22 липня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Інспектора дорожньо-патрульної служби роти ДПС ДАЇ №3 ОСОБА_2 про визнання незаконними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

в с т а н о в и л а:

В травні 2009 року позивач звернувся до суду з позовом до Інспектора дорожньо-патрульної служби роти ДПС ДАЇ №3 ОСОБА_3 та просив:

- визнати незаконними дії інспектора ДПС роти молодшого сержанта ОСОБА_2 по складанню постанови АР 112668 від 10.05.2009р. про накладення адміністративного стягнення;

- скасувати постанову АР 112668 від 10.05.2009р. про накладення адміністративного стягнення.

Постановою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 22 липня 2009 року ОСОБА_1 було відмовлено в задоволенні його позовних вимог про визнання протиправними дій та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В апеляційній скарзі позивач просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою задовольнити його позовні вимоги.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою від 10 травня 2009 року на позивача було накладено адміністративне стягнення у розмірі 255 грн., оскільки він 10.05.2009р., приблизно о 16.45 год., керуючи автомобілем марки ВАЗ, державний номер НОМЕР_1, здійснив зупинку на вул. О.Невського в м. Мелітополі менше ніж 10 метрів від прилеглої території, чим порушив ч.1 ст. 122 КПАП України.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що факт скоєння порушення позивачем визнається та не оспорюється і судом не встановлено підстав для визнання дій відповідача неправомірними та скасування винесеної ним постанови.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вимоги статті 280 КУпАП, прямо передбачено, які саме обставини підлягають зясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Так, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, та іншими документами.

Підпунктом «и»пункту 15.9 Правил дорожнього руху затверджених Постановою Кабінета Міністрів України №1306, 10.10.2001, встановлено, що зупинка забороняється ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Відповідно до п.2.14 «Є»ПДР України водій має право відступати від вимог законодавства в умовах дії непередбаченої сили або коли іншими засобами неможливо уникнути власної загибелі чи каліцтва громадян. А відповідно до п.15.14 ПДР України у випадку вимушеної зупинки в місці, де зупинка заборонена, водій повинен прийняти всі міри щоб прибрати транспортний засіб, а при неможливості це зробити - діяти відповідно пунктів 9.9 - 9.11 даних Правил, що позивачем і було зроблено.

Згідно ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Отже, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення сер. АГ №311523. від 10.05.2009 року позивач по суті порушення пояснив, що зупинка його транспортного засобу була менш ніж 10 метрів від прилягаючої території і що правопорушення було здійснено у звязку з поганим почуттям його пасажирки (а.с. 7).

В позовній заяві позивач вказує на те, що прилегла територія може знаходитися і в 1-2 метрах (за парканом, огорожею, тощо) і зупинка там не буде порушенням. Крім того, позивач зазначив у позові, що був вимушений зупинитися негайно, оскільки на його пасажирку ось-ось міг напасти приступ нудоти, бо рік тому їй робили операцію і вона по сей час має слабке здоровя.

Таким чином, що стосується доказів відповідача, то вони базуються лише на його показаннях, інших доказів, що позивач діяв протиправно, або, що в його діях не вбачається ознак крайньої небезпеки, відповідачем доведено не було.

Крім того, інспектором не було застосовано ніяких засобів вимірювальної техніки, яка пройшла метрологічну повірку згідно Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», а тому немає підстав стверджувати, що зупинка автомобіля була ближче ніж 10 метрів від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проте, відповідачем не було зясовано усіх обставин у справі, не взято до уваги стан пасажирки, безпечність вимушеної зупинки для інших учасників руху та не було обґрунтовано своїх дій щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Статтею 7 КАСУ передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Отже, в діях позивача відсутні ознаки адміністративного правопорушення, а тому немає підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності, яка передбачена ч.1 ст. 122 КУпАП.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що постанова суду ухвалена з порушенням вимог процесуального права і підлягає скасуванню, а позовні вимоги позивача необхідно задовольнити.

Враховуючи допущені суб'єктом владних повноважень процедурні помилки під час вирішення питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а також порушення процедури притягнення та накладення адміністративного стягнення, колегія приходить до висновку про незаконність постанови інспектора ДПС ОСОБА_2 від 10 травня 2009 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності по ч.1 ст.122 КУпАП.

Враховуючи час, який пройшов з моменту вчинення правопорушення, на підставі ст. 247 п.7 КУпАП необхідно закрити провадження по матеріалу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за спливом двомісячного терміну від часу події, яка зафіксована в протоколі 10 травня 2009 року.

Керуючись п.3 ч.1 ст. 198, ч.1 ст. 203 КАС України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 22 липня 2009 року скасувати.

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати постанову про адміністративне правопорушення від 10 травня 2009 року про накладення на ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 10 вересня, який мешкає в м. Мелітополі по вулиці Пушкіна буд.398, адміністративного штрафу в розмірі 255 грн. за порушення ч.1 ст.122 КУпАП.

Провадження по матеріалу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 по ст..122 ч.1 КУпАП закрити на підставі ст. 247 п.7 КУпАП.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з моменту набрання законної сили.

Постанова суду у повному обсязі складена 7 липня 2010 року.

Головуючий: Поплавський В.Ю.

Судді: Сафронова С.В.

ОСОБА_4