Справа № 2-а-935/11
Суддя: Данилів О. М.
Дата ухвалення: 2011-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-935/11
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" березня 2011 р. Бережанський районний суд Тернопільської області

в складі:

головуючої - судді Данилів О.М.

при секретарі Уляшевій М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бережани справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора ДПС відділення державної автомобільної інспекції Рогатинcького району Івано-Франківській області ОСОБА_2 про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1, вказуючи, що 28 січня 2011 року інспектором ДПС відділення державної автомобільної інспекції Рогатинcького району Івано-Франківській області ОСОБА_2 була складена постанова серії АТ № 127172, з якої вбачається, що він 28 січня 2011 року, об 11 год. 06 хв., в с. Потік Рогатинського району Івано-Франківській області, управляючи транспортним засобом Мазда із д.н.з. НОМЕР_1, перевищив швидкість руху на 24 км/год., і цією постановою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч.1 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн..

Позивач, вважаючи дії інспектора ДПС відділення державної автомобільної інспекції Рогатинського району Івано-Франківської неправомірними, а винесену ним 28 січня 2011 року постанову серії АТ № 127172 незаконною, звернувся до суду із адміністративним позовом про її скасування.

В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги і просить їх задоволити, дав суду пояснення, аналогічні змісту позовної заяви.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку; доказів в доведення правомірності свого оскаржуваного рішення та заперечень щодо позову не подав; не повідомив суд про причини своєї неявки, а тому суд вирішив слухати справу у його відсутності, по наявних доказах у справі.

Суд, заслухавши пояснення позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Статтею 18 КАСУ передбачено підсудність адміністративних справ місцевим загальним судам з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

У відповідності до вимог статті 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ст. 289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлений органом, правомочним розглядати скаргу.

У відповідності зі статтею 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до вимог розпорядження Міністерства Внутрішніх Справ України від 21 травня 2009 року №466, документування порушення, встановленого швидкісного режиму руху транспортного засобу у зоні дії дорожніх знаків, що обмежують максимальну швидкість, повинне здійснюватися на в'їздах у населені пункти на відстані меншій ніж 1000 метрів від його початку; перед початком роботи з радіолокаційним відеозаписувальним вимірювачем швидкості повинен робитися знімок службового транспортного засобу із прив'язкою до місцевості, який повинен долучатися до матеріалів розгляду скарги для доведення місця фіксації порушення; адміністративний протокол повинен складатися лише за умови доведення вини водія транспортного засобу та достатніх доказів про допущення ним порушень ПДР (3-4 фото, відео матеріалів, показів свідків тощо).

Судом встановлено, що постановою АТ № 127172 по справі про адміністративне правопорушення від 28 січня 2011 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень за перевищення допустимої швидкості руху більш ніж на 20 км/год., допущене ним в с. Потік Рогатинського району Івано-Франківській області.

В судовому засіданні позивач пояснив, що 28 січня 2011 року, він керуючи належним йому транспортним засобом Мазда із д.н.з ВО 06-09 АР із одним пасажиром у салоні, їхав у м.Львів. В селі Потік Рогатинського району Івано-Франківської області його зупинили працівники ДАІ і звинуватили у перевищенні встановленої швидкості, а так як він перевищення швидкості не допускав і в населеному пункті рухався із швидкістю, дозволеною ПДР, то він не погодився із пред»явленим йому звинуваченням та запропонував працівникам ДАІ показати прилад, яким вимірювалася його швидкість та відповідні документи, які підвердили би достовірність його показників, однак працівники ДАІ ігнорували його законну вимогу та незважаючи на його пояснення і показники спідомерта, який фактично перевищення швидкості не показував, зразу ж на місці склали протокол про адміністративне правопорушення. Вважає дії працівника ВДАІ незаконними, оскільки відповідач, виносячи постанову про порушення ним Правил дорожнього руху, не залучив у якості свідків осіб, які би могли бути очевидцями зазначеного факту, та не відібрав від них письмових пояснень. Про те, що на нього було накладено адміністративне стягнення дізнався лише 1 лютого 2011 року із повідомлення Державної виконавчої служби про необхідність сплати штрафу, а тому просить поновити йому строк на оскарження зазначеної постанови так як він був ним пропущений із поважних причин.

Допитана у якості свідка ОСОБА_3 дала пояснення, аналогічні поясненням позивача, пояснила, що 28 січня 2011 року, близько 11 год., в с. Потік Рогатинського району Івано-Франківської області позивача транспортний засіб був зупинений працівниками ДАІ, останні безпідставно звинуватили позивача у перевищенні швидкості, хоча ОСОБА_1 швидкості руху не перевищував, а їхав із швидкістю близько 60-70 км/год., яка є допустимою для руху у населеному пункті. Вищезазначений факт їй, свідку, є достовірно відомий, бо вона знаходилася у салоні транспорного засобу позивача та була безпосереднім свідком зазначених події, однак у неї, як у свідка, пояснення працівники ДАІ не відбирали, інших свідків не було. В своїх поясненнях свідок також зазначила, що працівниками ДАІ на місці був складений протокол, в якому позивач вказав, що з порушенням не згідний і буде оскаржувати дії працівників ДАІ в суді. Постанова у їх з ОСОБА_1 присутності працівниками ДАІ винесена не була.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову, а останній на неодноразові виклики в судове засідання не зявився і не надіслав суду заяви, у якій би зазначив своє ставлення до заявленого позову та не представив суду доказів, що підтверджують правомірність його дій та винність позивача у скоєнні даного правопорушення.

Єдиним доказом в справі про вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, є постанова про адмінпорушення від 28 січня 2011 року, з якої видно, що позивач вчинив правопорушення, передбачене ст. 122 ч.1 КУпАП, проте відповідно до ст. 251 КУпАП порушення повинно було фіксуватися за допомогою технічних приладів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чого зроблено не було. Інших фактичних даних, які би підтвердили вчинення позивачем адміністративного правопорушення, в справі не має.

Викладене дає підстави вважати, що інспектором не вжито заходів для забезпечення всебічного, повного і обєктивного зясування всіх обставин, які мають значення для правильного вирішення справи. Наявні у справі матеріали не містять безперечних доказів і є недостатніми для однозначного висновку про винуватість позивача в порушенні ним Правил дорожнього руху України, а тому дії працівника ВДАІ щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн., слід визнати неправомірними.

На підставі наведеного, керуючись ст.9, 10 12, 17, 18, 70-71, 86, 122, 158-163 КАС України, ст.ст. 251, 254, 283, 288, 289 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 задоволити.

Поновити ОСОБА_1 Ярославовичупропущений ним процесуальний строк для звернення до суду з адміністративним позовом.

Скасувати постанову серії АТ № 127172 по справі про адміністративне правопорушення від 28 січня 2011 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення в розмірі 255 гривень, а провадження по справі закрити.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Бережанського районного суду

Тернопільської області підпис ОСОБА_4

Копія постанови з оригіналом вірна.

Оригінал постанови знаходиться в справі № 2а 935/11р.

В.о. голови Бережанського районного суду

Тернопільської області ОСОБА_5