Справа № 826/1840/15
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2015-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

826/1840/15

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

25 травня 2015 року № 826/1840/15

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі головуючого судді Качура І.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «М.С.Л.» до Виконавчого комітету Харківської міської ради про визнання протиправним та скасування припису.

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «М.С.Л.» (далі по тексту також – позивач) з позовом до Виконавчого комітету Харківської міської ради (надалі також – відповідач), в якому просило:

- визнати Припис № 7/340 від 20.11.2014 року про усунення порушень порядку розміщення зовнішньої реклами у місті Харкові – протиправним;

- скасувати Припис № 7/340 від 20.11.2014 року про усунення порушень порядку розміщення зовнішньої реклами у місті Харкові.

Позовні вимоги мотивовані тим, що спірний припис є необґрунтованим та таким, що порушує норми матеріального права України, у частині вимоги щодо демонтажу конструкції «ЛотоМаркет» (у кількості 2 два), що у свою чергу зумовлює порушення законних прав та законних інтересів позивача та зумовлює звернення з даним позовом до суду.

Відповідач проти задоволення позову заперечував та зазначав, що припис прийнято за порушення позивачем приписів чинного законодавства, що свідчить про його правомірність та відсутність підстав для його скасування.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомленні про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на наведене та з урахуванням вимог ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про доцільність розгляду справи у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів справи.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позов задоволенню підлягає з огляду про наступне.

Як свідчать матеріали справи, 20 листопада 2014 року Відділом реклами Департаменту контролю Харківської міської ради винесено Припис № 7/340 від 20.11.2014 року про усунення порушень порядку розміщення зовнішньої реклами у місті Харкові.

Спірним приписом встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю «М.С.Л.» було розміщено об'єкти зовнішньої реклами, а саме: щит на фасаді «ЛотоМаркет» (2,0x0,5x1) та кронштейн на фасаді «ЛотоМаркет» (0,5x0,5x2) без дозволу на розміщення зовнішньої реклами, чим порушено п. 1. т. 16 Закону України «Про рекламу» та, у зв'язку з чим у 3-й денний строк запропоновано провести демонтаж конструкцій.

Незгода з зазначеним приписом у частині вимоги щодо демонтажу конструкції «ЛотоМаркет», позивач звернувся з даним позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Вирішуючи спір по суті, суд виходив з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 11 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.

Відповідно до підпункту 13 пункту «а» статті 30 зазначеного Закону до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження щодо надання дозволу в порядку, встановленому законодавством, на розміщення реклами.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2003 року №2067 затверджені Типові Правила розміщення зовнішньої реклами, які регулюють відносини, що виникають у зв'язку з розміщенням зовнішньої реклами у населених пунктах, та визначають порядок надання дозволів на розміщення такої реклами (далі - Правила №2067).

Відповідно до пункту 5 Правил №2067 для регулювання діяльності з розміщення зовнішньої реклами сільська, селищна, міська рада може утворювати відділ, управління, інший виконавчий орган або покладати відповідні функції на існуючий відділ, управління (далі - робочий орган). Робочий орган не вправі подавати заяву та одержувати дозвіл на розміщення зовнішньої реклами.

Так у Харківській міській ради утворено Відділ реклами Департаменту контролю Харківської міської ради.

Відповідно до пункту 6 Правил №2067 до повноважень робочого органу належать:

- розгляд заяв розповсюджувачів зовнішньої реклами на надання дозволу, внесення змін у дозвіл, переоформлення дозволу та продовження строку його дії;

- надання у разі потреби розповсюджувачам зовнішньої реклами архітектурно-планувальних завдань на опрацювання проектно-технічної документації для розташування складних (дахових) рекламних засобів;

- прийняття рішення про встановлення пріоритету заявника на місце розташування рекламного засобу, продовження строку, на який встановлено зазначений пріоритет, або про відмову в установленні такого пріоритету;

- підготовка проекту рішення виконавчого органу ради щодо надання дозволу чи про відмову у його наданні;

- видача дозволу на підставі рішення виконавчого органу ради;

- ведення інформаційного банку даних місць розташування рекламних засобів, плану їх розміщення та надання в установленому порядку інформації для оновлення даних містобудівного кадастру населених пунктів;

- подання територіальним органам спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі матеріалів про порушення порядку розповсюдження та розміщення реклами.

Таким чином, робочий орган, у разі встановлення порушення порядку розповсюдження та розміщення реклами, має право подавати територіальним органам спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі матеріали про такі порушення.

Разом з тим, визначаючи органи державної влади, на які згідно із законом покладено контроль за дотриманням вимог законодавства про рекламу виходячи з Закону України «Про рекламу» визначає засади рекламної діяльності в Україні, регулює відносини, що виникають у процесі виробництва, розповсюдження та споживання реклами (далі Закон - 270/96).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 та ч. 1 ст. 3 зазначеного Закону цей Закон регулює відносини, пов'язані з виробництвом, розповсюдженням та споживанням реклами на території України. Законодавство України про рекламу складається з цього Закону та інших нормативних актів, які регулюють відносини у сфері реклами.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону контроль за дотриманням законодавства України про рекламу здійснюють у межах своїх повноважень:

- центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, - щодо захисту прав споживачів реклами;

- Антимонопольний комітет України - щодо дотримання законодавства про захист економічної конкуренції;

- Національна рада України з питань телебачення і радіомовлення - щодо телерадіоорганізацій усіх форм власності;

- центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну фінансову політику, - щодо реклами державних цінних паперів;

- Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку - щодо реклами на фондовому ринку;

- центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах будівництва, архітектури, - щодо спорудження житлового будинку;

- центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства про зайнятість населення, - щодо реклами про вакансії (прийом на роботу).

Відповідно до частини 2 статті 26 Закону на вимогу органів державної влади, на які згідно із законом покладено контроль за дотриманням вимог законодавства про рекламу, рекламодавці, виробники та розповсюджувачі реклами зобов'язані надавати документи, усні та/або письмові пояснення, відео - та звукозаписи, а також іншу інформацію, необхідну для здійснення ними повноважень щодо контролю. Крім того, відповідний орган державної влади має право, зокрема, надавати (надсилати) рекламодавцям, виробникам та розповсюджувачам реклами обов'язкові для виконання приписи про усунення порушень.

Так, із системного аналізу норм чинного законодавства України слідує, що органи державної влади, на які згідно із законом покладено контроль за дотриманням вимог законодавства про рекламу, мають право видавати обов'язкові для виконання приписи про усунення порушень.

Проте, з зазначених норм не вбачаться, що на виконавчі органи міських рад (робочий орган) згідно із законом покладено контроль за дотриманням вимог законодавства про рекламу та право видавати обов'язкові для виконання приписи.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Крім того, відповідно до ст. 1 Закону України «Про рекламу» реклама - інформація про особу чи товар, розповсюджена в будь-якій формі та в будь-який спосіб і призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару.

Аналогічне за змістом визначення поняття «реклама» закріплене у Правилах розміщення зовнішньої реклами в місті Харків, затверджені рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 02.10.2013 № 609 (надалі - Правила), відповідно до яких, зовнішня реклама - реклама, що розміщується на спеціальних тимчасових і стаціонарних конструкціях, розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, на елементах вуличного обладнання, над проїжджою частиною вулиць і доріг; реклама - інформація про особу чи товар, розповсюджена в будь-якій формі та в будь-який спосіб і призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару.

Згідно з ч. 6 ст. 9 Закону України «Про рекламу» вивіска чи табличка з інформацією про зареєстроване найменування особи, знаки для товарів і послуг, що належать цій особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи, що розміщена на внутрішній поверхні власного чи наданого у користування особі приміщення, на зовнішній поверхні будинку чи споруди не вище першого поверху або на поверсі, де знаходиться власне чи надане у користування особі приміщення, біля входу в таке приміщення, не вважається рекламою.

Як встановлено п. 2 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2003 р. № 2067 вивіска чи табличка - елемент на будинку, будівлі або споруді з інформацією про зареєстроване найменування особи, знаки для товарів і послуг, що належать такій особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи, що розміщений на зовнішній поверхні будинку, будівлі або споруди не вище першого поверху або на поверсі, де розташовується власне чи надане у користування особі приміщення (крім, випадків, коли суб'єкту господарювання належить на праві власності або користування вся будівля або споруда), біля входу у таке приміщення, який не є рекламою.

Окрім цього, відповідно до ч. 3 ст. 17 ЗУ «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець) зобов'язаний надати споживачеві достовірну і доступну інформацію про найменування, належність та режим роботи свого підприємства.

Зважаючи на системний аналіз вказаних норм законодавства обумовлюється висновок проте, що у випадку коли на фасаді будинку (приміщення), яке займає суб'єкт господарювання, розміщено вивіску з інформацією про виробника товару та/або товар у місцях реалізації даного товару, яка не містить закликів до придбання товару чи надання послуги або іншої інформації, що призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару, така інформація не є рекламою і її розміщення не потребує одержання дозволу на розміщення об'єкта зовнішньої реклами.

В даному випадку позивачем розміщено на приміщенні пункту розповсюдження білетів державних лотерей позивача, який розташований за адресою: м. Харків, проспект 50р. ВЛКСМ, 49/8, розміщено вивіску із текстом «ЛотоМаркет». Це позначення є знаком для товарів та послуг позивача, яке зареєстроване відповідно до вимог чинного законодавства України в Державному реєстрі свідоцтв України на знаки для товарів та послуг, що підтверджується копією свідоцтва на знак для товарів та послуг: «ЛотоМаркет» - Свідоцтво на знак для товарів та послуг № 134898, зареєстрований у Державному реєстрі свідоцтв України на знаки для товарів та послуг 10 лютого 2011; «ЛотоМаркет» - Свідоцтво на знак для товарів та послуг № 134897, зареєстрований у Державному реєстрі свідоцтв України на знаки для товарів та послуг 10 лютого 2011.

Враховуючи вищевикладене, виходячи із системного аналізу норм чинного законодавства України, суд прийшов до висновку про те, що в даному випадку щити не є рекламою в розумінні ч. 6 ст. 9 Закону України «Про рекламу», оскільки підпадають під визначення вивіска чи табличка про місце знаходження позивача.

Відповідно до ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін.

Згідно ч.4 ст. 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідачем як суб’єктом владних повноважень не доведено правомірність спірного припису.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.69, 70, 71, 128, 158-163,167 КАС України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати Припис № 7/340 від 20.11.2014 року про усунення порушень порядку розміщення зовнішньої реклами у місті Харкові - протиправним.

Скасувати Припис № 7/340 від 20.11.2014 року про усунення порушень порядку розміщення зовнішньої реклами у місті Харкові.

Присудити з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «М.С.Л.» понесені судові витрати в розмірі 78, 03 грн.

Постанова набирає законної сили згідно ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185 -187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.А. Качур