Справа № 2-а-16/11
Суддя: Гапоненко Р. В.
Дата ухвалення: 2011-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

№ 2а-16/11 року
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2011 року Великолепетиський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого Гапоненко Р.В.

при секретарі Руденко І.М.

представника Управління ПФУ у Великолепетиському районі ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт ОСОБА_2 адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України у Великолепетиському районі Херсонської області про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання провести перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася з позовом до відповідача про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання провести перерахунок пенсії, мотивуючи свої вимоги тим, що вона народилася 05.05.1938 року та у відповідності до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»№ 2195-IV від 18.11.2004 року має статус дитини війни. З 01.01.2006 року їй повинна виплачуватися щомісячна соціальна державна допомога у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Відповідно до п. 2.1. Постанови правління Пенсійного фонду України «Про затвердження Положення про управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києва та Севастополі», «Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах»від 30 квітня 2002 року № 8-2, основним завданням органів Пенсійного фонду України є забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів фонду та інших джерел, визначених законодавством. Таким чином, виплата надбавки до пенсії мала здійснюватись відповідачем. Всупереч норм ст. 22 Конституції України, якою передбачено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, п. 17 ст. 77 та ст. 110 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік»від 20.12.2005 року та п. 12 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»від 19.12.2006 року дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»було зупинено на 2006 та 2007 роки відповідно. Пунктом 41 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»від 28.12.2007 року положення ст. 6 Закону було викладено в новій редакції, і при цьому право на державну соціальну допомогу дітям війни було обмежено. Проте, рішенням Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09.07.2007 року та № 10-рп/2008 від 22.05.2008р. положення, що призупиняли дію ст. б Закону, були визнані такими, що не відповідають Конституції України та втратили свою чинність з дня їх ухвалення. Таким чином, вважає, що відповідач був зобов'язаний здійснювати виплату належної йому допомоги у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком за 2007, 2008, 2009, 2010 роки. Відповідно до ст. 92 Конституції України, виключно Законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення. Частиною 20 ст. 1 Бюджетного кодексу України визначено, що закон про Державний бюджет України - це закон, який затверджує повноваження органів державної влади здійснювати виконання Державного бюджету України протягом бюджетного періоду. З врахуванням зазначеної норми ст. 22 Конституції України, зупинення Законом України «Про Державний бюджет України на 2006 рік»дії ст. 6 Закону на 2006 рік було грубим порушенням положень Конституції України. Відповідач зобов'язаний був керуватись Конституцією України як законом прямої дії та здійснити нарахування державної соціальної допомоги в розмірі 30 відсотків і за 2006 рік також. З тих самих міркувань виходив Конституційний Суд України, ухвалюючи Рішення №10-рп/2008 від 22.05.2008 p., зокрема в п. 5.4. якого було встановлено, що законом про Держбюджет не можна вносити зміни до інших законів, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, оскільки з об'єктивних причин це створює суперечності у законодавстві, і як наслідок - скасування та обмеження прав і свобод людини і громадянина. Частиною 2 ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення»від 05.11.1991 року встановлено, що суми пенсій, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком. У разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини (згідно з ч. 7 ст. 9 КАС України), суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону). З урахуванням наведеного, а також зважаючи на те, що порушення щодо невиплати позивачу підвищення до пенсії є триваючим і неможливо визначити початок перебігу строку звернення до суду, суд повинен через аналогію закону строк позовної давності у даному випадку не застосовувати, а тому 30% підвищення пенсій «дітям війни»повинно бути нараховане з 01.01.2006 року, тобто з дати набуття чинності Закону №2195. Керуючись вищезазначеним рішенням Конституційного суду України та чинним законодавством України, нею було направлено письмове звернення до відповідача з проханням здійснити їй, як «дитині війни»соціальної допомоги у розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком за 2006 - 2010 роки та дев'ять місяців 2010 року та провести її виплату. Всупереч того, що Конституція України, як закон прямої дії, має вищу юридичну силу, а Рішення Конституційного суду є обов'язковим до виконання на території України, остаточним, та не підлягає оскарженню, Відповідач порушив його гарантоване Конституцією України та ст. 6 Закону право. Вважає, що дії Відповідача є неправомірними, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону, державні соціальні гарантії «дітям війни», встановлені цим законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами. Розмір підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону становить 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Мінімальна пенсія за віком, відповідно до ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Просить суд поновити строки звернення до суду; визнати незаконною бездіяльність відповідача щодо невиконання Закону України «Про соціальний захист дітей війни»від 18.11.2004 року № 2195-IV та від 22.05.2008 року № 10-рп/08 і відмови в виплаті щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком; зобов'язати відповідача провести перерахунок пенсії та сплатити недоплачену суму виплат, як дитині війни, впродовж строку, що обчислюється за шість місяців, що передували її зверненню до відповідача та по дату винесення рішення суду.

У відкритому судовому засіданні позивач змінила позовні вимоги та просить суд визнати незаконною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України у Великолепетиському районі Херсонської області щодо невиконання Закону України «Про соціальний захист дітей війни»від 18.11.2004 року № 2195-IV та від 22.05.2008 року № 10-рп/08 і відмови у виплаті щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком; зобов'язати відповідача провести перерахунок пенсії та сплатити недоплачену суму виплат «дитині війни»з моменту звернення до відповідача, тобто з 27.08.2010 року по дату винесення рішення суду. Від решти вимог відмовилася.

У відкритому судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 не визнала позовні вимоги та пояснила, що Законом України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»викладена в новій редакції, згідно з якою, дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гаранти їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Розмір зазначеного підвищення становив: з 01.01.2008 p.- 47 грн. (470 грн.х10%), з 01.04.2008 р. - 48,10 грн. (481 грн. х 10%). Після ухвалення рішення Конституційного суду України від 22.05.2008 р. № 10-рн/2008, постановою КМУ від 28.05.2008 р. № 530 встановлено, що дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення проводиться у таких розмірах: з 22.05.2008 р. - 48,10грн., з 01.07.2008 р. - 48,20 грн, з 01.10.2008 р. -49,80 грн. Саме у таких розмірах з 01.01.2008 р. по теперішній час позивач одержує підвищення як дитина війни. Тому, щодо вимог позивача про відшкодування недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги за шість місяців, необхідно зазначити, що правових підстав для задоволення цих вимог не має. Оскільки, відповідними Законами України «Про Державний бюджет»не встановлено інших розмірів підвищення до пенсії «Дітям війни», ніж ті, що зазначені в постанові КМУ від 28.05.2008 року «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян». Вважає, що у Пенсійного фонду України не має ні юридичних, ні фактичних підстав для задоволення вимог позивача. Оскільки, Законом України "Про соціальний захист дітей війни" передбачено, що фінансування виплат по даному закону проводиться із Державного бюджету України, який затверджує ВРУ, а не із бюджету Пенсійного фонду України, який затверджує КМУ. Крім того, згідно ст. 6 Конституції України органи виконавчої влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України. Стаття 19 Конституції України передбачає, що правовий порядок в Україні ґрунтується на принципах, згідно яких ніхто не може бути вимушений робити те, що не передбачено законодавством. Одночасно дана норма встановлює, що органи державної влади і органи місцевого самоврядування, їх посадовці зобов'язані діяти на підставі, в межах повноважень і способом, передбаченим законодавством України. Виплата підвищення «Дітям війни»потребує фінансування з Державного бюджету України, її обсяги не можуть визначатися будь-яким іншим законом, крім закону про Державний бюджет України. Також, відповідно до ст. 6 Закону № 2195 підвищення визначено в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Разом з тим, визначення мінімального розміру пенсії за віком надано лише в ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", яка передбачає, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності достатнього страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Проте в ч. 3 вищезгаданої статті встановлено, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений на рівні прожиткового мінімуму, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим законом. Крім того, частиною першою цієї статті встановлено, що при наявності у чоловіків 25, а у жінок 20 років страхового стажу мінімальний розмір пенсії встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Частина третя цієї ж статті передбачає, що мінімальний розмір пенсії за віком, передбачений абзацом першим частини першої статті застосовується виключно для визначення розміру пенсій, призначених відповідно до цього Закону. Тобто, для перерахунків або підвищення пенсій він не застосовується. Питання визначення величини мінімальної пенсії за віком, що застосовується для обчислення підвищення пенсії особам, яким встановлено статус "дитина війни", має бути вирішено у законодавчому порядку, тобто шляхом внесення змін до Закону України "Про соціальний захист дітей війни". З вищевикладеного вбачається, що здійснюючи виплату щомісячної державної допомоги позивачу, як особі, що має статус «Діти війни»відповідно до вимог чинного законодавства, управління ПФУ в Великолепетиському районі здійснювало свої функції, встановлені законами України і діяло в межах повноважень, визначених законодавством. Крім того, позивач вже зверталася з позовом від 20.11.2008 року до Херсонського окружного адміністративного суду про стягнення недоплаченої щомісячної державної допомоги за 2006-2007 роки на суму 2733 грн. 30 коп. та з 01 січня 2008 року. Постановою Херсонського окружного суду від 14.10.2009 року справа № 2а-112/09/2170 адміністративний позов було задоволено частково, тобто зобов»язано управління ПФУ В Великолепетиському районі здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_3 з підвищенням її на 30 % мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування»та провести відповідні виплати за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року за рахунок коштів Державного бюджету України. 05.11.2009 року за № 5659/05 управлінням ПФУ в Великолепетиському районі до Одеського апеляційного адміністративного суду було подано апеляційну скаргу на постанову Херсонського окружного адміністративного суду. На даний час результати розгляду не відомі. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши пояснення сторін та вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»дитина війни - особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 згідно ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»має статус дитини війни, оскільки згідно паспорту серії МО № 028865 вона народилася 05.05.1938 року.

Статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»№ 2195-ІV від 18 листопада 2004 року із змінами та доповненнями встановлено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замісить пенсії підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим законом здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що правовий порядок в Україні ґрунтується на принципах, згідно яких ніхто не може бути вимушений робити те, що не передбачено законодавством. Одночасно дана норма встановлює, що органи державної влади і органи місцевого самоврядування, їх посадовці зобовязані діяти на підставі, в межах повноважень і способом, передбаченим законодавством України.

Законом України "Про державний бюджет України на 2008 рік" статтю 6 Закону «Про соціальний захист дітей війни»№ 2195-ІV від 18 листопада 2004 року викладено в новій редакції, а саме: дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.

Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп від 22 травня 2008 року вказані зміни у статтю 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" визнанні такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Відповідно до ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином на сьогоднішній день чинною являється ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»№ 2195-ІV в редакції від 18 листопада 2004 року.

Згідно п. 8 постанови Кабінету Міністрів України № 530 від 28.05.2008 р. "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян" (діє з 22.05.2008 року) дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та "Про жертви нацистських переслідувань") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення проводиться у таких розмірах: з 22 травня -48,1 гривні, з 1 липня -48,2 гривні та з 1 жовтня -49,8 гривні.

Разом з тим частиною 2 ст. 3 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»№ 2195-ІV від 18 листопада 2004 року № 2 і 95-IV передбачено, що державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 8 Конституції України та ст. 8 КАС України суд при вирішенні справ керуються принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Таким чином, постанова Кабінету Міністрів України № 530 від 28.05.2008 року «Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян»(діє з 22.05.2008 року) відповідно до ст. 8 Конституції України, ст.ст. 8, 9 КАС України не підлягає застосуванню при вирішенні цього спору, а застосуванню підлягає Закон України «Про соціальний захист дітей війни»№ 2195-ІV від 18 листопада 2004 року, який має вищу юридичну силу.

Відповідно до п. 2 ст. 52 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік»№ 2154-VІ від 27.04.2010 року розмір державних соціальних гарантій на 2010 рік, що визначаються залежно від прожиткового мінімуму, встановлюється відповідними законами України, цим Законом та нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України.

Згідно ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»№ 1058-ІV в редакції 09.09.2010 року мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Посилання представника відповідача на відсутність необхідних бюджетних асигнувань для виплати зазначеної допомоги суд до уваги не бере, оскільки реалізація особою права, що повязане з отриманням бюджетних коштів, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань і органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобовязань. Така позиція була висловлена Європейським Судом з прав людини у справі «Кечко проти України», яка є обовязковою, оскільки відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з право людини»від 23.02.2006 року № 3477-ІV та ст. 9 Конституції України суди застосовують при розгляді справи Конвенцію як джерело права.

Таким чином, суд вважає, що позивач має право на перерахунок пенсії з 27.08.2010 року по 13.01.2011 року з підвищенням її відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»№ 2195-ІV від 18 листопада 2004 року на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком в розмірі встановленому ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»та отримання відповідних виплат з 27.08.2010 року по 13.01.2011 року за рахунок коштів Державного бюджету (відповідно до ст. 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни), а тому позов ОСОБА_3 підлягає задоволенню повністю.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 8, 9, 19, 152 Конституції України, ст.ст. 1, 3, 6, 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»№ 1058-ІV (в редакції 09.09.2010 року), ст. 52 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік»№ 2154-VІ (в редакції 21.10.2010 року), рішенням Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 9 липня 2007 року, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»від 23.02.2006 року № 3477-ІV, ст.ст. 8, 9, 10, 11, 161-163 КАС України

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України у Великолепетиському районі Херсонської області про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання провести перерахунок пенсії задовольнити.

Визнати бездіяльність Управління Пенсійного фонду України у Великолепетиському районі Херсонської області, вулиця Щорса, 8 щодо невиконання Закону України «Про соціальний захист дітей війни від 18.11.2004 року № 2195-IV та від 22.05.2008 року № 10-рп/08 та відмови в виплаті щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком неправомірною.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Великолепетиському районі здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з підвищенням її відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком в розмірі, встановленому ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»з 27 серпня 2010 по 13 січня 2011 року та провести відповідні виплати за рахунок коштів Державного бюджету України.

Постанова суду може бути оскаржена через Великолепетиський районний суд до Одеського апеляційного суду адміністративного. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів після її проголошення.

Головуючий підпис