Справа № 7625/09
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2010-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" березня 2010 р. справа № 2а-1204/08 Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Сафронової С.В.

суддів: Поплавського В.Ю. Уханенка С.А.

при секретарі судового засідання: Литовченко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Кіровоградської районної державної адміністрації на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2008 року

у адміністративній справі 2а-1204/08 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Кіровоградської районної державної адміністрації про стягнення заборгованості, -

В с т а н о в и л а :

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2008 року частково задоволено позов ОСОБА_1, зобовязано Управління праці та соціального захисту населення Кіровоградської районної державної адміністрації здійснити перерахунок ОСОБА_1 заборгованості з виплати по державній допомозі по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з липня по грудень 2007 року в сумі 4332 грн. 24 коп., судові витрати віднести за рахунок держави. В іншій частині позову судом відмовлено.

В апеляційній скарзі Управління праці та соціального захисту населення Кіровоградської районної державної адміністрації посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга відповідача мотивована невідповідністю судового рішення нормам чинного законодавства, неповним зясуванням судом обставин, які мають значення для справи, що призвело до неправильного і необґрунтованого її вирішення. Відповідач вказує на те, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку згідно наведеної норми Закону виплачується у розмірі, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб та середньомісячним сукупним доходом сімї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 гривень для незастрахованих осіб та не менше 23 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб, у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України. Крім того, суд не врахував зміст п.14 ст.71 Закону України «Про Державний бюджет України за 2007 рік», яка була чинна до 09.07.2007 р., тобто до прийняття Конституційним Судом України Рішення, що свідчить про те, що допомога відповідно до ч.1 ст.15 Закону України «Про державну допомогу сімї з дітьми»повинна виплачуватися лише з 09.07.2007 р. Посилається на те, що згідно ч.2 ст.95 Конституції України будь-які видатки визначаються виключно Законом України «Про Державний бюджет України»на відповідний рік, а тому у 2007 р. позивачці виплачувалася допомога по догляду за дитиною у розмірі визначеному ст.56 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік».

При перегляді справи в апеляційному порядку колегією суддів встановлено, що предметом спору по цій справі є бездіяльність територіального управління праці та соціального захисту населення щодо нарахування та виплати позивачці допомоги по догляду за двома дітьми до досягнення ними трирічного віку за період 2007р. у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для дітей віком до шести років, яке це було встановлено до часу внесення змін Законом України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»до статті 15 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми».

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Кіровоградської районної державної адміністрації у звязку з народженням нею 15.12.2005 року двох дітей. У період 2007 року позивачка отримувала щомісячно державну допомогу по догляду за дітьми у розмірах, нарахованих відповідачем відповідно до ч.2 ст.56 та п.14 ст.71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік».

Законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в частині підтвердження права позивачки на отримання щомісячної допомоги по догляду за двома дітьми до досягнення ними трирічного віку у розмірі прожиткового мінімуму встановленого для дітей віком до 6 років починаючи з 09.07.2007 р. та до 31.12.2007 року є беззаперечним, оскільки це право підтверджено Рішенням Конституційного Суду України № 6-рп від 09.07.2007 р., яким визнані неконституційним положення п.14 ст.71 та ч.2 ст.56 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік», що встановлювали інший розмір виплати вказаного виду допомоги.

Колегія суддів підтримує наведене в оскаржуваному рішенні обґрунтування суду першої інстанції щодо преюдиціальності рішення Конституційного суду України для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень норми Закону, що визнаний неконституційним.

Суд першої інстанції правильно встановив, що після прийняття Конституційним Судом України рішення № 6-рп/2007 від 09.07.2007 р. відповідач при розрахунку розміру допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку повинен був керуватися положеннями ст.15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми»в редакції діючій до прийняття Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік», тобто виходячи із розміру, встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Наведені висновки суду першої інстанції узгоджуються з приписами ч.2 ст.150 Конституції України відповідно якої до повноважень Конституційного Суду України належить офіційне тлумачення Конституції України та законів України, а ухвалені Конституційним Судом України рішення з питань, передбачених цією статтею, є обов'язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені.

Згідно п.2 Рішення Конституційного Суду України № 15-рп/2000 від 14.12.2000 р. положення наведеної норм Конституції України щодо виконання рішень Конституційного Суду України необхідно розуміти так, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані за цими рішеннями неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що відповідно до частини другої статті 152 Конституції України втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Положеннями ч.2 ст.70 Закону України «Про Конституційний Суд України»щодо порядку виконання рішень, висновків Конституційного Суду України треба розуміти як право Конституційного Суду України у разі необхідності визначити у своєму рішенні, висновку порядок і строки його виконання та покласти обов'язок на відповідні державні органи забезпечити це виконання. При цьому незалежно від того, чи визначено в рішенні, висновку Конституційного Суду України порядок його виконання, відповідні державні органи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскарженим.

Таким чином, наведені норми свідчать про безпідставність доводів апеляційної скарги відповідача щодо відсутності у нього обовязку нараховувати та виплачувати позивачці у період з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 р. допомогу по догляду за дітьми відповідно до ст.15 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», тобто у розмірі прожиткового мінімуму встановленого для дітей віком до 6 років.

Враховуючи встановлений судом першої інстанції факт нарахування та виплати позивачці у період з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 р. щомісячної державної допомоги у розмірі нижчому, ніж це було визначено Законом на той період часу, колегія суддів вважає правильними висновки суду щодо обовязку відповідача донарахувати та виплатити позивачці суму недоотриманої нею допомоги виходячи із прожиткового мінімуму встановленого для дітей віком до 6 років.

Отже, з 9 липня 2007 року відновлена дія статті 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» від 21 листопада 1992 року № 2811-ХІІ, за якою допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Статтею 62 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»затверджений на 2007 рік прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 434 гривні, з 1 квітня - 463 гривні, з 1 жовтня - 470 гривень.

Таким чином, починаючи з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року при здійсненні виплати допомоги сім'ям з дітьми до досягнення ними трирічного віку відповідач зобовязаний був керуватись зазначеними сумами.

Згідно до вимог ст.ст.2,11,162 КАС України спосіб захисту, обраний судом, не обовязково має збігатися з тим, що запрошувалося позивачем у позовних вимогах. Суд може змінити чи уточнити його формулювання, а в необхідних випадках і вийти за межі позовних вимог застосовувати спосіб захисту з метою повного захисту прав, свобод чи інтересів особи, про захист яких вона просить, але в межах визначених КАС України повноважень.

Адміністративний суд не наділений правом на призначення та визначення розміру виплати допомоги замість субєкту владних повноважень, ці дії відносяться до виключної компетенції субєкту владних повноважень відповідача.

Враховуючи, що допомога позивачці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі прожиткового мінімуму визначеного для дітей віком до 6 років на час судового розгляду справи за період 2007 р. відповідачем не призначалася та не нараховувалася, колегія суддів вважає за можливе лише покласти на відповідача обовязок прийняти рішення з урахуванням змісту права позивачки, яке підтверджено судом.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що захисту в судовому порядку підлягає право позивачки, яке було порушено відповідачем у період липень-грудень 2007 року, і відповідача слід зобовязати донарахувати та виплатити позивачці недоотриману нею суми допомоги по догляду за двома дітьми до досягнення ними трирічного віку за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, яка повинна бути розрахована відповідно до статті 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми»від 21 листопада 1992 року № 2811-ХІІ виходячи із розміру прожиткового мінімуму, встановленого для дітей віком до 6 років на час виплати її у липні-грудні 2007 року.

Правильними колегія суддів вважає також наведені в мотивувальній частині постанови суду першої інстанції висновки про неможливість порушення гарантованих державою та прямо передбачених Законом прав позивачки на отримання допомоги по догляду за дітьми із-зі відсутності в державному бюджеті коштів на виплату вказаної допомоги, а також про наявність безпосереднього звязку у спірних правовідносинах між позивачкою та відповідачем, який уповноважений державою на соціальне забезпечення та захист громадян України, в сімях яких виховуються та проживають неповнолітні діти.

Доводи апелянта на відсутність відповідного фінансування даних видатків, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки незалежно від того, чи визначено в рішенні, висновку Конституційного Суду України порядок його виконання, відповідні державні органи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Тобто, навіть при відсутності належного фінансування державою даного виду виплат, відповідач був зобовязаний діяти на підставі і у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, і використовувати надані йому повноваження з метою, з якою ці повноваження надані.

Наведені обставини відповідно приводять до висновку про проявлену відповідачем бездіяльність щодо призначення, нарахування та виплаті позивачці допомоги по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку у період липень-грудень 2007 року у розмірі прожиткового мінімуму встановленого для дітей віком до 6 років.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів вважає за необхідне, не скасовуючи та не змінюючи правильне по суті рішення суду першої інстанції, доповнити його резолютивну частину висновками про протиправність бездіяльності відповідача щодо нарахування та виплаті позивачці допомоги по догляду за двома дітьми до досягнення ними трирічного віку у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для дітей віком до 6 років.

Необхідність внесення наведених доповнень до резолютивної частини рішення суду першої інстанції повязана змістовим наповненням позовної заяви ОСОБА_1 щодо захисту її прав від протиправної бездіяльності відповідача, що саме і є завданням адміністративного судочинства, а також узгоджується з повноваженням адміністративного суду при розгляді позову особи до субєкту владних повноважень.

Разом з тим, колегія суддів вважає помилковим рішення суду першої інстанції в частині зобовязання відповідача донарахувати та виплатити на користь позивачки конкретно визначену суму недоотриманої нею щомісячної допомоги по догляду за дитиною, оскільки у такий спосіб суд першої інстанції виходить за межі встановленої КАС України компетенції адміністративного суду та приймає рішення, що є матеріально-правовим фактом, який замість рішення субєкту владних повноважень породжує правовідносини за участю позивачки, що не передбачається Законом.

За наведених обставин зазначена в резолютивній частині постанови сума заборгованості по невиплаченій допомозі по догляду за дитиною підлягає виключенню але без скасування, оскільки спір вирішено правильно.

Крім того, колегія суддів вважає, що спір по суті вирішено правильно, але рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині визначення кількості дітей щодо яких відповідачем було порушено право на виплату щомісячної державної допомоги із зазначенням про це в резолютивній частині постанови.

Керуючись п.2 ч.1 ст.198, ст.201, ст.206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Кіровоградської районної державної адміністрації залишити без задоволення, постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2008 року змінити, виклавши резолютивну частину постанови в наступній редакції.

Визнати протиправною бездіяльності управління праці та соціального захисту населення Кіровоградської районної державної адміністрації щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 у період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року допомоги по догляду за двома дітьми до досягнення ними трирічного віку в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для дітей віком до шести років.

Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Кіровоградської районної державної адміністрації донарахувати і забезпечити виплату ОСОБА_1 недоотриману нею за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року суму державної допомоги по догляду за двома дітьми до досягнення ними трирічного віку, розраховану відповідно до ст.15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми»виходячи із розміру прожиткового мінімуму встановленого законом для дітей віком до 6 років на час її виплати у період за липень-грудень 2007 року, за виключенням отриманих ОСОБА_1 у цей період сум допомоги.

В іншій частині постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2008 року залишити без змін.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного суду України протягом двох місяців з дня виготовлення її тексту у повному обсязі.

Повний текст постанови виготовлено 16 сернпя 2010 року

Судді: Сафронова С.В.

ОСОБА_2

ОСОБА_3