Справа № 817/1330/15
Суддя: Нор У.М.
Дата ухвалення: 2015-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/1330/15

02 червня 2015 року 15год. 25хв. м. Рівне
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Нор У.М. за участю секретаря судового засідання Демчук І.М. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник Кітовський В.Л.,

відповідача: представник Матвійчук І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Публічного акціонерного товариства "Електро"
доВідділу Державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції
про визнання протиправними та скасування постанов
ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Електро" звернулося до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу Державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції, відповідно до якого, просить суд визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції Адамчо Володимира Святославовича від 27.04.2015 року про накладення штрафу у розмірі 1020,00 грн. Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції Адамчо Володимира Святославовича від 27.04.2015 року про стягнення виконавчого збору у сумі 1360,00 грн.

Представник позивача в судовому засіданні надав пояснення аналогічні позовній заяві, зокрема пояснив суду, що відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження" штраф може бути накладено на фізичну особу, посадову особу або юридичну особу. Вказав, що Рівненське управління Публічного акціонерного товариства "Електро" є відокремленим підрозділом Публічного акціонерного товариства "Електро" та не має прав юридичної особи, про що внесено відповідні відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, у зв'язку з чим, не може бути стороною виконавчого провадження. Зазначив, що постанова про накладення штрафу у розмірі 1020,00 грн. від 27.04.2015 року та постанова про стягнення виконавчого збору у сумі 1360,00 грн. від 27.04.2015 року. є протиправними, а відтак, підлягають скасуванню.

Відповідач - Відділ Державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції позов не визнав, про що подав письмові заперечення (а.с.25-26). Представник відповідача в судовому засіданні надав пояснення аналогічні поданим запереченням, зокрема, пояснив суду, що постановою від 16.04.2015 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа Рівненського міського суду Рівненської області №569/11088/14-ц виданого 23.03.2015 року та надано строк для самостійного виконання рішення суду до 23.04.2015 року. Вказав, що за невиконання рішення суду в строк встановлений постановою про відкриття виконавчого провадження від 16.04.2015 року, на підставі статей 28, 89 Закону України "Про виконавче провадження" відповідачем винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 1020,00 грн. від 27.04.2015 року та постанову про стягнення виконавчого збору у сумі 1360,00 грн. від 27.04.2015 року. Вказав на необґрунтованість адміністративного позову Публічного акціонерного товариства "Електро" та просив в його задоволенні відмовити повністю.

Розглянувши позовну заяву, заслухавши пояснення представників сторін, встановивши фактичні обставини справи, перевіривши їх доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх в сукупності, відповідно до вимог чинного законодавства, суд дійшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконання виконавчого листа Рівненського міського суду Рівненської області № 569/11088/14-ц, виданого 23.03.2015 року, державним виконавцем Відділу Державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції Адамчо Володимиром Святославовичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 16.04.2015 року та надано Публічному акціонерному товариству "Електро" строк для самостійного виконання рішення суду до 23.04.2015 року (а.с.28).

Вказана постанова була надіслана рекомендованим листом з повідомленням № 7202п-7203п від 16.04. 2015 року та відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення № 33 3 була отримана божником 20.04. 2015 року (а.с.28-29).

Оскільки боржником було отримано постанову про відкриття виконавчого провадження від 16.04.2015 року невчасно, то постановою про відкладення провадження виконавчих дій від 22.04. 2015 року державним виконавцем Відділу Державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції Адамчо Володимиром Святославовичем було відкладено провадження виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа Рівненського міського суду Рівненської області № 569/11088/14-ц, виданого 23.03. 2015 року до 26.04. 2015 року (а.с.29 на звороті).

У зв'язку з невиконанням рішення суду в строк встановлений постановою про відкриття виконавчого провадження від 16.04.2015 року, на підставі статті 28 Закону України "Про виконавче провадження" державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору у сумі 1360,00 грн. від 27.04.2015 року (а.с.7).

Також, у ході вчинення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа Рівненського міського суду Рівненської області № 569/11088/14-ц, виданого 23.03. 2015 року державним виконавцем Відділу Державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції Адамчо Володимиром Святославовичем було складено Акт від 27.04. 2015 року у якому зазначено причини невиконання рішення суду (а.с.31).

На підставі складеного акту, відповідно до ст. 89 Закону України "Про виконавче провадження" державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу у сумі 1020,00 грн. від 27.04. 2015 року (а.с.8).

Надаючи правову оцінку обставинам справи суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України від 21.04.1999 № 606-ХІV "Про виконавче провадження" (далі - Закон України № 606).

Відповідно до статті 1 Закону України № 606 виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із частини 2 статті 25 цього Закону, державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Відповідно до частини 1 статті 28 Закону України № 606 (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин), у разі невиконання боржником у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Частина 1 статті 31 Закону України № 606, передбачає, що копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

В розділі 3 п.3.19 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 (далі - Інструкція) зазначається, що надсилання документів виконавчого провадження здійснюється згідно з положеннями статті 31 Закону.

Подібні положення, що закріпленні в Законі України № 606, також містяться в розділі 3 п.3.20 Інструкції, а саме копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, які державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами за адресами, зазначеними у виконавчому документі, або іншими адресами, про які стало відомо державному виконавцю, або зазначеними у письмовій заяві сторони виконавчого провадження, у тому числі шляхом факсимільного зв'язку або електронною поштою.

Із системного аналізу вище зазначених норм слідує, що постанова про відкриття виконавчого провадження повинна надсилатися рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Разом з тим, боржнику надається строк для добровільного виконання рішення до семи днів, з моменту винесення постанови. У разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення розпочинається його примусове виконання із стягненням з боржника виконавчого збору, про що виноситься відповідна постанова.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, при направленні позивачу постанови про відкриття виконавчого провадження від 16.04.2015 року ВП № 47234227 відповідачем - відділом ДВС Рівненського МУЮ, було дотримано вимог частини 1 статті 31 Закону України № 606, щодо порядку направлення постанови про відкриття виконавчого провадження боржнику - РУ ПАТ «Електро», а саме рекомендованим листом з повідомленням про вручення, на адресу зазначену у виконавчому документі.

Згідно із ч.1 статті 35 Закону України № 606, за наявності обставин, що перешкоджають провадженню виконавчих дій, або у разі несвоєчасного одержання сторонами документів виконавчого провадження, внаслідок чого вони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, державний виконавець може відкласти виконавчі дії за заявою стягувача чи боржника або з власної ініціативи на строк до десяти робочих днів. Про відкладення провадження виконавчих дій державний виконавець виносить відповідну постанову, про що повідомляє сторонам.

Відповідно до вимог цієї статті, державний виконавець починаючи виконувати рішення, пересвідчився, що боржником копія постанови про відкриття виконавчого провадження була отримана невчасно та скористався своїм правом на відкладення виконавчих дій, що надало можливість позивачу добровільно виконати рішення у встановлений державним виконавцем строк.

В ході судового розгляду справи встановлено, що державний виконавець після закінчення строку для добровільного виконання рішення та не виконання його позивачем, розпочав його примусове виконання, а саме прийняв постанову від 27.04. 2015 року про стягненням з боржника виконавчого збору, в розмірі 1360,00 грн.

З аналізу вище зазначених норм права та обставин справи, суд дійшов висновку, що постанова від 27.04. 2015 року про стягненням з боржника виконавчого збору, в розмірі 1360,00 грн. прийнята державним виконавцем на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Тому, позовні вимоги в цій частині є безпідставними та до задоволення не підлягають.

Твердження позивача, що оскільки відповідно до ст. 8 Закону України № 606 боржником є лише фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом, а у постанові зазначено боржником РУ ПАТ «Електро», яке є філією акціонерного товариства і не має статусу юридичної особи, то вказані обставини є підставою для скасування постанови державного виконавця від 27.04. 2015 року про стягненням з боржника виконавчого збору, відхиляється судом з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України № 606 боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

Виконавчим листом Рівненського міського суду Рівненської області № 569/11088/14-ц, виданим 23.03. 2015 року визначено боржником Рівненське управління ПАТ «Електро».

Згідно ч. 5 ст. 8 Закону України № 606 у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов'язкові тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, власне ім'я чи по батькові (для фізичної особи), державний виконавець за наявності підтверджуючих документів своєю постановою, яка затверджується начальником відділу, змінює назву сторони виконавчого провадження.

Тобто, державний виконавець наділений правом заміни сторони виконавчого провадження чи їх назви лише у разі вибуття однієї з сторін чи зміни їх найменування, а позивачу для встановлення належного боржника слід було звернутися до суду у ході розгляду справи по суті до винесення рішення та видачі виконавчого документу.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України № 606 постанова про стягнення з боржника виконавчого збору є санкція державного органу за невиконання боржником добровільно у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону рішення суду.

Таким чином, невірне зазначення статусу боржника не може бути причиною для її скасування, а є лише підставою для усунення недоліку у рішенні суду для належного його виконання.

Що стосується позовної вимоги позивача про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції Адамчо Володимира Святославовича про накладення штрафу від 27.04. 2015 року, то суду слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 Закону України № 606 у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Судом встановлено, що постанову державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції Адамчо Володимира Святославовича про відкриття виконавчого провадження від 16.04. 2015 року, якою надано РУ ПАТ "Електро" строк для самостійного виконання рішення суду до 23.04.2015 року, було отримано божником 20.04. 2015 року.

Відповідно до довідки Головного управління статистики у Львівській області № 20-09/1062 від 15.05. 2014 року Рівненське управління ПАТ «Електро» є філією ПАТ «Електро» (а.с. 9).

Частиною 4 ст. 95 Цивільного кодексу України передбачено, що керівники філій та представництв призначаються юридичною особою і діють на підставі виданої нею довіреності.

Згідно із розпорядженням генерального директора ПАТ «Електро» № 13 від 31.10. 2014 року зобов'язано керівникам та начальникам відділів кадрів управлінь ПАТ «Електро» погоджувати видачу довідок, які дають право на призначення пільгових пенсій з генеральним директором товариства (а.с. 10).

Листом № 1/30 від 22.04. 2015 року директор РУ ПАТ «Електро», відповідно до отриманої постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, звернувся до генерального директора ПАТ «Електро» щодо погодження видачі уточнюючої довідки Корольову М.М. (а.с.58).

Отримавши погодження РУ ПАТ «Електро» було видано уточнюючу довідку № 1/35 від 30.04. 2015 року (а.с.33).

Таким чином, державний виконавець відділу ДВС Рівненського МУЮ, у ході перевірки виконання рішення суду у строк, що надавався для його добровільного виконання, не врахував вказані вище обставини, а також норми цивільного і трудового законодавства щодо повноважень керівника філії та дійшов передчасного висновку щодо невиконання без поважних причин рішення суду.

Оскільки відповідач ігноруючи вказані норми права та обставини виконавчого провадження дійшов передчасного висновку щодо невиконання без поважних причин рішення суду, то постанову державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції Адамчо Володимира Святославовича від 27.04.2015 року про накладення штрафу у розмірі 1020,00 грн. слід визнати протиправною та скасувати.

Частиною 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

В силу вимог ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім того, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, а суд згідно ст. 86 зазначеного Кодексу оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідач як суб'єкт владних повноважень частково надав суду достатні та беззаперечні докази в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і частково довів правомірність прийнятих ним постанов.

Натомість факт наявності у позивача порушеного права також знайшов своє часткове підтвердження в ході судового розгляду. А тому, позовні вимоги в частині визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця Відділу ДВС Рівненського МУЮ про накладення штрафу ВП № 47234227 від 27.04. 2015 року - підлягають до задоволення.

Оскільки, факт наявності у позивача порушеного права знайшов своє часткове підтвердження в ході судового розгляду, то поданий позов належить задовольнити частково.

Як передбачено частиною 3 статті 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи викладене та те, що позов задоволено частково на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, позивачу слід присудити з Державного бюджету України 78 грн. 56 коп. судового збору, сплаченого згідно платіжного доручення № 135 від 07.05. 2015 року (а.с.2).

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції Адамчо Володимира Святославовича від 27.04.2015 року про накладення штрафу у розмірі 1020,00 грн.

В решті позову відмовити.

Присудити на користь позивача Публічного акціонерного товариства "Електро" із Державного бюджету України судовий збір у розмірі 78,56 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Електро" до Державного бюджету України судовий збір у сумі 1041,40 грн. (тисяча сорок одна гривня) 40 (сорок) копійок.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Нор У.М.