Справа № 38640/09
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2010-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" вересня 2010 р. справа № 2а-1304/09

ОСОБА_1 апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сафронової С.В.

суддів: Поплавського В.Ю. Уханенка С.А.

за участю секретаря судового засідання: Мациборко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 жовтня 2009 року

у адміністративній справі 2а-1304/09 за позовом ОСОБА_2 до правління Державної автомобільної автоінспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, ІДПС БДПС ВДАІ для обслуговування міста ОСОБА_1 ОСОБА_3 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

встановила:

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 жовтня 2009 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2.

Не погодившись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та прийняти нову, якою справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга позивача мотивована порушенням норм матеріального та процесуального права, про що на думку апелянта свідчить не встановлення судом першої інстанції всіх обставин у справи, відсутністіо належних доказів.

Під час розгляду справи за апеляційною скаргою позивача, колегією суддів встановлено, що 05.09.2009 р. інспектором ДПС БДПС ВДАІ для обслуговування міста ОСОБА_1 ОСОБА_3 було складено протокол про адміністративне порушення у відношенні позивача за порушення останнім вимог п.8.7.3 «е» та п.31.3 «б» Правил дорожнього руху України. А саме, за те, що 05.09.2009 р. о 18:05 годині у ОСОБА_1 по вул. Набережній Перемоги, позивач керуючи автомобілем «Ніссан Максі» державний знак номер АЕ № НОМЕР_1, який не пройшов технічний огляд у встановленому порядку за 2009 рік та проїхав регульований пішохідний перехід на заборонений червоний сигнал.

На підставі вказано протоколу про адміністративне правопорушення інспектором ДПС БДПС ВДАІ для обслуговування міста ОСОБА_1 ОСОБА_3 було винесено постанову від 05.09.2009 p., якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 Кодексу України у вигляді штрафу в сумі 500 грн.

Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що протокол про адміністративне правопорушення та постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності від 05.09.2009 р. відповідають вимогам Кодексу України про адміністративне правопорушення та відповідачем надано достатньо доказів винності позивача.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може, оскільки такі висновки суду є необгрунтованими та не підтверджуються матеріалами справи

Судове рііішння повинно відповідати вимогам законності і обґрунтованості (ст. 159 КАС України). Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Це випливає з конституційного принципу законності.

За нормами матеріального права суд кваліфікує спірні правовідносини, тобто дає їм правову оцінку. Застосування судом норм матеріального права полягає у співставленні встановлених судом обставин з ознаками норми матеріального права, яка регулює поведінку учасників спірних відносин, а також у з'ясуванні відповідних правових наслідків у разі порушення такої норми кимось із учасників.

Застосування судом норми процесуального права полягає у вчиненні процесуальних дій та ухваленні рішень, що обумовлені обставинами розгляду справи.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Тобто, обґрунтованим вважається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи чи для вирішення певного процесуального питання, висновки суду про встановлені обставини є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються належними і допустимими доказами.

Однак оскаржуване у цій справі рішення суду першої інстанції не містить встановлених судом обставин із посиланням на докази, та мотивів неврахування окремих доказів, як не містить і мотивів, з яких суд апеляційної інстанції виходив при прийнятті постанови. Крім того, судом не надано правової оцінки обставинам у справі.

З огляду на викладене рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з прийняттям нового рішення по суті позову ОСОБА_2

На правовідносини, що виникли, поширюються положення Кодексу України про адміністративні правопорушення №8074-Х від 07.12.1984 р. зі змінами та доповненнями (далі - КУоАП), Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 р. зі змінами та доповненнями (далі -Правила ДР), та Інструкції з діяльності підрозділів дорожньо- патрульної служби Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України.

Суд першої інстанції правильно здійснив аналіз норм діючого законодавства України, але помилково застосував їх до встановлених у справі обставин, що призвело до неправильного вирішення спору у цій справі по суті.

До наведеного висновку судова колегія дійшла виходячи з приписів ст. 7 КУпАП, якою передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а відповідно до ст.62 Конституції України, вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не грунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Підтвердженням вчинення адміністративного правопорушення є докази, якими відповідно до статті 251 КУпАП можуть бути будь-які фактичні дані, на основі яких можливо встановити наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні..

Відповідно до вимог процесуального закону докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, компетентними органами та в установленому порядку, а належними - якщо вони підтверджують факт даного адміністративного проступку. Докази повинні бути оформлені з дотриманням визначеного законом порядку. Разом з тим, відповідно до статті 86 КАС України ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Як вбачається з матеріалів справи, в підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення є лише протокол про адміністративне правопорушення, в якому позивач письмово заперечував проти вчинення ним інкримінуємого порушення ПДР, обґрунтовуючи проходженням ним технічного огляду автомобіля у відповідності до приписів закону, та проїздом світлофора на миглотивий зелений сигнал. Факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, іншими оформленими з дотриманням визначеного законом порядку доказами об'єктивно не підтверджується.

За вказаних обставин, судова колегія не може при розгляді даної справи обмежитися лише згадкою суду першої інстанції в своїй постанові про правомірність дій відповідача та про доведеність вини позивача.

Згідно з ст.256 КпАП зазначається, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

В Протоколі про адміністративне правопорушення від 05.09.2009 р. зазначено, що позивача притягнуто до відповідальності передбаченої ч.2 ст.122 КУпАП за порушення п.8.7.3 «е» та п.31.3 «б» ПДР, але доказів зазначеного правопорушення відповідачем не наведено не зважаючи на те, що водій ОСОБА_2 власноруч в протоколі зробив запис про те, що не погоджується з протоколом, оскільки пішохідний перехід перетинав на миготливий зелений сигнал світлофору, а технічний огляд пройдено у 2007 році - поточний буде пройдено протягом 2009 року (а.с.9). Тобто, працівник ДАІ в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначив осіб, які б могли дати пояснення з приводу спірної ситуації, не залучав до участі при складенні протоколу з фіксацією правопорушення позивача понятих. Не надано суду будь-яких інших доказів винності позивача

Відповідно до вимог статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог статей 70, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які нестосуються предмету доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали.

Відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами неправомірність та необґрунтованість дій позивача.

Відповідно до п.п.З п.22 та п.23 Постанови Кабінету Міністрів України N 606, 09.07.2008 року «Про затвердження Порядку проведення державного технічного огляду колісних транспортних засобів» періодичність та строк проведення техогляду один раз на два роки - засоби, призначені для перевезення пасажирів з кількістю місць для сидіння не більш як дев'ять з місцем водія включно та для перевезення вантажів з максимально дозволеною масою до 3,5 тонни, а також мотоцикли та інші механічні транспортні засоби, а техогляд проводиться Державтоінспекцією у період з 15 січня по 15 грудня - для тих засобів, техогляд яких проводиться один раз на два роки або один раз на рік.

Проте, в протоколі від 05.09.2009 року відповідачем було зазначено про правопорушення скоєне відповідно до п.31.3 «б» ПДР, хоча у позивача достатньо часу для проходження ТО.

Вищенаведене надає судовій колегії право для висновку про те, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню з підстав недоведеності відповідачем - суб'єктом владних повноважень вини позивача у вчинення порушення п.8.7.3 «е» та п.31.3 «б» Правил дорожнього руху України, а постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення вимог позивача.

З огляду на вищенаведене, судова колегія не погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність законних підстав для задоволення позовних вимог позивача. Такий висновок суду першої інстанції є необгрунтованим та зроблений при неповному з'ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, що є належною підставою для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нової постанови про задоволення вимог позивача по цій справі з підстав недоведеності винності позивача у вчиненні порушення пункт 8.7.3. «е» та п.31.3 «б» Правил дорожнього руху.

Керуючись п.З ч.І ст.198, ст.202, ст.205, ст.207 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

Постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково, постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 жовтня 2009 року - скасувати.

Задовольнити позов ОСОБА_2.

Скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії АЕ № 009986 від 05.09.2009 року, винесену інспектором ДПС БДПС ВДАІ для обслуговування міста ОСОБА_1 ОСОБА_3 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 Кодексу України у вигляді штрафу в сумі 500 грн.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 Кодексу України у вигляді штрафу в сумі 500 грн. - закрити.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з дня виготовлення повного її тексту.

У повному обсязі постанова суду виготовлена 17 вересня 2010 року

Головуючий: С.В. Сафронова

Суддя: В.Ю. Поплавський

Суддя: С.А. Уханенко