Справа № 2-а-7271/11
Суддя: Подопригора Л. І.
Дата ухвалення: 2011-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Лебединський районний суд Сумської області
Справа № 2-а-7271/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" грудня 2011 р. Лебединський районний суд Сумської області

в складі:суддІ: ОСОБА_1

при секретарі Івахно Н.І.

з участю позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лебедині справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Лебединської міської ради Сумської області про поновлення пропущеного строку для звернення до суду, визнання дій протиправними та зобовязання нарахувати і виплатити недоплачену щорічну разову грошову допомогу як учаснику війни, -

ВСТАНОВИВ :

27 жовтня 2011 року позивач звернувся до суду з позовом у якому прохає суд поновити пропущений строк для звернення до суду, визнати протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення виконкому Лебединської міської ради Сумської області по застосуванню при виплаті щорічної разової грошової допомоги за 2009-2011 роки положень, які обмежують обсяг його права на разову грошову допомогу, встановленого Законом України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити на його користь недоплачену як учаснику війни щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за період з 2009 - 2011 роки та проводити виплату в подальшому в належному розмірі відповідно до ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни , гарантії їх соціального захисту», а також стягнути з відповідача судові витрати по справі.

Ухвалою суду від 28 жовтня 2011 року позовні вимоги в частині зобовязання відповідача провести перерахунок нарахувань за період 01 січня 2009 року по 26 квітня 2011 року залишені без розгляду та відкрите скорочене провадження в частині позовних вимог з 27 квітня 2011 року.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав та пояснив, що відповідач не порушив ніяких положень Конституції України та Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Управління діяло лише в межах повноважень наданих державою і не мало права встановлювати розмір зазначеної допомоги , а лише виплачувати їх відповідно до розмірів встановлених Законом України « Про державний бюджет України »на відповідний рік.

Також, відповідач наполягав на відмові в задоволенні позову через пропущення позивачем строку звернення до суду з адміністративним позовом, визначеного ст. 99 КАС України.

В звязку з такими запереченнями та наполяганні відповідача на застосуванні строків позовної давності, ухвалою суду від 17.11.2011 року розгляд справи продовжено в загальному порядку.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи судом встановлено, що позивач є учасником війни і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни, як інвалід 2-ої групи, що стверджується посвідченням серія Б № 529327 (а.с.3).

Відповідно ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту »позивач має право на отримання щорічної грошової допомоги до дня Перемоги, яка повинна виплачуватись до 05 травня в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком. У 2011 році положення вказаної статті не скасовувались та не змінювались.

Згідно довідки Управління праці та соціального захисту населення виконкому Лебединської міської ради Сумської області № 2034 від 25.10.2011 року (а.с.4) позивачу, як учаснику війни виплачено одноразову грошову допомогу до 05 травня в 2011 році в розмірі 580 грн. згідно постанови КМУ № 341 від 04.04.2011 року Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується у 2011 році відповідно до Законів України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту та Про жертви нацистських переслідувань .

Наведене свідчить про публічно-правовий спір з приводу соціального захисту учасників війни.

Згідно ч.2 ст. 19, ч.3 ст. 22 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України. При прийнятті нових законів, внесенні змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту особі, яка є учасником війни, являється інвалідом 2-ої групи, щорічно до 5 травня повинна виплачуватися одноразова грошова допомога в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком. Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп від 22.05.2008 року визнано неконституційними окремі положення Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначеного закону, що визнані неконституційними.

Згідно ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеному законом. Розмір прожиткового мінімуму, в тому числі і для непрацездатних осіб, затверджується щорічно Законом України «Про державний бюджет України»на відповідний рік. Іншого порядку визначення розміру мінімальної пенсії за віком в Україні не встановлено.

Згідно ст. 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня у розмірах визначених статтями 12-16 цього Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення через відділення звязку або через установи банків.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»права та пільги встановлені раніше законодавством України і законодавством колишнього Союзу РСР, не можуть бути скасовані без їх рівноцінної заміни. Нормативні акти органів державної влади і органів місцевого самоврядування, які обмежують права і пільги ветеранів війни, передбачені цим Законом, є недійсними.

У 2011 році позивач отримав разову грошову допомогу до 5 травня у розмірі значно меншому, ніж передбачено ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту .

Суд враховує, що Законом України «Про державний бюджет на 2011 рік»дія ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту щодо визначення розміру допомоги у відношенні до законодавчо встановленого розміру мінімальної заробітної плати не зупинялась, що свідчить про обовязок відповідача виконувати приписи зазначеної норми права.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру щорічної разової грошової допомоги до 05 травня застосуванню підлягає ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту , а не постанова КМУ № 341 від 04.04.2011 року Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується у 2011 році відповідно до Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Доводи представника відповідача про те, що на виконання вимог Закону України „ Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" відповідачем було перераховано , а позивачем 18 квітня 2011 року було отримано разову грошову допомогу до 5 травня в сумі 580 грн., і в звязку з цим позивач пропустив строк звернення до суду , суд вважає, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Відповідно ч.1 та 2 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня коли особа дізналася, або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З довідки Лебединського ЦОС № 1 Сумської дирекції Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта»( а.с. 13) вбачається, що соціальна виплата до 5-го травня в сумі 580 грн. відділенням звязку була виплачена ОСОБА_4 27 квітня 2011 року. Саме з цього дня позивачу стало відомо про порушення його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду 27 жовтня 2011 року, тобто в строк визначений законодавством.

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню .

Керуючись ст. 64, 124, 152 Конституції України, ст.ст. 4, 8, 12-16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ст.ст. 6-14, 71,99, 100, 159-163, 167, 186 КАС України,

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_4 задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення виконкому Лебединської міської ради Сумської області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_4, як учаснику війни щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2011 рік відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту .

Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення виконкому Лебединської міської ради Сумської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_4 як учаснику війни разової грошової допомоги до 05 травня за 2011 рік відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, з розміру визначеного ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»з врахуванням проведених виплат.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Лебединський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з моменту проголошення, а відповідачем з часу отримання копії постанови, з подачею копії апеляційної скарги до апеляційної інстанції.

СуддяОСОБА_1