Справа № 38666/09
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2010-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" травня 2010 р. справа № 2а-688/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Сафронової С.В.

суддів: Поплавського В.Ю. Уханенка С.А.

при секретарі судового засідання: Литовченко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційні скарги управління праці та соціального захисту населення виконкому Заводської районної ради та ОСОБА_1 на постанову Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 21 жовтня 2009 року

у адміністративній справі № 2а-688/09за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення виконкому Заводської районної ради про визнання незаконними дій та зобовязання про перерахування і сплату соціальної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, -

в с т а н о в и л а :

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2009 року частково задоволено позов ОСОБА_1, поновлено позивачці пропущений строк звернення з адміністративним позовом до суду, визнано незаконними дії відповідача що виразилися у відмові позивачці в здійсненні перерахунку та сплати державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, передбачену ст.15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми», згідно до Рішення Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року №6-рп/2007, за період з 23 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, зобовязано управління праці та соціального захисту населення виконкому Заводської районної ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 державну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, відповідно до статті 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми», за період з 23 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, включно, виходячи з розміру встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 (шести) років за відповідні періоди, а саме з 09 липня 2007 року по 01 жовтня 2007 року-з розміру 463 гривні, з 01 жовтня 2007 року по 31 грудня 2007 року, включно-з розміру 470 гривень, з урахуванням фактично сплачених та отриманих ОСОБА_1 сум допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за зазначений період.

З зазначеною постановою суду першої інстанції не погодилася як позивачка так і відповідач та оскаржили її до апеляційної інстанції з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі позивачка посилаючись на неповне зясування судом першої інстанції обставини по справі, що мають значення для справи, а також безпідставного не застосування судом приписів законодавства, які підлягають застосуванню в даних правовідносинах, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити її вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга відповідача мотивована невідповідністю судового рішення нормам чинного законодавства, неповним зясуванням судом обставин, які мають значення для справи, що призвело до неправильного і необґрунтованого її вирішення. Відповідач вказує на те, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку згідно наведеної норми Закону виплачувалася у розмірі, що був встановлений законом. Вказує на не врахування судом змісту п.14 ст.71 Закону України «Про Державний бюджет України за 2007 рік», який був чинний до 09.07.2007 р., тобто до прийняття Конституційним Судом України Рішення, що свідчить про те, що допомога відповідно до ч.1 ст.15 Закону України «Про державну допомогу сімї з дітьми»повинна виплачуватися лише з 09.07.2007 р. Посилається на те, що згідно ч.2 ст.95 Конституції України будь-які видатки визначаються виключно Законом України «Про Державний бюджет України»на відповідний рік, а тому у 2007 р. позивачці виплачувалася допомога по догляду за дитиною у розмірі визначеному ст.56 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік». Крім того, відповідач вказує на те, що позивачкою пропущено річний строк звернення до суду за захистом і питання про поновлення строку позивачкою у суді не вирішено, хоча відповідач наполягав на застосуванні норм ст.ст.99,100 КАС України в письмових запереченнях. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

При перегляді справи в апеляційному порядку колегією суддів встановлено, що предметом спору по цій справі є протиправні дії територіального управління праці та соціального захисту населення щодо нарахування та виплати позивачці допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період 2007 р. у розмірах менших ніж прожитковий мінімум, встановлений законом для дітей віком до шести років, яке це було встановлено до часу внесення змін Законом України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»до статті 15 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми»та відновлення порушеного субєктом владних повноважень права позивачки

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення виконкому Заводської районної ради у звязку з народженням нею 28 травня 2007 року дитини. У період з 23 липня 2007 року позивачка отримувала щомісячно державну допомогу по догляду за дитиною у розмірах, нарахованих відповідачем відповідно до ч.2 ст.56 та п.14 ст.71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік».

Задовольняючи позов, суд першої інстанції керувався рішенням Конституційного Суду України № 6-рп від 09.07.2007 р., яким були визнані неконституційними положення п.14 ст.71 та ч.2 ст.56 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік», у звязку з чим суд визнав незаконними дії відповідача за період з 23 липня 2007 року та зобовязав його відповідно до ст.15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми»в редакції діючій до набрання законної сили Законом України «Про державний бюджет України на 2007 рік», донарахувати та виплатити допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років у період липня-грудня 2007 року.

Колегія суддів погоджується з наведеними судом першої інстанції в мотивувальній частині постанови висновки щодо протиправності дій відповідача у період з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 року при нарахуванні та виплаті позивачці допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, оскільки відповідач дійсно зобовязаний був після прийняття Конституційним Судом України рішення № 6-рп від 09.07.2007 р., керуватися положенням статті 15 Закону України «Про Державну допомогу сімям з дітьми», попередня редакція якої була відновлена у звязку з визнанням неконституційними положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік».

Разом з тим, рішення суду першої інстанції не може бути залишено в силі у наведеній частині, оскільки при вирішені спору суд не надав належної оцінки змістовому наповненню ст.ст.99, 100 КАС України та обставинам справи за якими позивачка звернулася до суду за захистом своїх прав поза межами річного строку звернення до суду, а відповідач заперечував проти позову у тому числі і з підстав пропуску строку звернення до суду (а.с.30).

Згідно ч.2 ст.99 КАС України для звернення за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка звернулася до адміністративного суду з позовом 09.07.2009 р., не пояснюючи коли саме вона дізналася про порушене право, не наводила обґрунтувань поважності причини пропуску нею річного строку звернення до суду, не надала суду цьому доказів, а відповідачем до суду першої інстанції подавалися заперечення проти адміністративного позову (а.с.30-32) в яких одним із питань ставилося про відмову позивачці у задоволені позову з підстав пропуску нею річного строку звернення до суду.

Рішення Конституційного Суду України № 6-рп було прийнято 09 липня 2007 року оприлюднене у передбаченому законодавством порядку (надруковано в Офіційному віснику України 27.07.2007 року № 52).

Закони, інші нормативно-правові акти, судові рішення є доступними для ознайомлення всіма громадянами, і можливість обізнаності людини про те чи інше положення законодавства залежить виключно від бажання такої людини.

Таким чином, позивачка про порушення свого права, якщо вона вважала його порушеним, повинна була дізнатися ще у серпні 2007 року при здійсненні їй Управлінням праці та соціального захисту населення першої виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку після оприлюднення рішення Конституційного Суду України № 6-рп.

Юридична необізнаність позивачки не може виправдовувати звернення позивачки до суду за захистом поза межами встановленого КАСУ процесуального строку і відповідно не може вважатися належним доказом по справі, оскільки не містить достовірної інформації щодо предмету доказування.

Відповідно до ч.1 ст.69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Згідно ч.2 цієї норми КАСУ докази до суду надаються особами, які беруть участь у справі.

У частині 4 статті 70 КАС України визначено, що обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Стаття 104 КАС України наділяє особу, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин правом на звернення до адміністративного суду з позовом.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України обов'язок доказування обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення проти них покладається на сторони.

Колегією суддів не встановлено будь-яких фактів, які б свідчили про відсутність підстав для застосування до позивачки негативних наслідків пропуску нею річного строку звернення до суду за захистом її прав у період з 23 липня 2007 р. до 31 грудня 2007 року, не встановлено також підстав і для визнання поважною причини пропуску позивачкою строку звернення до суду.

Тобто, судова колегія зазначає, що позивачкою пропущено річний строк звернення до адміністративного суду з цим позовом і поважних причин пропуску такого строку не вбачається.

Згідно ч.1 ст. 100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного строку за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Враховуючи викладене, вимоги позивачки щодо захисту її прав за період 23 липня 2007 р. до 31 грудня 2007 р. не підлягають задоволенню з підстав пропущення нею річного строку звернення до суду, і в цій частині постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів зазначає, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, а постанова суду підлягає скасуванню в частині задоволення позову.

Щодо апеляційної скарги позивачки, колегія суддів визнає наведені в ній доводи безпідставними та такими, що є помилковим розумінням позивачкою норм чинного законодавства. Доводи позивачки не спростовують висновків суду першої інстанції не свідчать про її незаконність, а тому апеляційна скарга позивачки не підлягає задоволенню.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, ст.202, ст.205, ст.207 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення виконкому Заводської районної ради задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 21 жовтня 2009 року скасувати в частині задоволення позову ОСОБА_1 та прийняти в цій частині нову постанову про відмову у задоволені позову ОСОБА_1 щодо: визнання незаконними дії управління праці та соціального захисту населення виконкому Заводської районної ради по відмові у здійсненні перерахунку та сплати державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до ст.15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми»та згідно до Рішення Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 за період з 23 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, та в частині зобовязання управління праці та соціального захисту населення виконкому Заводської районної ради нарахувати і виплатити ОСОБА_1 державну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, відповідно до статті 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми»за період з 23 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, виходячи з розміру встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 (шести) років за відповідні періоди, а саме з 09 липня 2007 року по 01 жовтня 2007 року з розміру 463 гривні, з 01 жовтня 2007 року по 31 грудня 2007 року з розміру 470 гривень, з урахуванням фактично отриманих ОСОБА_1 сум допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за зазначений період.

В іншій частині постанову Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 21 жовтня 2009 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сила з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання законної сили судового рішення апеляційної інстанції.

Повний текст постанови складено 17 травня 2010 року

Судді: Сафронова С.В.

ОСОБА_2

ОСОБА_3