Справа № 16239/09
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2010-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" січня 2010 р.справа № 2а-79/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Сафронової С.В.

суддів: Поплавського В.Ю. Уханенка С.А.

при секретарі судового засідання: Литовченко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Енергодарського міського суду Запорізької області від 31 березня 2009 року

у адміністративній справі № 2а-79/09 за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Енергодарської міської ради Запорізької області про визнання бездіяльності неправомірною і стягнення недоплаченої державної допомоги, -

в с т а н о в и л а :

Постановою Енергодарського міського суду Запорізької області від 31 березня 2009 року позов ОСОБА_1 у звязку з пропуском строку звернення до суду відмовлено у задоволені позову до управління праці та соціального захисту населення Енергодарської міської ради Запорізької області про визнання бездіяльності неправомірною і стягнення недоплаченої державної допомоги.

З вказаною постановою суду не погодилася позивачка та подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати судове рішення та прийняте нове рішення, яким задовольнити її позов у повному обсязі.

При перегляді справи в апеляційному порядку колегією суддів встановлено, що предметом спору по цій справі є відмова УПСЗН Енергодарської міської ради Запорізької області у перерахунку та стягненні на користь позивачки недоплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 01.06.2007 року по 31.12.2008 року.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в управління праці та соціального захисту населення Енергодарської міської ради Запорізької області у звязку з народженням нею 19.04.2007 року дитини, та у період 2007-2008 р.р. отримувала щомісячну державну допомогу у розмірах, нарахованих відповідачем відповідно до положень Законів України Про державний бюджет України на 2007 рік та 2008 рік.

Підставою для відмови у задоволені позову ОСОБА_1 стало пропущення нею річного строку звернення до адміністративного суду за захистом від протиправних дій відповідача у звязку з недоведеністю позивачкою поважності причини пропуску вказаного процесуального строку та наполяганні відповідача на застосуванні негативних наслідків пропуску позивачкою цього строку.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка звернулася до суду з позовом у лютому 2009 року та просила зобовязати відповідача здійснити перерахунок одноразової допомоги при народженні дитини та допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, стягнути на її користь недоплату допомоги за період з 01.06.2007 року по 31.12.2008 року в сумі 9452,76 грн. Також в матеріалах справи міститься заява позивачки від 10.03.2009 року про зміну підстав та предмету позову, в якій ОСОБА_1 просить визнати дій відповідача неправомірними по призначенню, нарахуванню та виплати сум по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, стягнути на її користь недоплату допомоги за період з 01.06.2007 року по 31.12.2008 року в сумі 7488,96 грн. На обґрунтування заявлених вимог, ОСОБА_1 посилалася на прийняте Конституційним Судом України Рішення № 6-рп/2007 р та рішення № 10-рп/2008 р., якими відновлювалося право на отримання допомоги по догляду за дитиною у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для дітей віком до 6 років та наявність підстав для застосування у період 2008-2009 р.р. аналогії Закону.

Проте, позивачка звертаючись до суду за захистом своїх прав не навела будь-яких причин, які заважали їй у період з 09.07.2007 року, тобто починаючи з дня постановлення Конституційним Судом України Рішення № 6-рп/2007, звернутися до відповідача з вимогою перерахувати їй допомогу по догляду за дитиною, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для дітей віком до шести років, або до адміністративного суду за захистом її прав від порушень відповідача субєкту владних повноважень.

В суді першої інстанції представник відповідача за довіреністю надала письмові заперечення, відповідно до змісту яких наполягала на застосуванні судом наслідків пропуску строку звернення до суду, передбачених ст.ст. 99, 100 КАС України.

Згідно ч.2 ст.99 КАС України для звернення за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як вказувалось раніше, з позовом до суду ОСОБА_1 звернулася 02.02.2009 року, в той час як Рішення Конституційного Суду України № 6-рп було прийнято 09 липня 2007 року та оприлюднене у передбаченому законодавством порядку (надруковано в Офіційному віснику України 27.07.2007 року №52).

Позивачка про порушення свого права, якщо вона вважала його порушеним, повинна була дізнатися у червні 2007 року при здійсненні їй Управлінням праці та соціального захисту населення виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

На підтвердження зазначених в апеляційній скарзі доводів поважності причин пропущення строку звернення до суду, позивачкою не доведено належними доказами, а тому колегія суддів вважає за необхідне вирішувати справу на основі наявних доказів.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України обов'язок доказування обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення проти них покладається на сторони. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не буде встановлено, у суду немає правових підстав для задоволення позову.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення вимог позивачки в частині стягнення на її користь недоплату допомоги за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року у звязку з пропуском процесуального строку звернення до адміністративного суду за захистом. Що стосується стягнення недоплаченої допомоги за 2008 рік, то судом першої інстанції правильно відмовлено в задоволенні позову на підставі того, що Законом України «Про державний бюджет України на 2008 рік»від 28.12.2007 року № 107-VI було зупинено на 2008 рік дію ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми»від 21.11.1992 року № 2811-XII.

Тобто, судова колегія зазначає, що позивачкою пропущено річний строк звернення до адміністративного суду з цим позовом і поважних причин пропуску такого строку не вбачає.

Згідно ч.1 ст. 100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного строку за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Таким чином, в наведеній частині судове рішення є законним, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду.

Доводи апеляційної скарги зводяться до особистого тлумачення та розуміння законів які повинні бути застосовані до виниклих спірних правовідносин, тому не можуть бути підставами для скасування рішення суду.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.205, ст.206, ч.2 ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, постанову Енергодарського міського суду Запорізької області від 31 березня 2009 року залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання законної сили судового рішення апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали виготовлено 02 лютого 2010 року

Судді: Сафронова С.В.

ОСОБА_2

ОСОБА_3