Справа № 15605/09
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2010-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" квітня 2010 р. справа № 2а-61/2009

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Сафронової С.В.

суддів: Поплавського В.Ю. Уханенка С.А.

при секретарі судового засідання: Литовченко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Жовтневої районної адміністрації Запорізької міської ради на постанову Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14 травня 2009 року

у адміністративній справі № 2-а-61/09 за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Жовтневої районної адміністрації Запорізької міської ради про оскарження бездіяльності органу соціального забезпечення та стягнення недоплачених сум, -

в с т а н о в и л а :

Постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14 травня 2009 року задоволено частково позов ОСОБА_1, визнано протиправною бездіяльності відповідача щодо невиплати позивачці державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до статті 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку із тимчасовою втратою працездатності та витратами зумовленими похованням»за період з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 р., зобовязано відповідача здійснити перерахунок та виплату недоплаченої позивачці допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до статті 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку із тимчасовою втратою працездатності та витратами зумовленими похованням»за період з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 р. В решті позову судом було відмовлено

Апеляційна скарга відповідача мотивована невідповідністю судового рішення нормам чинного законодавства, неповним зясуванням судом обставин, які мають значення для справи, що призвело до неправильного і необґрунтованого її вирішення. Відповідач вказує на те, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку виплачувалася у розмірі, що був встановленим чинним на той час законодавством. Крім того, відповідач вказує на те, що позивачкою пропущено річний строк звернення до суду за захистом і питання про поновлення строку позивачкою у суді не вирішено, хоча відповідач наполягав на застосуванні норм ст.ст.99,100 КАС України

При перегляді справи в апеляційному порядку колегією суддів встановлено, що предметом спору по цій справі є протиправність бездіяльності територіального управління праці та соціального захисту населення щодо нарахування та виплати позивачці допомоги при народженні дитини у сумі кратній 22,6 розміру прожиткового мінімуму, та допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з березня 2007 р. по грудень 2008 р. у розмірах менших ніж встановлено статтею 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку із тимчасовою втратою працездатності та витратами зумовленими похованням»

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення у звязку з народженням нею 12.12.2006 року дитини. У період з березня 2007 року та 12 грудня 2009 року позивачка отримувала щомісячно державну допомогу при народженні дитини та допомогу по догляду за дитиною у розмірах, нарахованих відповідачем відповідно до Закону України Про державний бюджет України на відповідний рік.

Задовольняючи позов частково суд першої інстанції виходив з положень Рішення Конституційного суду України від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 та рішення Конституційного суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, у звязку з чим дійшов до висновку, що Держбюджет не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обовязків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України, а права позивачки підлягають захисту з урахування положень ст.43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку із тимчасовою втратою працездатності та витратами зумовленими похованням».

Колегія суддів не може погодитися з вищенаведеними висновками суду першої інстанції та вважає їх помилковими і такими, що суперечать нормам матеріального та процесуального права за нижченаведених підстав

По перше, суд помилково застосував до спірних правовідносин положення Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням»від 18 січня 2001 року № 2240-III (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) (далі за текстом - Закон № 2240-III), оскільки починаючи з 1 січня 2007 року, Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності не здійснює виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, страхувальники (суб'єкти господарювання) не мають права здійснювати призначення допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за рахунок коштів Фонду та відображати ці витрати в звітності по коштах загальнообов'язкового державного соціального страхування з тимчасової втрати працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням. Правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності ні в 2007 р., ні в 2008 р. розмір допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку не встановлювало.

Відповідно до статті 56 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»від 19 грудня 2006 року № 489-V та пунктів 23, 24, 25 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»№ 107-VI від 28 грудня 2007 року виплата допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку здійснюється у 2007 та 2008 роках за рахунок коштів відповідної субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам.

Статтею 5 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми»від 21 листопада 1992 року № 2811-XII (зі змінами та доповненнями) передбачено, що всі види державної допомоги сім'ям з дітьми, крім допомоги у зв'язку з вагітністю та пологами жінкам, зазначеним у частині другій статті 4 цього Закону, призначають і виплачують органи соціального захисту населення за місцем проживання батьків (усиновителів, опікуна, піклувальника).

Статтею 1 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» встановлено, що порядок призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми та перелік документів, необхідних для призначення допомоги за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України. При цьому, колегія суддів зазначає, що за вказаною статтею функції щодо встановлення розміру допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, Кабінету Міністрів України не делеговані.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2007 року № 13 затверджений Порядок призначення і виплати допомоги при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку особам, застрахованим в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, який втратив чинність з 1 березня 2008 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2008 року № 57. Згідно пункту 2 цього Порядку призначення і виплата цих догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 1 січня 2007 року здійснюється органами праці та соціального захисту населення за місцем проживання застрахованих осіб. З 1 березня 2008 року питання щодо порядку призначення допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку регулюється постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751 «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми» зі змінами внесеними, постановою Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2008 року № 57.

За Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженим постанови Кабінету Міністрів України від 4 березня 2002 року № 256, виплата допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку здійснюється за рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам. Перерахування коштів допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку безпосередньо на рахунки населення здійснюють територіальні управління праці та соціального захисту населення з реєстраційних рахунків за кодом тимчасової функціональної класифікації видатків 090303 «Допомога на догляд за дитиною віком до 3 років».

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла до висновку, що належним відповідачем у спорах щодо розміру виплати з 1 січня 2007 року допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку є територіальні управління праці та соціального захисту населення, який у своїй діяльності не може керуватися положеннями Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням»

Пунктом 1 частини 1 статті 92 Конституції України передбачено, що виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, тому у 2007 та 2008 роках нарахування та виплата допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку повинна здійснюватися територіальними управліннями праці та соціального захисту населення на підставі статті 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» зі змінами та доповненнями внесеними законами про державні бюджети 2007 та 2008 років з врахуванням рішення Конституційного Суду України N 6-рп/2007 від 9 липня 2007 року у справі N 1-29/2007, яким визнанні неконституційними статті 56, 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік».

На виконання рішення Конституційного Суду України N 6-рп/2007 від 9 липня 2007 року у справі N 1-29/2007 з 9 липня 2007 року була відновлена дія статті 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» в частині виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» встановлено розмір мінімального прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 434 грн., з 1 квітня - 463 грн., з 1 жовтня - 470 грн.

З урахуванням викладеного, з часу постановлення позивачки на облік в УПСЗН, тобто з 01.03.2007 р. по 12.12.2009 р., відповідач повинен був нараховувати та виплачувати позивачці допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі, що дорівнює прожитковому мінімуму, встановленого для дітей віком до 6 років.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми»від 21 листопада 1992 року № 2811-XII (в редакції Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»від 28 грудня 2007 року № 107-VI) допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 гривень та ця норма не визнана неконституційною. Таким чином, допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за 2008 рік виплачена відповідачем відповідно до діючого законодавства, що свідчить про незаконність рішення суду в наведеній частині позову.

Окрім вищенаведених порушень норма матеріального права, судом було допущено також порушення норм процесуального права, яке полягає у помилковому розумінню положень ст.ст.99, 100 КАСУ, безпідставному застосуванню норм статті 102 КАСУ, а також в неврахування обставин, які мають значення для правильного вирішення даної справи по суті.

Так, позивачка стала на облік до УПСЗН вже після прийняття Конституційним судом України рішення № 6-рп від 09.07.2007 р., але отримуючи з березня 2007 року щомісячно допомогу у розмірах, нарахованих відповідачем відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», до суду звернулася за захистом своїх прав лише 08 грудня 2008 року, тобто поза межами річного строку звернення до суду за захистом, не навівши при цьому в позові будь-яких доводів щодо підстав для відновлення її порушених прав за попередні роки, а питання про поновлення строку звернення до суду позивачка поставила перед судом лише в судовому засіданні. При цьому відповідач в письмових запереченнях та його представник в судовому засіданні заперечували проти задоволенні позову у тому числі і з підстав пропущення позивачкою строку звернення до суду.

Згідно ч.2 ст.99 КАС України для звернення за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного строку за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Частиною другою вказаної статті КАСУ визначено, що якщо суд визнає причину пропущення строку звернення до суду поважною, адміністративна справа розглядається і вирішується

в порядку, встановленому цим Кодексом.

Проте, суд першої інстанції зміст наведеної норми КАСУ не урахував та не обговорив причини поважності пропущення позивачкою строку звернення до суду, а вирішив питання про поновлення позивачці строку звернення до суду відповідно до ст.102 КАСУ щодо правовідносин які виникли у 2007 році.

Рішення Конституційного Суду України № 6-рп було прийнято 09 липня 2007 року та оприлюднене у передбаченому законодавством порядку (надруковано в Офіційному віснику України 27.07.2007 року № 52).

Закони, інші нормативно-правові акти, судові рішення є доступними для ознайомлення всіма громадянами, і можливість обізнаності людини про те чи інше положення законодавства залежить виключно від бажання такої людини.

Таким чином, позивачка про порушення свого права, якщо вона вважала його порушеним, повинна була дізнатися у серпні 2007 року при здійсненні їй Управлінням праці та соціального захисту населення першої виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку після оприлюднення рішення Конституційного Суду України № 6-рп.

Юридична необізнаність позивачки не може виправдовувати звернення позивачки до суду за захистом поза межами встановленого КАСУ процесуального строку і відповідно не може вважатися належним доказом по справі, оскільки не містить достовірної інформації щодо предмету доказування.

Відповідно до ч.1 ст.69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Згідно ч.2 цієї норми КАСУ докази до суду надаються особами, які беруть участь у справі.

У частині 4 статті 70 КАС України визначено, що обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Стаття 104 КАС України наділяє особу, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин правом на звернення до адміністративного суду з позовом.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України обов'язок доказування обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення проти них покладається на сторони.

Колегією суддів не встановлено будь-яких фактів, які б свідчили про відсутність підстав для застосування до позивачки негативних наслідків пропуску нею річного строку звернення до суду за захистом її прав, не встановлено також підстав і для визнання поважною причини пропуску позивачкою строку звернення до суду.

Тобто, судова колегія зазначає, що позивачкою пропущено річний строк звернення до адміністративного суду з цим позовом і поважних причин пропуску такого строку не вбачається.

Враховуючи викладене, вимоги позивачки щодо захисту її прав за період з з 09.07.2007 року по 31.07.2007 року не підлягають задоволенню з підстав пропущення нею річного строку звернення до суду. В цій частині постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, з відмовою у задоволені позову з підстав пропущення строку звернення до адміністративного суду.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції прийняв оскаржувану постанову з порушенням норм матеріального та процесуального права в частині невірного визначення періоду порушення прав позивачки, який підлягає захисту в межах річного строку позовної давності, в частині застосування норми матеріального права та з підстав не застосування до виниклих спірних правовідносин негативних наслідків пропущення позивачкою строку звернення до суду, що з урахуванням статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України, обумовлює скасування постанови суду першої інстанції.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, ст.202, ст.205, ст.207 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Жовтневої районної адміністрації Запорізької міської ради задовольнити частково, постанову Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 14 травня 2009 року скасувати в частині задоволення позову ОСОБА_1 та прийняти нову постанову, якою

Відмовити у задоволені позову ОСОБА_1 щодо визнання протиправною бездіяльності управління праці та соціального захисту населення Жовтневої районної адміністрації Запорізької міської ради та зобовязання здійснити перерахунок і виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до статті 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням»за період з 09.07.2007 року по 31.07.2007 року.

Визнати протиправною бездіяльність управління праці та соціального захисту населення Жовтневої районної адміністрації Запорізької міської ради щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 допомоги по догляду за дитиною у розмірі відповідно до статті 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми»

Зобовязати управління праці та соціального захисту населення Жовтневої районної адміністрації Запорізької міської ради донарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму недоотриманої нею у період з 08.12.2007 року по 31.12.2007 року допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, розрахованої відповідно до статті 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми», виходячи із розміру прожиткового мінімуму, встановленого для дітей віком до шести років на час виплати допомоги.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців починаючи з наступного дня після виготовлення повного тексту постанови

Повний текст постанови виготовлено 27 квітня 2010 року

Судді: Сафронова С.В.

ОСОБА_2

ОСОБА_3