Справа № 18098/09
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2010-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" листопада 2010 р.справа № 2а-157/09 Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Сафронової С.В.

суддів: Поплавського В.Ю. Уханенка С.А.

при секретарі судового засідання: Близнюк Т.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 травня 2009 року

у адміністративній справі 2а-157/09 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці і соціального захисту населення виконавчого комітету Ленінської районної у місті Дніпропетровську ради про визнання дій неправомірними щодо нарахування, призначення та виплати щомісячної державної допмоги по догляду за дитиною, -

в с т а н о в и л а :

Постановою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська частково задоволено позов ОСОБА_1, визнано протиправними дії УПСЗН Ленінської районної у місті Дніпропетровську ради щодо нарахування, призначення та виплати позивачці щомісячної державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за грудень 2007 року та зобовязано з відповідача донарахувати і виплатити позивачці недоотриману нею у грудні 2007 року державну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі 10,52 грн. У задоволенні іншої частини вимог позивачки судом відмовлено.

З постановою суду першої інстанції не погодилась позивачка та подала апеляційну скаргу до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також на неповне зясування обставин у справі, просить скасувати постанову Ленінського районного суду м.Дніпропетровська та прийняти нове рішення про задоволення її позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга позивачки мотивована безпідставним незастосуванням до спірних правовідносин у період з листопада 2007 року по листопад 2008 року грудень 2007 року розяснень Конституційного Суду України, наданих в рішенні № 6-рп від 09.07.2007 р. стовно розміру допомоги при народженні дитини, а також вказаних розяснень Конституційного Суду України і рішення Конституційного Суду України № 10-рп від 22.08.2008 р. при визначенні їй, як застрахованій особі, розміру щомісячної допомоги по догляду за дитиною до досягненням нею трирічного віку за період 2007-2009 р.р.

Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду

першої інстанції в межах апеляційної скарги та може вийти за межі доводів апеляційної скарги лише у разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

У звязку з наведеним, колегія суддів зазначає, що постанова суду першої інстанції в частині задоволення вимог позивачки, сторонами у справі не оскаржується, тому діючі відповідно до завдання адміністративного судочинства, тобто на захист прав особи від протиправних дій УПСЗН, колегія суддів не вбачає підстав виходити за межі апеляцій та переглядати постанову суду першої інстанції в не оскаржуваній частині.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, а також правильність застосування судом норм матеріального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

При перегляді справи в апеляційному порядку колегією суддів встановлено, що предметом спору по цій справі є дії територіального управління праці та соціального захисту населення щодо розміру державної допомоги при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, що був визначений відповідачем та виплачувався у період 2007-2010 р.р.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є застрахованою особою та перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Ленінської районної у м.Дніпропетровську раді у звязку з народженням дитини 01.11.2007 р. та доглядом за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

У період з 01.11.2007 року по 30.11.2007 р. позивачці була виплачена допомога при народжені дитини одноразовою сумою у розмірі 3400 грн., і в подальшому з 01.12.2007 року по 30.11.2008 р. допомога при народженні дитини виплачувалася щомісячно по 425,00 грн. Допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку була призначена та виплачувалася позивачці у період з 31.12.2007 року по 01.11.2010 року, з її перерахунком з 01.01.2008 року по 01.11.2010 року виходячи із суми 144,10 грн. (а.с.17)

Зазначені обставини позивачкою у справі не оспорюються, але порушеним своє право позивачка вважає у звязку з тим, що допомога при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, була розрахована відповідачем в розмірі меншому ніж прожитковий мінімум для дітей віком до шести років, встановлений законом на час виплати.

Відмовляючи у задоволені вимог позивачки в частині захисту її прав на отримання допомоги при народженні дитини виходячи із прожиткового мінімуму для дітей віком до шести років та кратності 22,6, а також в частині захисту прав на отримання щомісячної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період 2007-2010 р.р., суд першої інстанції правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального права, якими регулювалися ці правовідносини у вказаний період часу.

Наведені позивачкою в апеляційній скарзі доводи, висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для скасування судового рішення, оскільки розуміння позивачкою норм чинного законодавства.

Так, суд першої інстанції правильно звернув увагу на те, що Рішенням Конституційного суду України від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 не визнавалися неконституційними положення абз.2 ч.2 ст.56 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік», яким встановлено одноразову виплату у розмірі 8500 гривень, що свідчить про правильність судового рішення в частині щодо відсутності у позивачки права на отримання допомоги при народженні дитини у сумі кратній 22,6 розміру прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, встановленого на день народження її дитини.

Враховуючи, що допомога при народженні дитини здійснюється за рахунок коштів відповідної субвенції з державного бюджету місцевим бюджетами, а визначений Законом України «Про державний бюджет України на 2007 рік»розмір допомоги за ст.12 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми»є чинним, колегія суддів вважає, що при визначенні розміру допомоги при народженні дитини відповідач правильно керувався положеннями абз.2 ч.2 ст.56 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік», яким було визначено порядок нарахування допомоги при народженні дитини, та відповідно правильно призначив та виплачував позивачці суму допомоги при народженні дитини.

Правильно також встановлено судом першої інстанції наявність підстав для захисту права позивачки на отримання допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі, розрахованому відповідно до ст.42, ст.43 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленим народженням та похованням»- лише за 31 грудня 2007 року.

Тобто, з дня призначення позивачці допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (з 31.12.2007 р.) та з урахуванням положень рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 06-рп/07, яким були визнані неконституційними положення п.14 ст.71 та ч.2 ст.56 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік», що встановлювали інший розмір виплати вказаного виду допомоги, а також положень Постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2007 року № 13, якою затверджено Порядок призначення і виплати допомоги при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку особам, застрахованим в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, у пункті 2 якого встановлювалося, що: призначення і виплата допомоги догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 1 січня 2007 року здійснюється органами праці та соціального захисту населення за місцем проживання застрахованих осіб.

Погоджується колегія суддів з відмовою судом у задоволені вимог позивачки стосовно захисту її прав на отримання допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період 2008-2009 р.р., оскільки з 01 січня 2008 року з Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленим народженням та похованням»були виключені статті 42 та 43, а стаття 15 Закону України «Про допомогу сімям з дітьми»стала діяти із змінами, внесеними Законом України «Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», який не визнавався неконституційним за рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008, і відповідно є чинним до наступного часу.

Доводи апелянта про дію у період 2008-2010 р.р. положень рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 р. № 6-рп/2007 суперечать вказаному рішенню Конституційного Суду України та загальним принципам дії норми права у часі, а також не узгоджується з розясненнями Конституційного Суду України, наведеними в абзаці другому пункті 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України № 1-рп/99 від 9 лютого 1999 року, згідно яких дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

За вищевикладених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильних висновків про те, що у період 2008-2010 р.р. відповідач діяв відповідно до приписів чинного на той час законодавства, і підстав для визнання його дій протиправними немає, відповідно у суду не було підстав для задоволення вимог позивачки в наведеній частині.

Щодо доводів апелянта про права її дитини на соціальний захист у 2008-2010 р.р. на рівні не нижче ніж прожитковий мінімум та достатній рівень, а також стосовно використання в розрахунку допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку прожитковий мінімум для працездатних осіб, з огляду на зазначення позивачкою в апеляційній скарзі про не вирішення цих питань судом першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне

З 01.01.2008 року та з 01.01.2009 року стаття 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми»діяла в редакції Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»згідно до розділу ІІ та розділу ІІІ якого «допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку виплачується у розмірі, що дорівнює різниці між 75 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сімї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менш як 130 гривень».

Відповідно до п.3 розділу VІІІ Закону, допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між: з 01.01.2008 р. 50 відсотками; з 01.01.2009 р. 75 відсотками; з 01.01.2010 р. 100 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сімї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців.

На звернення позивачки до УПСЗН з вимогою перерахувати та підвищити їй допомогу по догляду за дитиною, ОСОБА_1 отримала відповідь від 19.12.2008 р. № К-62 (а.с.17-19) якою повідомлялася про можливість отримання допомоги відповідно до п.3 розділу VІІІ Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми»при умові надання довідок про доходи всіх членів сімї.

Таким чином, позивачка не була позбавлена права на перерахунок та на отримання допомоги по догляду за дитиною виходячи із розміру, що дорівнює різниці між визначеними законом відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сімї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців. Проте, як вбачається з матеріалів справи, позивачка зазначеним правом не скористалася, відповідних довідок до УПСЗ не надавала, відповідно й не має підстав для визнання протиправними дій відповідача щодо не нарахування і не виплати допомоги з урахуванням прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені обставини та положення законодавчих актів, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги позивачки та скасування постанови суду першої інстанції.

Керуючись п.1 ст.198, ст. 200, ст.205, ст.206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 травня 2009 року залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в порядку і строки, передбачені статтею 212 КАС України

Повний текст ухвали виготовлено 24 листопада 2010 року

Головуючий: С.В. Сафронова

Суддя: В.Ю. Поплавський

Суддя: С.А. Уханенко