Справа № 18061/09
Суддя: Поплавський В.Ю.
Дата ухвалення: 2010-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" лютого 2010 р. справа № 2а-106/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Поплавського В.Ю.

суддів: Сафронової С.В. Уханенка С.А.

при секретарі судового засідання: Литовченко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Інгулецької районної в м. Кривому Розі ради на постанову Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 травня 2009 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Інгулецької районної в м. Кривому Розі ради про визнання дій неправомірними та стягнення коштів на оздоровлення, -

В С Т А Н О В И Л А :

В березні 2009 року позивач звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Інгулецької районної в м. Кривому Розі ради та просив визнати протиправними дії відповідача щодо відмови виплатити одноразову допомогу на оздоровлення за 2009 рік в розмірі передбаченому ст. 48 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»(надалі по тексту Закону №796), стягнути з відповідача недоплачену суму щорічної одноразової допомоги на оздоровлення за 2009 рік у розмірі 2330,00 грн.

Постановою Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 травня 2009 року, позовні вимоги задоволено: визнано протиправними дії відповідача стосовно відмови позивачу у виплаті одноразової допомоги на оздоровлення за 2009 рік, передбаченої ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; стягнуто з відповідача недоплачену суму щорічної одноразової допомоги на оздоровлення за 2009 рік, передбачену ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»у розмірі 2330,00 грн.

Не погодившись з постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду, оскільки вона винесена з порушенням норм матеріального права та ухвалити нове рішення по справі, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційних скарг і заявлених позовних вимог, а також правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач має статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС І категорії та являється інвалідом ІІІ групи і відповідно до ст. 48 Закону №796 має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат.

Частиною 7 ст. 48 вищевказаного Закону встановлено, що розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати. Відповідно до ст. 48 Закону №796 учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС мають право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення, яка виплачується в таких розмірах: інвалідам I і II групи - п'ять мінімальних заробітних плат; інвалідам III групи, дітям-інвалідам - чотири мінімальні заробітні плати; учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії - п'ять мінімальних заробітних плат; учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 3 категорії - три мінімальні заробітні плати.

Згідно довідки відповідача щорічна допомога на оздоровлення за 2009 рік була виплачена позивачу в січні 2009 року в розмірі 90 грн. При виплаті щорічної допомоги на оздоровлення відповідач керувався постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року №562 "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Пунктом 28 розділу ІІ Закону України від 28.12.2007, № 107-VI "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", частину 4 ст. 48 Закону №796 було викладено в такій редакції: "одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України".

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008 вказаний пункт Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" визнано неконституційним, тобто ст. 48 Закону №796 з 22.05.2008 року знов почала діяти в попередній редакції.

Статтею 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік»надано право Кабінету Міністрів України у 2009 році встановлювати розмір соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними програмами.

Відповідно до ст. 71 Закону №796 дія положень цього Закону не може призупинятися іншими законами, крім законів про внесення змін до цього Закону.

Конституційний суд України в своєму рішенні від 9 липня 2007 року №6-рп/2007 зазначав, що закон про Держбюджет не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов'язків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України. Також Конституційний Суд України в рішенні від 22.05.2008 №10-рп/2008 дійшов висновку, що законом про Держбюджет не можна вносити зміни до інших законів, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, оскільки з об'єктивних причин це створює протиріччя у законодавстві, і як наслідок - скасування та обмеження прав і свобод людини і громадянина. У разі необхідності зупинення дії законів, внесення до них змін і доповнень, визнання їх нечинними мають використовуватися окремі закони.

В 2009 році змін та доповнень до ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" не вносилось та не приймалося. Тому ст. 48 Закону №796 діє в редакції, яка була до внесення відповідних змін Законом України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", та передбачає виплату щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі кратному мінімальній заробітній платі.

Таким чином, відповідач повинен був діяти у відповідності до вимог Закону №796 і у 2009 році сплатити позивачу належну до виплати щорічну допомогу на оздоровлення за 2009 рік у відповідності до ст. 48 зазначеного Закону, а не в розмірах, передбачених Постановою КМУ від 12 липня 2005 року №562.

Розмір мінімальної заробітної плати на час виплати допомоги на оздоровлення в 2009 році, а саме станом на 23.01.2009р. у відповідності до ст. 55 Закону України "Про Державний бюджет України на 2009 рік" від 26.12.2008 № 835-VI складав 605 грн.

Таким чином, сума недоплаченої щорічної допомоги на оздоровлення за 2009 рік, з урахуванням проведених виплат, становить: 605 грн. х 4 90 грн. = 2330 грн.;

Частиною 5 ст. 48 Закону №796 встановлено, що щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам за місцем їх проживання органами соціального захисту громадян.

Крім того, згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 20.09.2005 р. № 936 "Порядок використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначено, що виплата таких компенсацій та допомог провадиться управліннями праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадян та центрами по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат (п. 4 Порядку). Таким чином, доводи апелянта щодо неналежного відповідача є безпідставними

Доводи відповідача про відсутність кошторисних призначень для реалізації ч. 4 ст. 48 Закону №796 не можуть бути підставою для невиконання вимог зазначеного Закону. Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував в своїх рішеннях, що держава не може посилатися на відсутність коштів як на підставу невиконання нею взятих на себе зобов'язань.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції вірно були застосовані норми матеріального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції і не можуть бути підставою для скасування постанови суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне змінити абзац третій резолютивної частини, оскільки згідно норм КАС України відновлення порушених прав позивача по справам даної категорії визначено як зобовязання вчинити певні дії, а не стягнення. Тому необхідно зобовязати відповідача нарахувати та виплатити відповідну суму, бо ці обовязки покладені саме на відповідача.

Колегія суддів вважає, що з огляду на положення ст. 94 КАС України та ст. 6 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито»постанова суду першої інстанції в частині стягнення судового збору з місцевого бюджету Інгулецької районної у місті ОСОБА_2 ради на користь держави підлягає скасуванню.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 201 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Інгулецької районної в м. Кривому Розі ради залишити без задоволення.

Змінити абзац третій резолютивної частини постанови Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 травня 2009 року виклавши його в наступній редакції: «Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Інгулецької районної в м. Кривому Розі ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену суму щорічної одноразової допомоги на оздоровлення за 2009 рік, передбачену ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»у розмірі 2330 (дві тисячі триста тридцять) грн.

Скасувати постанову Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 травня 2009 року в частині стягнення судового збору у розмірі 3 (три) грн.. 40 коп. з місцевого бюджету Інгулецької районної у місті ОСОБА_2 ради на користь держави.

В іншій частині постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з дня виготовлення її тексту у повному обсязі.

Повний текст виготовлено 9 червня 2010 року.

Головуючий: В.Ю. Поплавський

Судді: С.А. Уханенко

ОСОБА_3