Справа № 813/1567/15
Суддя: Сидор Наталія Теодозіївна
Дата ухвалення: 2015-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2015 року № 813/1567/15

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Сидор Н.Т.,

за участю секретаря судового засідання Жовковської Ю.В.,

представника позивача Пенюка А.Є.,

представник відповідача не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Самборі та Самбірському районі Львівської області до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області про визнання протиправними дій та скасування постанови про заміну сторони виконавчого провадження,

в с т а н о в и в:

Управління Пенсійного фонду України в м. Самборі та Самбірському районі Львівської області звернулось до суду з позовом до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області, в котрому просить суд:

- визнати протиправними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області Павлишина Т.І. при винесенні постанови про заміну сторони виконавчого провадження від 12.03.2015 року ВП № 45726823.

- визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області Павлишина Т.І. про заміну сторони виконавчого провадження від 12.03.2015 року ВП № 45726823.

Позовні вимоги мотивовані тим, що, на думку позивача, оскаржувана постанова про заміну сторони виконавчого провадження є протиправною з тих підстав, що виконавче провадження здійснюється не за місцем знаходження боржника, а також підкреслює, що оскаржувана постанова не затверджена начальником відділу. З наведених причин просить суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення судової кореспонденції, наявного в матеріалах справи.

За таких обставин суд на підставі ч. 4 ст. 128 КАС України ухвалив розглянути справу у відсутності представника відповідача на підставі наявних у справі доказів.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 02.04.2012 року у справі № 2а-3056/11/1370, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду 23.10.2014 року з Управління Пенсійного фонду України в м. Самборі Львівської області (Львівська область, м. Самбір, вул. Козацька, 6, ) стягнуто на користь Самбірського міськрайонного центру зайнятості кошти в сумі 6 626,34 грн.

05.12.2014 року на підставі виданого 14.11.2014 року Львівським окружним адміністративним судом виконавчого листа № 2а-3056/11/1370 про стягнення з управління Пенсійного фонду України в м. Самборі Львівської області на користь Самбірського міськрайонного центру зайнятості коштів в сумі 6 626,34 грн, відкрито виконавче провадження №45726823.

24.02.2015 року Головне управління юстиції у Львівській області звернулося до суду з поданням про заміну сторони виконавчого провадження у справі № 2а-3056/11/1370, оскільки виконавчий документ неможливо виконати у зв'язку із зазначенням у ньому неіснуючого боржника, а саме Головне управління юстиції у Львівській області просило суд замінити сторону у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа № 2а-3056/11/1370, а саме: боржника з Управління Пенсійного фонду України в м. Самборі Львівської області на Управління Пенсійного фонду України в м. Самборі та Самбірському районі Львівської області.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 04.03.2015 року подання Головного управління юстиції у Львівській області задоволено частково, а саме суд ухвалив замінити боржника виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 2а-3056/11/1370 від 14.11.2014 року з Управління Пенсійного фонду України в м. Самборі Львівської області на Управління Пенсійного фонду України в м. Самборі та Самбірському районі Львівської області.

На виконання ухвали Львівського окружного адміністративного суду від 04.03.2015 року про заміну сторони виконавчого провадження державним виконавцем старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області Павлишином Т.І. 12.03.2014 року постановою №45726823 проведено заміну сторони виконавчого провадження.

Позивач не погодившись з правомірністю постанови про заміну сторони виконавчого провадження звернувся з позовом до суду про скасування такої постанови та визнання дій відповідача по заміні сторони виконавчого провадження протиправними.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV (далі - Закон № 606-XIV), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов'язкові тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до ч. 3 ст. 186 КАС України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з проставленої відмітки на супровідному листі про надіслання Львівським окружним адміністративним судом ухвали суду від 04.03.2015 року про заміну сторони виконавчого провадження, то таку ухвалу з відміткою суду про те, що ухвала не набрала законної сили, відповідач отримав 10.03.2015 року та 12.03.2015 року виніс спірну постанову №45726823 про заміну сторони виконавчого провадження.

Витребуваними та долученими до адміністративної справи копіями матеріалів виконавчого провадження №45726823 не стверджується, що оскаржувана постанова прийнята на підставі ухвали суду про заміну сторони виконавчого провадження, котра набрала законної сили.

Тобто, суд прийшов висновку, що відповідачем при винесенні оскаржуваної постанови не враховано право позивача на апеляційне оскарження ухвали від 04.03.2015 року про заміну виконавчого сторони виконавчого провадження, оскільки у відповідності з ст. 254 КАС України, постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

А за таких обставин, так як підставою прийняття спірної постанови слугувала отримана відповідачем ухвала суду про заміну сторони виконавчого провадження, котра не набрала законної сили, суд вважає, що дії державного виконавця по її винесенню слід визнати протиправними, а постанову про заміну сторони виконавчого провадження в такому випадку належить скасувати.

Щодо твердження позивача, що постанова про заміну сторони виконавчого провадження не затверджена начальником відділу, то судом такі не беруться до уваги, оскільки в справі, що розглядається мав місце факт заміни сторони виконавчого провадження у зв'язку з правонаступництвом, а не зміна найменування сторони виконавчого провадження.

Так, відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, власне ім'я чи по батькові (для фізичної особи), державний виконавець за наявності підтверджуючих документів своєю постановою, яка затверджується начальником відділу, змінює назву сторони виконавчого провадження.

Зайнята позиція суду підтверджується, тим що згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 27.07.2011 року № 803 "Про утворення територіальних органів Пенсійного фонду України" та постанови Правління Пенсійного фонду України від 01.08.2011 року № 21-2 "Про заходи щодо припинення діяльності деяких управлінь Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах", наказу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 05.08.2011 року № 67 "Про заходи щодо припинення діяльності деяких управлінь Пенсійного фонду України в районах та містах Львівської області", з 27.07.2011 року управління Пенсійного фонду України в м. Самборі та Самбірському районі Львівської області є правонаступником всіх прав та обов'язків управління Пенсійного фонду України в м. Самборі Львівської області.

А відтак, оскаржувану постанову, на глибоке переконання суду, начальник відділу державної виконавчої служби не повинен був затверджувати.

Стосовно твердженя позивача про те, що виконавче провадження здійснюється не за місцем знаходження позивача/боржника, а відтак у зв'язку з чим, на думку позивача, оскаржувана постанова є протиправною, то таке також не заслуговує уваги суду з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 20 Закону № 606-XIV виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. У разі якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.

Як вбачається із заяви стягувача Самбірського міськрайонного центру зайнятості від 24.11.2014 року №3102/07, то стягувач самостійно реалізував своє право щодо вибору місця виконання рішення та вибрав орган державної виконавчої служби, - а саме відповідача.

Окрім цього, відповідно до ч. 2 ст. 21 Закону № 606-XIV на відділ примусового виконання рішень управлінь державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головного управління юстиції в області, містах Києві та Севастополі покладається виконання рішень, за якими боржниками є територіальні підрозділи центральних органів виконавчої влади, місцеві суди, міські, районні або селищні ради чи районні державні адміністрації та їх структурні підрозділи, місцеві прокуратури, інші територіальні підрозділи органів державної влади та їх посадові особи.

Дане спірне ж виконавче провадження являється таким, що саме і підпадає під ознаки норми ч. 2 ст. 21 Закону № 606-XIV.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади і їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положення ст. 9 КАС України передбачає, що суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному та об'єктивному дослідженні.

Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Щодо судових витрат, то такі у справі відсутні і у відповідності до ст. 94 КАС України зі сторін не стягуються.

Керуючись ст. ст. 4, 7-11, 14, 69-72, 86, 87, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області Павлишина Т.І. при винесенні постанови про заміну сторони виконавчого провадження від 12.03.2015 року ВП № 45726823.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області Павлишина Т.І. про заміну сторони виконавчого провадження від 12.03.2015 року ВП № 45726823.

Судові витрати стягненню зі сторін не підлягають.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст постанови складено та підписано 03.06.2015 року.

Суддя Сидор Н.Т.