Справа № 804/375/14
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2015-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2015 року м. Київ К/800/40051/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т.
Розваляєвої Т.С.
Маслія В.І.

провівши попередній розгляд адміністративної справи за касаційною скаргою Дніпропетровської митниці на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12.06.2014р. у справі № 804/375/14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Профіль України" до Дніпропетровської митниці про скасування рішень, -

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім Профіль України» звернулось з позовом в якому, з урахуванням уточнень, просило:

- визнати протиправною та скасувати картку відмови у митному оформленні товарів №110100000/2013/00521/1 від 19 вересня 2013 року Дніпропетровської митниці;

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів 110100000/2013/200427/1 від 19 вересня 2013 року Дніпропетровської митниці.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на протиправність дій митниці щодо самостійного визначення митної вартості та необґрунтованим витребуванням у позивача додаткових документів щодо підтвердження митної вартості товару.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.02.2014р. в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12.06.2014р. постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.02.2014р. скасовано. Прийнято нове рішення, яким позовні вимоги задоволено. Визнано протиправними та скасовано рішення Дніпропетровської митниці про коригування митної вартості товарів №110100000/2013/200427/1 від 19 вересня 2013р. та картку відмови у митному оформленні товарів №110100000/2013/00521/1 від 19 вересня 2013 року.

На постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12.06.2014р. надійшла касаційна скарга Дніпропетровської митниці, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, ставиться питання про її скасування та залишення в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що на виконання контракту купівлі-продажу №YF0806-10 від 08.06.2010 року, ТОВ «Торговий дім Профіль України» отримало від фірми «HANGZHOU YONZHAN TRADING Co., LTD» (КНР) товар наступної номенклатури: оцинкована сталь методом гарячого цинкування в рулонах.

З метою митного оформлення товарів Товариство подало до Дніпропетровської митниці митну декларацію № 110100000/2013/229354 разом з документами: - картка обліку особи, яка здійснює операції з товарами від 03.12.2012 року №110/2012/0001937; - залізнична накладна для внутрішнього сполучення; - коносамент; - банківські платіжні документи; - прейскурант цін (прайс-лист виробника) від 20.06.2013 року; - виписки з бухгалтерської документації; - розрахунок ціни (калькуляція); - рахунок-фактура (інвойс); - пакувальний лист від 08.06.2013 року; - доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) від 05.06.2013 року №99; - зовнішньоекономічний договір (контракт) від 08.06.2010 № YF0806-10; - сертифікат про походження товару № ССРІТ125637553 від 20.06.2013 року; - сертифікат якості № 110705С від 18.06.2013 року; - єдиний уніфікований документ на розміщення та тимчасове зберігання товарів № 110100000/0665 від 17.09.2013 року; - копія митної декларації країни відправлення № 18805216 від 01.07.2013року.

Визначення позивачем митної вартості в митній декларації відбулось за основним методом - за ціною договору (контракту).

Під час здійснення перевірки декларації з доданими до неї документами Митницею було встановлено розбіжності, а саме: 1) в інвойсі TR110705A від 20.06.2013 року, пакувальному листі до нього, сертифікаті якості № 110705А від 20.06.2013 року та сертифікаті про походження №ССРІТ125637553 від 20.06.2013 року зазначено інше підприємство - отримувач; 2) в платіжному дорученні №288 від 07.06.2013 року та Swift №1602 від 07.06.2013 року вказано іншій інвойс (№TR110705 від 05.06.2013 року); 3) згідно із п.3 ст.337 МК України проведений контроль співставлення-автоматизоване порівняння даних, які містяться в електронних копіях ВМД. Наявна у митного органу інформація щодо митної вартості подібних товарів призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості. Так, рівень заявленої декларантом митної вартості становить 0,751 дол.США за кг., а рівень митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, оформлених за ВМД №101060000/2013/15518 від 04.09.2013р., що визнана митним органом та розрахована декларантом за ціною угоди, становить 0,85дол.США за кг.

З огляду на встановлені розбіжності, Митниця запропонувала декларанту надати додаткові документи, а саме виписку з бухгалтерської документації; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Товариством не надані документи, запитувані митницею, з тих підстав, що декларантом надано документи, вичерпний перелік яких визначено ст. 53 МК України.

З огляду на не надання декларантом витребуваних документів, які б підтверджували заявлену митну вартість товару, митним органом прийнято рішення про коригування заявленої декларантом митної вартості товару № 101060000/2013/15518 від 04.09.2013 року, відповідно до якого митну вартість скориговано до 0,85 доларів США/кг на підставі наявних у митниці відомостей із застосуванням другорядного резервного методу.

У зв'язку з прийняттям митницею рішення про визначення митної вартості товару, за вантажною митною декларацією було відмовлено в митному оформленні та видано картку відмови № 110100000/2013/00521 від 19.09.2013 року.

Не погодившись з вищевказаними рішенням та карткою відмови позивач і звернувся з даним позовом до суду.

Отже, предметом даного спору є правомірність визначення митної вартості товару.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що Митницею дотримано вимог митного законодавства при визначенні митної вартості вказаного товару, а прийняті Митницею рішенні є законними та обґрунтованими.

Натомість скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позовні вимоги суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що подані позивачем документи для митного оформлення товару дають змогу встановити митну вартість товару, а митним органом не надано належного обґрунтування причин їх неврахування для встановлення митної вартості товару.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду апеляційної інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України від 13.03.2012р. (далі - МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 54 Митного кодексу України митний орган під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів зобов'язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 53 МК України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно із ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Аналіз даної норми дає змогу виокремити наступні обставини, за наявності яких митний орган має право зобов'язати декларанта подати додаткові документи для підтвердження митної вартості: 1) наявність розбіжностей між окремими документами; 2) наявність ознак підробки певних документів; 3) відсутність достатніх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Висновок митного органу щодо наявності даних обставин повинен бути обґрунтованими та підтверджений відповідними доказами. Так, встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Згідно з ч.1 ст.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Статтею 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

Як вірно встановлено судами, фактично підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості стали висновки Митниці про те, що подані позивачем до митного оформлення документи містять розбіжності, а також не надання на вимогу Митниці додаткових документів.

Як вбачається з повідомлення, Митницею встановлено розбіжності, які полягають у тому, що по-перше: в інвойсі TR110705A від 20.06.2013 року, пакувальному листі до нього, сертифікаті якості № 110705А від 20.06.2013 року та сертифікаті про походження №ССРІТ125637553 від 20.06.2013 року зазначено інше підприємство - отримувач. По-друге, в платіжному дорученні №288 від 07.06.2013 року та Swift №1602 від 07.06.2013 року вказано іншій інвойс (№TR110705 від 05.06.2013 року). Позиція Митниці щодо наявності розбіжностей в частині визначення підприємства-отримувача, полягає у тому, що в інвойсі, пакувальному листі до нього, сертифікаті якості вказано покупця підприємство «Profil Ukrainy» («Профіль України»), в той час як декларантом товару зазначено ТОВ «Торговий Дім профіль України» («Torgovij Dom Profil' Ukrainy» Ltd»).

Однак, відсутність в назві підприємства слів «Торговий Дім» не позбавляло можливості Митницю встановити правильну назву підприємства-отримувача, оскільки у зазначеному Митницею інвойсі, на підставі якого оформлено пакувальний лист, видано сертифікат, зазначено номер зовнішньоекономічного контракту, дату його укладення. У свою чергу, зовнішньоекономічним контрактом визначено сторони угоди, у тому числі покупця - ТОВ «Торговий Дім профіль України» («Torgovij Dom Profil' Ukrainy» Ltd»).

Отже, встановлені Митницею обставини не можливо визнати розбіжностями у поданих документах, що б могло свідчити про неправильність визначення декларантом митної вартості товарів та бути підставою для витребування додаткових документів з метою підтвердження числових значень складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни.

Колегія суддів погоджується також з судом апеляційної інстанції щодо необґрунтованості посилання Митниці на те, що в платіжному дорученні №288 від 07.06.2013 року та Swift №1602 від 07.06.2013 року вказано іншій інвойс (№TR110705 від 05.06.2013 року), ніж інвойс, на підставі якого здійснена оплата (№ TR110705 А від 20.06.2013 року).

Так, встановлені обставини справи свідчать про те, що поставлений товар оплачено позивачем на підставі інвойсу №TR110705 А від 20.06.2013 року. Вартість товару, згідно з вказаним інвойсом визначена у сумі 76398,95дол.США, яка і відображена позивачем у митній декларації. Під час виконання контракту позивачем, платіжним дорученням №288 від 07.06.2013р., здійснено передоплату у розмірі двох відсотків вартості товару - 4558,50 дол.США. Передоплату здійснено на підставі інвойсу №TR110705 від 05.06.2013 року, який відповідно і зазначений у платіжному дорученні №288. Платіжним дорученням в іноземній валюті №383 від 03.09.2013р. позивачем було здійснено доплату за вказаною поставкою 71840,45дол.США (в платіжному дорученні зазначений номер інвойсу - №TR110705 А від 20.06.2013 року). Таким чином, загальна сума оплати становить 76398,95дол.США (4558,50 дол.США + 71840,45дол.США), яка і відображена у Митній декларації. Про вказані обставини Митницю було повідомлено декларантом листом від 19.09.2013р..

За таких обставин, висновки Митниці щодо наявності розбіжностей в поданих документах, а саме в платіжному дорученні №288 від 07.06.2013 року та Swift №1602 від 07.06.2013 року вказано іншій інвойс (№TR110705 від 05.06.2013 року), є необґрунтованими.

Отже, відповідач не надав доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

При цьому, сам факт наявності у митного органу інформації про вартість раніше розмитнених товарів, не може бути підставою для відмови у визнанні визначеної декларантом митної вартості, оскільки це не передбачено ст. 54 МК України.

Таким чином, на думку судів, у відповідача були в наявності всі документи, які давали можливість встановити дійсну митну вартість товару за ціною договору.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку, що відповідачем не доведено наявності обґрунтованого сумніву щодо заявленої митної вартості товару та необхідності надання декларантом додаткових документів, а також необґрунтована неможливість застосування методу визначення митної вартості товару за ціною договору.

Щодо посилання скаржника на відомості спеціалізованої бази даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України щодо іншої вартості подібних товарів, то, як правильно зазначили суди, самі по собі відомості згаданої системи не є достатньою підставою для коригування заявленої декларантом митної вартості, за умови відсутності сумнівів у достовірності наданих декларантом документів та їх повноти.

За таких обставин судова колегія дійшла висновку, що судом апеляційної інстанції повно і правильно встановлені фактичні обставини справи, характер правовідносин сторін і вірно застосовано до них норми матеріального права.

Згідно із ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Дніпропетровської митниці відхилити, а постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12.06.2014р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута в порядку ст.ст. 235-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: