Справа № 2408/10
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2010-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" липня 2010 р. справа № 2а-1113/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Чепурнова Д.В.

суддів: Нагорної Л.М. Суховарова А.В.

при секретарі судового засідання: Овчинніковій Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська

на постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 листопада 2009 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська про визнання дій протиправними та зобовязання здійснити перерахунок пенсії, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся з вищевказаним позовом до суду, в якому, просив визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська, щодо перерахунку пенсії (основної та додаткової) з січня 2006 року в розмірах менших ніж передбачено ст. 50, ч. 4 ст. 54, ч. 3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зобовязати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії (основної та додаткової) відповідно до ст. 50, ч. 4 ст. 54, ч. 3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»у сумі 355806 грн. 33 коп. за період з січня 2006 року по грудень 2008 року та зобовязати відповідача виплачувати державну та додаткову пенсію з січня 2009 року в подальшому. Позовні вимоги обґрунтовував тим, що він є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС 1 категорії, інвалідом 3-ї групи. Саме в порядку ст. 50 та ч.4 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»йому була призначена пенсія. Однак призначена і виплачена вона відповідачем у розмірі, значно меншому, ніж це передбачено вказаним Законом, а саме: менше 6 мінімальних пенсій за віком та менше 50 % мінімальної пенсії за віком.

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 листопада 2009 року позовні вимоги було задоволено частково. Визнано відмову Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська від 15 травня 2009 року щодо здійснення перерахунку пенсії позивачу відповідно до вимог ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»за період з 01 січня 2006 року по 31 грудня 2008 року неправомірною. Зобовязано Управління Пенсійного фонду України Жовтневому районі м. Дніпропетровська здійснити перерахунок пенсії позивачу відповідно до вимог ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»за період з 01.01.2006 року по 31.12.2008 року.

В апеляційній скарзі Управління Пенсійного фонду України в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області просить постанову суду в частині задоволених вимог скасувати, та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Посилається на те, що розмір мінімальної пенсії за віком, який застосовувався ними для перерахунку пенсії становить 19,91 грн., що відповідає постанові Кабінету Міністрів України №1 від 03.01.2002 року.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник апелянта підтримала апеляційну скаргу із зазначених в ній підстав. Позивач та представник позивача просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити постанову суду першої інстанції без змін.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Посвідченням від 06.06.12005 року підтверджено, що позивач є постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії (а.с.7). Відповідно до довідки МСЕК останньому встановлена ІІІ група інвалідності з 23.03.2005 р. Інвалідність повязана з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС (а.с.8, 11).

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно з частиною четвертою статті 54 Закону № 796-ХІІ в усіх випадках розмір пенсій для інвалідів IIІ групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 6 мінімальних пенсій за віком. Статтею 50 названого Закону визначено, що особам віднесеним до категорії першої призначається щомісячна додаткова пенсія: для інвалідів третьої групи у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком.

Право позивача на отримання пенсії у розмірі не менше 6 мінімальних пенсій за віком та щомісячної додаткової пенсії за шкоду завдану здоровю не залежить від наявності чи відсутності грошових коштів та належного фінансування, як на тому наполягав відповідач, таке право надане державою і закріплено Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Оскільки таке право декларовано державою, то відповідно держава, через створені нею органи, в даному випадку пенсійні органи, і несе обовязок по своєчасній та повній виплаті пенсії саме у розмірах, які нею ж визначені та закріплені в Законі.

Крім цього, і практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»є джерелом права, свідчить про те, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх обовязків ( справа «Кечко проти України», рішення від 08.11.2005р.).

Наявність права у позивача щодо отримання пенсії у розмірах, які визначені Законом України № 796-ХІІ є визначальною для вирішення вказаного спору, крім того, це право гарантується Конституцією України (ч.2 ст.46 Конституції України).

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що при визначенні розміру пенсії позивачеві застосуванню підлягають статті 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»,а не постанови Кабінету Міністрів України, які істотно звужують обсяг встановлених законом прав.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання відповідача на частину п'яту статті 54 Закону № 796-ХІІ, якою передбачено, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України, оскільки надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених цим же Законом. Тобто, Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього Закону, в тому числі й інших законів, якими встановлено розміри мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ст. 54 Закону № 796-ХІІ при визначенні розміру пенсії за основу її нарахування береться мінімальна пенсія за віком.

Чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Тому колегія суддів не приймає до уваги доводи відповідача про те, що частиною третьою статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»встановлено, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання пенсії, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено статтями 50, 54 Закону № 796-ХІІ.

Відповідно до частини третьої статті 67 Закону № 796-ХІІ, яка набрала чинності 31 жовтня 2006 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорій, та розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Аналіз зазначеної норми, яка є імперативною, свідчить, що підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму, і цей перерахунок здійснюється з дня встановлення цього мінімуму.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»мінімальний розмір пенсій за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Таким чином, новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму.

Таким чином, вірно встановивши фактичні обставини справи, та вірно визначивши матеріальний закон, яким регулюються спірні правовідносини, суд першої інстанції допустив помилку в визначенні періоду, за який позивачу слід проводити перерахунок пенсії у 2008 році у розмірі, передбаченому ст. 50 та ч.4 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Судом першої інстанції не враховано, що Законом № 107-VI від 28.12.2007 «Про державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України»у статті 50 та 54 спеціального Закону були внесені зміни, які визнані неконституційними відповідно до рішення Конституційного суду України № 10-рп від 22.05.2008 року. В п.4 резолютивної частини рішення зазначено, що положення Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України «втрачають чинність лише з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення», тобто, лише з 22 травня 2008 року.

Отже, дії відповідача по нарахуванню позивачу пенсії за період з 01 січня по 22 травня 2008 року у розмірах, які встановлені Законом № 107-VI від 28.12.2007 «Про державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України»є правомірними і у задоволенні позовних вимог позивачу за вказаний період слід відмовити.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, ст.ст. 202, 205, 207 КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська - задовольнити частково.

Постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 листопада 2009 року в частині зобовязання Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»за період з 01.01.2008 року по 22.05.2008 року скасувати і в задоволенні позовних вимог в цій частині відмовити.

В решті постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 листопада 2009 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання чинності.

В повному обсязі постанова складена 12 липня 2010 року.

Головуючий: Д.В.Чепурнов

Судді: Л.М.Нагорна

ОСОБА_2