Справа № 2-а-2208/11
Суддя: Сіра Г. І.
Дата ухвалення: 2011-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-2208/11
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

"25" березня 2011 р.

Кролевецький районний суд Сумської області

в особі судді - Сірої Г.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Кролевці справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу Державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України у Чернігвській області, інспектора ДПС взводу супроводження ВДАІ в Чернігівській області прапорщика міліції ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом мотивуючи свої вимоги тим, що постановою серії СВ №167301 від 06.03.2011 року винесеною інспектором ДПС взводу супроводження ВДАІ в Чернігівській області прапорщиком міліції ОСОБА_2 його притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 260 грн. за ч.1 ст.122 КУпАП за те, що він 06 березня 2011 року о 10 годині 30 хвилин на автодорозі Кіпті-Бачівськ, керуючи автомобілем марки «Форд», державний номер НОМЕР_1, в населеному пункті с.Бобрик рухався зі швидкістю 91 км/год., перевищивши встановлену швидкість більш як на 20 км/год., чим порушив п.12.4 ПДР. Швидкість вимірювалася приладом «Родіс» № 2353.

Він вважає, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП є незаконною, свою позицію обгрунтовує наступним чином.

06 березня 2011 року о 10 годині 30 хв. в населеному пункті с.Бобрик на автодорозі Кіпті-Бачівськ він керував автомобілем марки «Форд», державний номер НОМЕР_1, дотримуючись встановленого швидкісного режиму на даній ділянці автодороги, та був зупинений інспектором ДПС взводу супроводження ВДАІ в Чернігівській області прапорщиком міліції ОСОБА_2 Після перевірки документів інспектор повідомив йому, що причиною зупинки його автомобіля стало перевищення швидкості та пояснив, що швидкість руху його автомобіля, яка зафіксована приладом «Родіс», становила 91 км/год. Але він піддав сумніву покази даного приладу, оскільки він рухався в районі населеного пункту с.Бобрик в межах дозволеної швидкості у потоці 3-4 автомобілів. Яким чином інспектор встановив швидкість саме його автомобіля, йому не відомо, так як прилад не має функції фото- та відео- фіксації, а лише фіксує швидкість руху транспортного засобу. Співробітник ДАІ під час вимірювання тримав пристрій у руці, що робить можливим рух назустріч автомобілю, швидкість якого вимірюється, внаслідок чого відносна швидкість, зафіксована приладом, збільшується.

У відповідності до ст.ст.10-15 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», на вимірювання у сфері, у якій їх результати можуть бути використані у якості доказу по справі, розповсюджується державний метрологічний нагляд. За таких умов кожен засіб вимірювальної техніки має бути укомплектований документами на допуск даного типу засобів вимірювальної техніки для використання в Україні та про повірку даного примірника засобу вимірювальної техніки. Таких документів йому співробітником ДАІ надано не було. Таким чином заміри було проведено із недотриманням вимог ст.ст.1, 2, 4, 9, 15, 17-20, 29-31 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» від 11.02.1998 року №113/98-ВР, що виключає їх подальше використання в якості доказів у справі про адміністративне правопорушення.

Розміри похибок вимірювань співробітник ДАІ йому не повідомив, що у відповідності до вимог зазначеного закону, перешкоджає використанню результатів вимірювань.

Він був незгоден з швидкістю, про яку повідомив йому інспектор Зеляк С.В., про що і зазначив у адміністративному протоколі, але на його заперечення інспектор не відреагував. Він вважає, що дані швидкості руху, які зафіксовані приладом «Родіс», не можуть вважатися доказами скоєння правопорушення саме ним, оскільки неможливо встановити автентичності належності показань даної швидкості руху саме його автомобілю. Він також просив інспектора знайти свідків скоєння ним правопорушення та вказати їх у протоколі, але інспектор цього не зробив, його пасажира ОСОБА_3, яка сиділа на передньому сидінні автомобіля, як свідка, інспектор також відмовився зазначати, тому, що, на думку інспектора, цей пасажир може свідчити лише на користь його, як водія.

Відповідно до Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом МВС України №185 від 22 лютого 2001 р., зокрема п. 2.6 Інструкції, яким встановлено, що у випадках, передбачених КУпАП, до протоколу вносяться прізвища, імена та по батькові двох свідків правовопорушення, адреси їх місця проживання, а також ставляться підписи свідків; відповідно до п. 2.7 вказаної Інстукції, згідно з яким, до протоколу долучаються матеріали, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення (рапорти посадових осіб, заяви, пояснення свідків правопорушення, фото-, відеоматеріали). Отже єдиним доказом є складений 06 березня 2011 року протокол, в якому міститься його заперечення щодо допущеного правопорушення.

З урахуванням зазначеного, він просить скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії СВ №167301 від 06.03.2011 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП, а справу закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Позивач в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву, в якій просить проводити розгляд справи у його відсутності.

Відповідачі, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявились, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи без їх участі не надали. Причин неявки суду не повідомили. Письмових заперечень чи заяви про визнання позову також не надали.

За таких обставин відповідно до ч.4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача субєкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність водіїв за порушення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху.

Пунктом 12.4 ПДР передбачено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год.

По справі встановлено, що на підставі протоколу серії СВ1 №091988 про адміністративне правопорушення від 06 березня 2011 року, складеного інспектором ДПС взводу супроводження ВДАІ в Чернігівській області прапорщиком міліції ОСОБА_2 (а.с.12) було винесено постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 260 грн. (а.с. 13).

Зі змісту зазначеної постанови вбачається, що ОСОБА_1 06 березня 2011 року о 10 год. 30 хв. на а/д Кіпті-Бачівськ в с.Бобрик, керуючи автомобілем марки «Форд», д/н НОМЕР_1, перевищив встановлену швидкість руху більш ніж на 20 км/год. При обмеженні 60 км/год. рухався зі швидкістю 91 км/год. Швидкість вимірювалася приладом «Родіс» № 2353. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив п.12.4 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

При складанні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 був незгоден з предявленим йому інспектором звинуваченням в перевищенні швидкості, що намагався пояснити інспектору та записав у протоколі. Однак інспектор ДПС ніяк не спростував його пояснення, не надав оцінку йому як доказу, незважаючи на те, що згідно ст.251 КУпАП пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є доказом у справі. Крім того, при складанні протоколу свідки не залучались, хоча в салоні його автомобіля був пасажир, технічні прилади, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису інспектором не застосовувались.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, як передбачено ст. 245 КУпАП.

При винесенні постанови посадова особа згідно ст. 252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом МВС України №185 від 22 лютого 2001 р., зокрема п. 2.6 Інструкції, яким встановлено, що у випадках, передбачених КУпАП, до протоколу вносяться прізвища, імена та по батькові двох свідків правовопорушення, адреси їх місця проживання, а також ставляться підписи свідків; відповідно до п. 2.7 вказаної Інстукції, згідно з яким, до протоколу долучаються матеріали, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення (рапорти посадових осіб, заяви, пояснення свідків правопорушення, фото-, відеоматеріали).

Як вбачається з матеріалів справи, єдиним доказом по справі є складений 06 березня 2011 року протокол, в якому міститься заперечення позивача щодо допущеного ним порушення вимог п.12.4 ПДР.

У винесеній інспектором Зеляком С.В. постанові не взяті до уваги заперечення ОСОБА_1, його пояснення щодо незгоди з протоколом, тобто нічим не спростовані пояснення ОСОБА_1, не дана оцінка доказів, що суперечить положенням ст.ст.245, 252 КУпАП.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Стаття 69 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

В свою чергу відповідачі жодних доказів порушення ОСОБА_1 вищезазначених вимог Правил дорожнього руху України не надали.

Згідно ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги.

Статтею 71 КАС України передбачений обовязок сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Проте, будь-яких доказів, які б свідчили про правомірність дій під час складання протоколу про адміністративне правопорушення чи винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, відповідач суду не надав.

Субєкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обовязку суд витребовує названі документи та матеріали.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

На пропозиції суду, які були викладені в ухвалі від 18 березня 2011 року, надати письмові заперечення проти позову, а також докази, якими вони обґрунтовуються, відповідачі відповідних доказів не надали, а тому суд вирішує спір на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи.

В судовому засіданні факт порушення позивачем ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України, відповідальність за яке передбачена цим Законом, не знайшов свого підтвердження.

Виходячи з вищевказаного, слід зробити висновок про те, що відповідачі не довели правомірність свого рішення, обґрунтованості винесеної постанови від 06 березня 2011 року про притягнення позивача до адмінвідповідальності. При цьому суд враховує, що інших доказів, як то показань свідків, кіно-, фото фіксації немає.

Таким чином, з урахуванням того, що обставини зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення спростовуються поясненнями ОСОБА_1, викладеними в позовній заяві, беручи до уваги, що відповідачем ОСОБА_2 в протоколі від 06 березня 2011 року не зазначені свідки вчинення ОСОБА_1 вказаного правопорушення, при цьому відповідачами у справі без поважних причин не надано доказів на підтвердження обставин зазначених у протоколі та не спростовані вищезазначені доводи позивача, суд прийшов до висновку про те, що є достатні підстави для задоволення позовних вимог і скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у звязку з відсутністю в його діях складу адмінправопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, з наступним закриттям провадження у справі.

Керуючись ст.ст.252, 293 КпАП України, ст.ст. 4; 11; 71, 128, 160-163, ст. 171-2 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову серії СВ №167301 від 06.03.2011 року, винесену інспектором ДПС взводу супроводження ВДАІ в Чернігівській області прапорщиком міліції ОСОБА_2 у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП і накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 260 гривень.

Провадження у справі, розпочате відносно ОСОБА_1 згідно протоколу серії СВ1 №091988 06 березня 2011 року за ч. 1 ст. 122 КУпАП, закрити.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя:

ОСОБА_4