Справа № 14902/09
Суддя: Поплавський В.Ю.
Дата ухвалення: 2010-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" червня 2010 р. справа № 2а-96/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Поплавського В.Ю.

суддів: Сафронової С.В. Уханенка С.А.

при секретарі судового засідання: Близнюк Т.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради м. Кривого Рогу на постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 квітня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради м. Кривого Рогу про визнання дій неправомірними та зобовязання здійснити виплати державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, -

в с т а н о в и л а :

В лютому 2009 року позивач звернулась до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради м. Кривого Рогу та просила суд визнати незаконними дії відповідача по нарахуванні та виплаті у розмірі меншому ніж прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років, державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку згідно ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми»в період з грудня 2007 року по листопад 2008 року включно. Зобовязати відповідача сплатити недоплачену грошову суму державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку згідно ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми»в період з грудня 2007 року по листопад 2008 року включно у розмірі прожиткового мінімуму на дитину віком до 6 років в сумі 4778,36 грн.

Постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 квітня 2009 року позовні вимоги були задоволено частково. Визнано неправомірними дії відповідача стосовно відмови у перерахунку і виплаті сум щорічної державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Зобовязано відповідача нарахувати та виплатити позивачу недоплачену суму державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку на сина ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, з урахуванням сум, що отримані у відповідності з вимогами та в розмірах встановленими ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми»за грудень 2007 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Судові витрати у розмірі 81,00 грн. віднесено за рахунок відповідного місцевого бюджету.

Не погодившись з постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду, оскільки вона винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення по справі, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, а також правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач має сина ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, перебуває на обліку у відповідача та отримує допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Відповідно до ст. 15 Закону України Про державну допомогу сім'ям з дітьми допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Законом України Про державний бюджет України на 2007 рік було встановлено наступне:

- абзац 3 частини 2 ст. 56 Закону: допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку - у розмірі, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 гривень для незастрахованих осіб та не менше 23 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідач проводив відповідні виплати до вищезазначеного порядку та розмірів.

Проте, рішенням Конституційного суду України від 09 липня 2007 року №6-рп/2007 положення абзацу третього частини другої статті 56, та п. 14 ст. 71 втратили чинність, як такі, що визнані неконституційним. Це рішення має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

Таким чином, при розрахунку розміру допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку слід керуватися ст. 15 Закону України Про державну допомогу сім'ям з дітьми з урахуванням рішення Конституційного суду України № 6-рп/2007з 09.07.2007 року.

Разом з тим, задовольняючи позовні вимоги за грудень 2007 року, суд першої інстанції не надав належної оцінки запереченням відповідача щодо застосування положень ст.ст. 99, 100 КАС України до даних правовідносин.

Колегія суддів вважає, що слід було застосувати положення ч.2 ст. 99 КАС України якою визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

В запереченнях на позовну заяву відповідач вказував на те, що позивачем було пропущено строк звернення до суду, та просив на цій підставі відмовити в задоволенні позову.

Позивач звернулась до суду з позовом 04 лютого 2009 року, тобто більше ніж за рік після того як вона повинна була дізнатись про порушення своїх прав, підстав поважності пропуску строку звернення до суду позивачем не наведено, та не ставилось питання про визнання поважною причини пропуску строку.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги за грудень 2007 року задоволенню не підлягають, а тому в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити за пропуском строку.

Відповідно до положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік»та розділу ІІ і розділу ІІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»стаття 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми»була викладена в наступній редакції «допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сімї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 гривень».

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 28/2008 (№ 10-рп/2008) положення наведених законів, якими визначено розмір державної допомоги по догляду за дитиною не визнавалися неконституційними, що свідчить про їх чинність та про правомірність дій відповідача щодо нарахування і виплати позивачці допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сімї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців.

Відповідач виплачував допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до норм чинного законодавства, та в розмірах встановлених ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми»яка діяла на момент виплат.

Отже судом першої інстанції було правомірно відмовлено в задоволенні позовних вимог за період 2008 року.

Крім того, постанову суду першої інстанції необхідно скасувати в частині віднесення судових витрат у розмірі 81,00 грн. за рахунок державного бюджету, оскільки відповідно до п. 3 статті 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Тобто, в даному випадку, судові витрати необхідно віднести за рахунок позивача.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду частковому скасуванню в частині задоволених позовних вимог.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради м. Кривого Рогу задовольнити.

Постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 квітня 2009 року в частині визнання неправомірними дій Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради м. Кривого Рогу стосовно відмови у перерахунку і виплаті сум щорічної державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, в частині зобовязання Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради м. Кривого Рогу нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену суму державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку на сина ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, з урахуванням сум, що отримані у відповідності з вимогами та в розмірах встановленими ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми»за грудень 2007 року, та в частині віднесення судових витрат у розмірі 81,00 грн. за рахунок відповідного місцевого бюджету скасувати, відмовивши в задоволенні цієї частини позовних вимог.

В іншій частині постанову суду залишити без змін.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її постановлення та може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців у відповідності до ЦПК України.

Повний текст виготовлено 7 липня 2010 року.

Головуючий: В.Ю. Поплавський

Судді: С.А. Уханенко

ОСОБА_3