Справа № 13551/09
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2010-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

22 квітня 2010 рокусправа № 2а-470/08/1170

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Сафронової С.В.

суддів: Поплавського В.Ю. Уханенка С.А.

при секретарі : Литовченко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровськ апеляційні скарги ОСОБА_1 Управління Пенсійного фонду України в Кіровоградському районі Кіровоградської області про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження постанови Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2009 року

у адміністративній справі № 2а-470/08/1170 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Кіровоградському районі Кіровоградської області про встановлення трудового стажу та скасування наказів, -

в с т а н о в и л а :

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2009 року частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_1, та визнано нечинним і скасовано п..3 наказу УПФУ в Кіровоградському районі Кіровоградської області №44 від 23.04.2008 року «Про усунення недоліків виявлених ревізією», в іншій частині вимог позивачки судом відмовлено

Зазначена постанова суду першої інстанції оскаржена позивачкою в частині відмови у задоволені її вимог, а відповідачем по справі оскаржена в частині задоволення вимог позивачки, обидві апеляційній скарги як позивачки так і відповідача мотивовані порушенням норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення виниклого у цій справі спору.

Перевіривши за матеріалами справи наведені в апеляційних скаргах позивачки та відповідача доводи, судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав для їх задоволення, виходячи з такого.

Ухвалюючи рішення у цій справі, суд першої інстанції зазначив, що заявлена позивачкою у цій справі вимога про скасування п.3 наказу УПФУ в Кіровоградському районі Кіровоградської області №44 від 23.04.2008 року «Про усунення недоліків виявлених ревізією» щодо відшкодування незаконно нарахованої та виплаченої заробітної плати позивачці у сумі 6034,87 грн., та переплати до державних цільових фондів у сумі 2185,61 грн. підлягає задоволенню, оскільки за загальним правилом для відшкодування шкоди працівником є вчинення ним незаконних дій (бездіяльності) внаслідок порушення покладених на нього трудових обовязків, але шкода покладена на позивачку у цій справі, утворилася не з її винних дій, до того ж відшкодування у трудових правовідносинах може здійснюватися лише у межах середньомісячного заробітку працівника, а не в повному обсязі.

Судова колегія погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції, оскільки вони повністю узгоджуються з приписами ст.133 КЗпП, якою регулюються спірні в цій частині правовідносини, та частиною другої якої, чітко визначено, що за шкоду, заподіяну зайвими грошовими виплатами та тощо, матеріальну відповідальність в межах прямої дійсної шкоди, але не більше середнього місячного заробітку, несуть винні в цьому директори, начальники і інші керівники підприємств, установ, організацій та їх заступники; керівники та їх заступники будь-яких структурних підрозділів, передбачених статутом підприємства, установи, організації чи іншим відповідним положенням, а працівники які не є керівниками підприємства (установи, організації) і структурних підрозділів на підприємстві або їх заступниками, за шкоду, заподіяну зайвими грошовими виплатами, викликаними неналежним виконанням ними трудових обов'язків, несуть матеріальну відповідальність за ч. 1 ст. 132 КЗпП, крім випадків, для яких ст. 134 КЗпП передбачена повна матеріальна відповідальність (тобто, при взятті на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей (недостача, зіпсуття), переданих йому для зберігання або інших цілей) .

Відповідачем по справі суду не надано доказів про безпосередню повязаність дій позивачки зі шкодою, яка наступила, чи інших доказів, які мають значення для визначення виду матеріальної відповідальності і розміру сум, що підлягають стягненню, відповідно доводи апеляційної скарги відповідача є безпідставними та не можуть слугувати підставою для скасування рішення суду першої інстанції в зазначеній частині.

Не підлягає задоволенню також вимога апеляційної скарги позивачки в частині скасування рішення суду про відмову у встановленні їй стажу державної служби з 19.07.1977 року у звязку з тим, що посада «секретар-друкарка» не відноситься до посади державного службовця, з якої встановлюється надбавка за вислугу років, оскільки переведення позивачки на посаду спеціаліста по кадрам та діловодству УПФУ Кіровоградського району відбулося без проведення конкурсу, відповідно до неї не може бути застосовано положення п.2, 3 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою КМУ № 283 від 03.05.1994 року, згідно яких, до стажу державної служби враховується стаж роботи на посадах службовців за умови просування по службі, з урахуванням постанови КМУ № 397 від 08.06.1995 року, якою передбачено перехід (переведення) на держслужбу після 01.01.1994 року через конкурс.

Позивачкою по справі не спростовується факт того, конкурс не проводився як при її переведенні на посаду «секретар-друкарка» Кіровоградського районного відділу пенсійного фонду у грудні 1994 року, так і на посаду спеціаліста по кадрам та діловодству УПФУ Кіровоградського району у травні 1996 року, тому її доводи про її необізнаність і про вину керівництва управління при не проведенні конкурсу не можуть бути підставо для скасування рішення суду першої інстанції та про задоволення її вимог в цій частині.

Не можуть бути задоволенні також вимоги апеляційної скарги позивачки в частині скасування рішення суду першої інстанції щодо відмові їй у визнанні незаконним та скасуванні п.5 наказу УПФУ в Кіровоградському районі Кіровоградської області №44 від 23.04.2008 року «Про усунення недоліків виявлених ревізією», який стосується де преміювання позивачки за квітень 2008 року за допущені нею порушення при обрахунку стажу державної служби, оскільки саме в посадові обовязки позивачки, як спеціаліста по кадрам та діловодству УПФУ Кіровоградського району, входили обовязки по обрахуванню стажу державної служби, що саме і здійснювала позивача, яка цього не заперечує, і що свідчить про неналежне виконання нею своїх посадових обовязків.

Відповідальність державних службовців настає за порушення ними законності та службової дисципліни, невиконання або неналежне виконання ними посадових обовязків. Вона полягає в застосуванні до державних службовців тих чи інших покарань, стягнень, передбачених законодавством, за винне здійснення ними правопорушень, тобто за провини та дії, що юридично визнані протиправними.

Факт незаконності дій позивачки при обчисленні стажу державної служби встановлено під час ревізії, результати та висновки якої викладено в акті № 08-10/42 від 04.04.2008 року (а.с.96-124), який і став підставою для винесення наказу № 44 від 23.04.2008 р «про усунення недоліків виявлених ревізією» (а.с.9) в поряду ст.147 КЗпП України

Статтею 147 КЗпП України передбачено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких видів стягнення, як догана або звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисциплінарну відповідальність можуть бути передбачені до окремих працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Законом України "Про державну службу" визначено, що до державних службовців, крім дисциплінарних стягнень, передбачених чинним законодавством про працю України, можуть застосовуватися такі заходи дисциплінарного впливу: попередження про неповну службову відповідність, затримка до одного року у присвоєнні чергового рангу або у призначенні на вищу посаду (частина друга статті 14).

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 року № 268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів", в редакції станом на час існування спірних відносин, надано право керівникам органів у межах затвердженого фонду оплати праці здійснювати преміювання працівників відповідно до їх особистого вкладу в загальні результати роботи, а також до державних і професійних свят та ювілейних дат у 2006 році в межах коштів, передбачених на преміювання у кошторисі відповідного органу, та економії коштів на оплату праці, а починаючи з 1 січня 2007 р. - у межах фонду преміювання, утвореного у розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду оплати праці..

Конкретні умови, порядок та розміри преміювання працівників визначаються у положенні про преміювання відповідного органу.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що встановлення премії є виключним правом керівника, і позбавляти премії або зменшувати її розмір можливо за наявності відповідних підстав. З урахуванням виявлених під час ревізії порушень з боку позивачки, судова колегія вважає, що остання не довела суду протиправності рішення відповідача в частині позбавлення її премії за квітень 2008 року

З урахуванням викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що вимога позивачки про скасування п.5 наказу УПФУ в Кіровоградському районі Кіровоградської області №44 від 23.04.2008 року «Про усунення недоліків виявлених ревізією» є безпідставною і не підлягає до задоволення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судові рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційних скарг, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, тому керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.205, ст.206 КАС України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційній скарги ОСОБА_1 та Управління Пенсійного фонду України в Кіровоградському районі Кіровоградської області залишити без задоволення

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2009 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, що передбачені ст.212 КАС України

Головуючий: С.В. Сафронова

Суддя: В.Ю. Поплавський

Суддя: С.А. Уханенко