Справа № 14826/09
Суддя: Поплавський В.Ю.
Дата ухвалення: 2010-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" лютого 2010 р. справа № 2а-3/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Поплавського В.Ю.

суддів: Уханенка С.А. Сафронової С.В.

при секретарі судового засідання: Литовченко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-міської районної у місті ОСОБА_1 ради на постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 березня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації, третя особа: Управління державного казначейства України в Центрально-Міському районі м. кривого ОСОБА_1, про стягнення недоплаченої суми одноразової допомоги до Дня Перемоги, -

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2008 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом в якому, згідно уточнених позовних вимог (а.с. 100-102), просив: 1. визнати дії посадових осіб Управлінні праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-міської районної у місті ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської області (надалі по тексту - УПСЗН), які не повідомили його з 2005 р. по 2007 р., що нарахування йому щорічної одноразової допомоги до дня перемоги, як особі, яка постраждала від наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 р. проводилась з урахуванням виплат, згідно Закону "Про державний бюджет України", а не 8 кратну мінімальну пенсію за віком не правомірними, та такими, що обмежують його конституційні права; 2. поновити його права, щодо отримання щорічної одноразової допомоги до дня перемоги довічно згідно п. 27 ст. 13 Закону України від 22 жовтня 1993 року №3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»(надалі по тексту Закону 3551), а саме - щорічна одноразова допомога до дня перемоги - 8 кратна мінімальна пенсія за віком, з 5 травня 2005 р.; 3. визнати, що посадові особи УПСЗН порушили Конституцію України, Закон 3551 щодо нарахування йому щорічної одноразової допомоги до дня Перемоги, згідно п. 27 ст. 13 Закону України 3551 звузили його конституційні права, що призвело до погіршення здоров'я та втрати грошових виплат за період 2005-2008 роки у сумі 11304 грн.; 4. стягнути з УПСЗН гроші за не отриману щорічну одноразову допомогу до дня Перемоги на його користь згідно п. 27 ст. 13 Закону 3551, у сумі - 11304 грн.; 5. стягнути з УПСЗН компенсацію за не отриману своєчасно щорічну одноразову допомогу до дня Перемоги на його користь у сумі 8888 грн.

Постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 березня 2009 року позов задоволено частково: визнані неправомірними дії УПСЗН стосовно відмови у перерахунку і виплати сум щорічної одноразової допомоги до дня Перемоги, передбачену п.27 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; зобов'язано УПСЗН нарахувати та виплатити позивачу недоплачену суму щорічної одноразової допомоги до дня Перемоги за 2007, 2008 роки, з урахуванням сум, що ним отримані, у відповідності з вимогами встановленими п. 27 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»№ 367-14 з розрахунку восьми мінімальних пенсій за віком, встановленому Законом України «Про державний бюджет України»у відповідному календарному році. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду, УПСЗН подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати постанову суду, оскільки вона винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення по справі, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, а також правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в УПСЗН, має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, є інвалідом 2 групи внаслідок захворювання, повязаного з виконанням обовязків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

При перегляді справи в апеляційному порядку колегією суддів встановлено, що предметом спору по цій справі є захист прав позивача на отримання щорічної разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, визначених Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»від 22.10.1993 року № 3551-ХІІ (далі Закон № 3551-ХІІ).

Відповідно до ст. 7 Закону №3551 до інвалідів війни належать також інваліди з числа військовослужбовців, осіб вільнонайманого складу, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання інших обов'язків військової служби, пов'язаних з перебуванням на фронті в інші періоди, з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами. Таким чином, позивач має право на пільги, встановлені законодавство України для інвалідів війни.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»статтю 13 Закону доповнено частиною четвертою такого змісту: "Щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам I групи - десять мінімальних пенсій за віком; II групи - вісім мінімальних пенсій за віком; III групи - сім мінімальних пенсій за віком".

Відповідно до ст. 77 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік»з метою приведення окремих норм законів у відповідність із цим Законом зупинено на 2006 рік дію частини п'ятої статей 12, 13, 14 та 15 Закону №3551 в частині визначення розміру виплат щорічної разової грошової допомоги ветеранам війни.

Згідно по. 13 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»з метою приведення окремих норм законів у відповідність із цим Законом зупинено на 2007 рік дію частини п'ятої статей 12, 13, 14 та 15 Закону №3551 та частини третьої статей 6-1, 6-2, 6-3, 6-4 Закону України "Про жертви нацистських переслідувань" в частині визначення розміру виплат щорічної разової грошової допомоги. Проте, положення пункту 13 статті 71 зазначеного Закону України втратило чинність, як таке, що визнано неконституційним на підставі Рішення Конституційного Суду N6-рп/2007 від 09.07.2007 року. Таким чином, дію ст. 13 Закону 3551 на 2007 рік було відновлено з 09 липня 2007 року.

Відповідно до пп. 2 п. 20 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»частину п'яту ст. 13 Закону 3551 викладено в такій редакції: «Щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України». Проте, положення пункту 20 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»втратили чинність, як такі, що є неконституційними, на підставі Рішення Конституційного Суду №10-рп/2008 від 22.05.2008 року. Таким чином, дію ст. 13 Закону №3551 на 2008 рік було відновлено з 22 травня 2008 року.

Відповідач проводив виплати щорічної разової грошової допомоги позивачу, як інваліду, прирівняному до інвалідів війни 2 групи, до Дня Перемоги, відповідно до Законів України про державний бюджет на відповідні календарні роки. Виплата відповідачем щорічної разової грошової допомоги позивачу за 2007, 2008 роки була проведена в квітні 2007 та 2008 року відповідно.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо застосування положень ст. ст. 99, 100 КАС України до даних правовідносин, оскільки відповідача наполягав на їх застосуванні в своїх запереченнях, а позивачем не було доведено поважність причин пропуску строку звернення до суду.

Частиною 2 ст. 99 КАС України визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Позивач звернувся з даним позовом 02 січня 2008 року. Таким чином, в задоволенні позовних вимог за 2005-2006 роки слід відмовити за пропуском строку звернення до суду.

Колегія суддів вважає, що позовні вимоги за 2007-2008 роки задоволенню не підлягають, оскільки відповідачем виплати були проведені згідно діючого на момент їх проведення законодавства, тобто він діяв правомірно.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач діяв правомірно, оскільки виплати були проведені згідно діючого на момент їх проведення законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Правовою підставою для звернення до адміністративного суду є захист порушених прав, свобод чи інтересів, то право на позов у особи виникає лише після порушення відповідачем її права, тобто захисту підлягає вже порушене право, а не те, яке може бути порушено у майбутньому і щодо якого невідомо, буде воно порушено чи ні. Таким чином, неможливо зобов'язати відповідача на майбутнє вчиняти певні дії, оскільки відсутні факти порушення прав позивача в майбутньому, тому в частині позовних вимог щодо зобовязання відповідача довічно виплачувати позивачу щорічну одноразову допомогу до Дня Перемоги згідно ст. 13 Закону 3551 у розмірі 8 кратної мінімальної пенсії за віком задоволенню не підлягають.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України підставою для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому постанова суду підлягає скасуванню в частині задоволення позовних вимог та відмові в задоволенні цих позовних вимог.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-міської районної у місті ОСОБА_1 ради - задовольнити.

Постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 березня 2009 року скасувати в частині задоволення позовних вимог.

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 щодо визнання неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-міської районної у місті ОСОБА_1 ради стосовно відмови у перерахунку і виплати сум щорічної одноразової допомоги до дня Перемоги, передбаченої ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; зобов'язання Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-міської районної у місті ОСОБА_1 ради нарахувати та виплатити позивачу недоплачену суму щорічної одноразової допомоги до дня Перемоги за 2007, 2008 роки, з урахуванням сум, що ним отримані, у відповідності з вимогами встановленими ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»з розрахунку восьми мінімальних пенсій за віком, встановленому Законом України Про державний бюджет України у відповідному календарному році.

В іншій частині постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 березня 2009 року залишити без змін.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з дня виготовлення її тексту у повному обсязі.

Повний текст виготовлено 4 березня 2010 року.

Головуючий: В.Ю. Поплавський

Судді: С.А. Уханенко

ОСОБА_3