Справа № 2-а-747/11
Суддя: Данилів О. М.
Дата ухвалення: 2011-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-747/11
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" лютого 2011 р. Бережанський районний суд Тернопільської області

в складі:

головуючої - судді Данилів О.М.

при секретарі Уляшевій М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бережанах адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління державної автомобільної інспекції в Тернопільській області та інспектора ДПС ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до Управління державної автомобільної інспекції в Тернопільській області та інспектора ДПС ОСОБА_2 про скасування постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 260 гривень. Позивач посилається на те, що вищезазначена постанова прийнята з порушенням вимог, передбачених КУпАП.

В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги, просить визнати дії відповідача протиправними та скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії ВО1 № 015005, винесену інспектором ДПС ОСОБА_2 про притягнення його до адміністративної відповідальності із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 260 гривень. В обґрунтування заявлених позовних вимог дав пояснення, аналогічні змісту позовної заяви, вважає, що в його діях відсутній склад згаданого адміністративного правопорушення, а оскаржуване ним рішення відповідача прийняте незаконно, безпідставно, без обґрунтування належними і допустимими доказами.

Представник відповідача та інспектор Шелетин В.І. в судове засідання не зявилися та не повідомили суд про причину своєї неявки, хоча належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи, а тому суд вважає, що вони без поважних на те причин не зявилися до суду, що дає суду підставу розглянути справу у їх відсутності по наявних матеріалах справи.

Суд, заслухавши пояснення позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

У відповідності до ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» від 11 вересня 1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.

Статтею 18 КАСУ передбачено підсудність адміністративних справ місцевим загальним судам з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків та показаннями технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Судом встановлено, що постановою ВО1 015005 по справі про адміністративне правопорушення від 12 листопада 2010 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 260 гривень за порушення правил зупинки, допущене ним 12 листопада 2010 року в м. Тернополі на вул.Шептицького.

В судовому засіданні позивач пояснив, що факти, вказані у постанові, що була винесена 12 листопада 2010 року інспектором ДПС, є надуманими та не відповідають дійсності. Цього дня він дійсно був у Тернополі, на вулиці Шептицького зупинив транспорний засіб на узбіччі дороги, так як мав намір придбати мішок цукру. Через декілька хвилин до нього підїхали працівники ДАІ і перевіривши його документи, предявили йому претензії, що він здійснив зупинку автомобіля у неналежному місці, останні не бажали слухати його пояснення та зразу ж склали протокол про адміністративне правопорушення, у якому він власноручно зазначив, що з протоколом не згідний так як порушень не вчиняв, пояснив, що він зупинив транспорний засіб з дотримання Правил дорожнього руху, поскільки зупинив його на ділянці дороги, яка не знаходилася у зоні дії знаків п.3.34 «Зупинку заборонено», чи п. 3.35 «Стоянку заборонено». Вважає, що дії працівника ДАІ були неправомірними, а винесена ним постанова є незаконною, бо він здійснив зупинку автомобіля на ділянці дороги де це можна було робити. А крім того, працівник ВДАІ не залучив у якості свідків осіб, які би були очевидцями зазначеного факту, не відібрав від них письмових пояснень. В своїх поясненнях позивач також вказав, щопостанови від працівників ДАІ не отримав, а про накладення на нього адміністративного стягнення дізнався із повідомлення ДВС лише 1 лютого 2011 року, просить поновити йому строк на оскарження постанови, оскільки пропустив його із поважних причин.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову, а останній на неодноразові виклики в судове засідання не зявився і не надіслав суду заяви, у якій би зазначив своє ставлення до заявленого позову та не представив суду доказів, що підтверджують правомірність його дій та винність позивача у скоєнні даного правопорушення.

Єдиним доказом в справі про вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, є постанова про адмінпорушення від 12 листопада 2010 року, з якої видно, що позивач порушив правила зупинки-стоянки, проте відповідно до ст. 251 КУпАП порушення повинно було фіксуватися за допомогою технічних приладів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чого зроблено не було. Протокол про адмінпорушення на вимогу суду відповідачем представлений не був. Інших фактичних даних, які би підтвердили вчинення позивачем адміністративного правопорушення, в справі не має.

Викладене дає підстави вважати, що інспектором не вжито заходів для забезпечення всебічного, повного і обєктивного зясування всіх обставин, які мають значення для правильного вирішення справи. Наявні у справі матеріали не містять безперечних доказів і є недостатніми для однозначного висновку про винуватість позивача в порушенні ним Правил дорожнього руху України, а тому дії працівника ВДАІ щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 260 грн., слід визнати неправомірними.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 9, 10-12, 17, 18, 70-71, 86, 122, 158-163 КАС України, ст.ст.251, 254, 283, 288, 289 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задоволити.

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з адміністративним

позовом.

Визнати дії відповідача щодо складання постанови серії ВО1 015005 від 12 листопада 2010 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.1 ст. 122 КУпАП, протиправними.

Скасувати постанову серії ВО1 015005 від 12 листопада 2010 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 260 гривень, а провадження по справі закрити за відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Бережанського районного суду

Тернопільської області ОСОБА_3