Справа № 18127/10
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2010-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" вересня 2010 р. справа № 2а-88/10

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Сафронової С.В.

суддів: Поплавського В.Ю. Уханенка С.А.

при секретарі судового засідання: Близнюк Т.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Заводського районного суду м.Запоріжжя від 15 лютого 2010 року

у адміністративній справі 2а-88/10 за позовом ОСОБА_1 до Управління державної автомобільної інспекції управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області, Відділу державної автомобільної інспекції м.Запоріжжя, Інспектора Дорожньо-патрульної служби взводу роти Дорожньо-патрульної служби Відділу Державної автомобільної інспекції м. Запоріжжя ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и л а :

Постановою Заводського районного суду м.Запоріжжя від 15 лютого 2010 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1.

Не погодившись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга позивача мотивована порушенням норм матеріального та процесуального права, про що на думку апелянта свідчить не встановлення судом першої інстанції всіх обставин у справи, відсутністю належних доказів та неправильною кваліфікацією правопорушення

Під час розгляду справи за апеляційною скаргою позивача, колегією суддів встановлено, що 26.12.2009 р. інспектором ДПС взводу №1 роти ДПС ВДАІ м.Запоріжжя молодшим сержантом міліції ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне порушення у відношенні позивача за порушення останнім вимог п.16.2 Правил дорожнього руху України. А саме, за те, що 26.12.2009 р. о 15:31 годині у м.Запоріжжі по пр..Леніна-пр.Металургів, ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Деу Ланос»державний знак номер АР № НОМЕР_1 повертаючи праворуч не надав перевагу у русі пішоходам, які переходили проїжджу частину.

На підставі вказано протоколу про адміністративне правопорушення інспектором ДПС взводу №1 роти ДПС ВДАІ м.Запоріжжя молодшим сержантом міліції ОСОБА_2 було винесено постанову від 26.12.2009 р., якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 Кодексу України у вигляді штрафу в сумі 425 грн.

Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що протокол про адміністративне правопорушення та постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності від 26.12.2009 р. відповідають вимогам Кодексу України про адміністративне правопорушення та відповідачем надано достатньо доказів винності позивача.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може, оскільки такі висновки суду є необґрунтованими та не підтверджуються матеріалами справи

Судове рішення повинно відповідати вимогам законності і обґрунтованості (ст. 159 КАС України). Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Це випливає з конституційного принципу законності.

За нормами матеріального права суд кваліфікує спірні правовідносини, тобто дає їм правову оцінку. Застосування судом норм матеріального права полягає у співставленні встановлених судом обставин з ознаками норми матеріального права, яка регулює поведінку учасників спірних відносин, а також у з'ясуванні відповідних правових наслідків у разі порушення такої норми кимось із учасників.

Застосування судом норми процесуального права полягає у вчиненні процесуальних дій та ухваленні рішень, що обумовлені обставинами розгляду справи.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Тобто, обґрунтованим вважається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи чи для вирішення певного процесуального питання, висновки суду про встановлені обставини є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються належними і допустимими доказами.

Однак оскаржуване у цій справі рішення суду першої інстанції не містить встановлених судом обставин із посиланням на докази, та мотивів неврахування окремих доказів, як не містить і мотивів, з яких суд апеляційної інстанції виходив при прийнятті постанови. Крім того, судом не надано правової оцінки обставинам у справі.

З огляду на викладене рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з прийняттям нового рішення по суті позову ОСОБА_1

На правовідносини, що виникли, поширюються положення Кодексу України про адміністративні правопорушення №8074-Х від 07.12.1984 р. зі змінами та доповненнями (далі - КУоАП), Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 р. зі змінами та доповненнями (далі -Правила ДР), та Інструкції з діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України.

Відповідно до ст. 254 Кодекс України про адміністративні правопорушення зазначається, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Згідно з ст.256 КпАП зазначається, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснюються його права і обов'язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

В Протоколі про адміністративне правопорушення від 26.12.2009 р. зазначено, що позивача притягнуто до відповідальності передбаченої ч2 ст.122 КУпАП за порушення п.16.2 ПДР, але доказів зазначеного правопорушення відповідачем не наведено не зважаючи на те, що водій ОСОБА_1 власноруч в протоколі зробив запис про те, що перешкод переходам не створював, а пропустив їх та продовжив рух. (а.с.13). Тобто, працівник ДАІ в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначив осіб, які б могли дати пояснення з приводу спірної ситуації, не залучив до участі при складенні протоколу з фіксацією правопорушення позивача понятих. Не надано суду будь-яких інших доказів винності позивача

Відповідно до вимог статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог статей 70, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали.

Відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами неправомірність та необґрунтованість дій позивача.

Відповідно до ч.1 ст.122 КУпАП Перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками - тягнуть за собою накладення штрафу від п'ятнадцяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Проте, в протоколі та в постанові про адміністративне правопорушення невірно визначено підстави для притягнення до адміністративної відповідальності позивача і накладення на нього адміністративного стягнення передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, оскільки нею визначено вичерпний перелік порушень за які застосовується санкція даної статті до правопорушника.

Таким чином, на підставі аналізу норм діючого законодавства України та матеріалів справи, доводів апеляційної скарги, перевірки правової оцінки обставин у справі, повноти їх встановлення, і правильності застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія вважає, що висновки суду першої інстанції про доведеність провини позивача в скоєнні правопорушення, передбаченого частиною другою статті 122 КУпАП є безпідставними, необґрунтованими та бездоказовими.

Вищенаведене надає судовій колегії право для висновку про те, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню з підстав недоведеності відповідачем субєктом владних повноважень вини позивача у вчинення порушення п. 16.2 Правил дорожнього руху України, а постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення вимог позивача.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, ст.202, ст.205, ст.207 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, постанову Заводського районного суду м.Запоріжжя від 15 лютого 2010 року скасувати.

Задовольнити позов ОСОБА_1

Скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії АР № 099154 від 26.12.2009 року, винесену інспектором ДПС взводу №1 роти ДПС ВДАІ м.Запоріжжя молодшим сержантом міліції ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 Кодексу України у вигляді штрафу в сумі 425 грн.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 Кодексу України у вигляді штрафу в сумі 425 грн. закрити.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання законної сили судового рішення апеляційної інстанції.

У повному обсязі постанова суду виготовлена 10 вересня 2010 року

Судді: Сафронова С.В.

ОСОБА_3

ОСОБА_4