Справа № 2а-3744/12/0970
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2015-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2015 року Справа № 876/5429/13

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Шинкар Т.І., Гудима Л.Я.,

за участю секретаря судового засідання Прокопенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Калуської об'єднаної державної податкової інспекції на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2013 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Ротакс» до Калуської об'єднаної державної податкової інспекції, третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «Авто Трейд Компані» про визнання дій неправомірними та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В :

товариство з обмеженою відповідальністю «Ротакс» звернулось в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Калуської об'єднаної державної податкової інспекції в якому просило визнати дії відповідача неправомірними під час оформлення, видання та направлення податкового повідомлення-рішення від 02.11.12 року №000102220 та скасувати таке податкове повідомлення-рішення.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2013 року позовні вимоги задоволено частково, визнано нечинним та скасовано податкове повідомлення-рішення Калуської об'єднаної державної податкової інспекції №000102220 від 02 листопада 2012 року про зменшення товариству з обмеженою відповідальністю «Ротакс» суму бюджетного відшкодування, у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції Калуська об'єднана державна податкова інспекція оскаржила його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі зазначає, що на підставі ст.79 та пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України та наказу начальника Калуської ОДПІ від 05.10.12 р. № 496 проведено позапланову невиїзну документальну перевірку ТзОВ «Ротакс» з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських операцій з ТзОВ «Авто Трейд Компані» за II квартал 2011 року, за результатами якої складено Акт від 15.10.2012 року № 2123/22-0/22191638 «Про результати позапланової невиїзної документальної перевірки ТзОВ «Ротакс» з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських операцій із ТзОВ «Авто Трейд Компані» за II квартал 2011 року».

Відповідно до п. 75.1. ст. 75 ПК України органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Відповідно до п.п. 75.1.2. п. 75.1 ст. 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи органу державної податкової служби і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом. Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні органу державної податкової служби.

Особливості проведення документальної невиїзної перевірки визначені в ст. 79 ПК України, зокрема: п. 79.1 передбачено, що документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником органу державної податкової служби рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом; п. 79.2: документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами органу державної податкової служби виключно на підставі рішення керівника органу державної податкової служби, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки. Виконання умов цієї статті надає посадовим особам органу державної податкової служби право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки; п. 79.3 передбачає, що присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов'язкова.

Повідомлення від 05.10.2012 р. року № 9 про проведення позапланової невиїзної документальної перевірки та про запрошення керівника та головного бухгалтера з'явитись до Калуської ОДПІ 15.10.12 р. на 12 год. для підписання акта документальної позапланової невиїзної перевірки, а також копію наказу Калуської ОДПІ від 05.10.12 № 496 надіслано на юридичну адресу ТзОВ «Ротакс» 05.10.12 р. рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Відповідно до п.86.1 ст. 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами органу державної податкової служби та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов'язаний його підписати. У разі незгоди платника податків з висновками акта такий платник зобов'язаний підписати такий акт перевірки із зауваженнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта або окремо у строки, передбачені цим Кодексом.

Відповідно до п. 86.4. ст. 86 ПК України Акт (довідка) документальної невиїзної перевірки після його реєстрації вручається особисто платнику податків чи його законним представникам або надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення. У разі відмови платника податків або його законних представників від підписання акта (довідки) перевірки посадовими особами органу державної податкової служби складається відповідний акт, що засвідчує факт такої відмови. Відмова платника податків або його законних представників від підписання акта перевірки не звільняє такого платника податків від обов'язку сплатити визначені органом державної податкової служби за результатами перевірки грошові зобов'язання.

Головний бухгалтер ТзОВ «Ротакс» на запрошення Калуської ОДПІ від 05.10.12р. №9 з'явилась до Калуської ОДПІ 15.10.12 р., однак відмовилась від підписання акта перевірки та надання пояснень по факту встановлених порушень та отримання одного примірника акта перевірки від 15.10.2012 року № 2123 /22-0/22191638, про що працівниками Калуської ОДПІ складено відповідний акт від 15.10.12 р.№ 245/22-0/22191638. Директор ТзОВ «Ротакс» на запрошення Калуської ОДПІ від 05.10.12р. №9 не з'явився до інспекції 15.10.12 для підписання акта перевірки, надання пояснень по факту встановлених порушень та отримання одного примірника акта перевірки від 15.10.2012 року № 2123/22-0/22191638. Тим самим відмовився від підписання акта перевірки, надання пояснень по факту встановлених порушень та отримання одного примірника акта перевірки, про що працівниками Калуської ОДПІ складено відповідний акт від І5.10.12 р. № 244/22-0/22191638.

Посадовими особами товариства не надано документального підтвердження перебування директора ОСОБА_2 на дату підписання акта перевірки у відрядженні (як стверджується у позовній заяві).

В зв'язку з викладеним, у відповідності до вимог п. 86.4. ст. 86 ПК України один примірник акта від 15.10.2012 року № 2123 /22-0/22191638 на 15 аркушах було надіслано на юридичну адресу ТзОВ «Ротакс» рекомендованим листом з повідомленням про вручення і такий акт платником отримано 22.10.2012 р.

У відповідності до Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого Наказом Державної податкової адміністрації України від 22.12.2010 р. № 984, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.01.2011 року за № 34/18772 титульний аркуш акта документальної перевірки ТзОВ «Ротакс» роздруковано на номерному бланку органу державної податкової служби для складання актів документальних перевірок. На титульному аркуші чітко зазначено повну назву Калуської ОДПІ, її юридичну адресу. Твердження ТзОВ «Ротакс» про неможливість встановити належного адресата безпідставне.

Згідно згаданого Порядку до акта (довідки) документальної позапланової перевірки додаються інформативні додатки залежно від питань, що підлягали перевірці. Усі додатки, які містять інформацію про діяльність платника податку (крім додатків, що містять інформацію службового характеру, в тому числі інформацію про аналіз фінансово-господарської діяльності платника податків, опрацювання встановлених ризикових операцій, матеріали зустрічних звірок), та відомості або таблиці, в яких згруповані факти однотипних порушень та порушень, які повторюються, підписуються посадовими (службовими) особами органу державної податкової служби, які здійснили перевірку, та посадовими особами платника податків або його законними представниками. Оскільки, додатки до Акта перевірки ТзОВ «Ротакс» містять інформацію службового характеру (план перевірки, матеріали перевірок контрагентів), надання таких додатків платнику чинними законодавчими та нормативними актами не передбачено.

У зв'язку із необізнаністю посадових осіб ТзОВ «Ротакс» з нормами Податкового кодексу України, другий примірник Акта перевірки від 15.10.2012 року № 2123 /22-0/22191638 безпідставно повернуто до Калуської ОДПІ. Листом від 29.10.12р. № 4743/10-22-0 (надіслано платнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення) Калуська ОДПІ розтлумачила директору ТзОВ «Ротакс» причини надсилання на юридичну адресу ТзОВ «Ротакс» другого примірника Акта перевірки від 15.10.2012 року № 2123 /22-0/22191638.

До позовної заяви директором ТзОВ «Ротакс» додано копію конверта від 17.10.12 №912, адресованого ОСОБА_2 (АДРЕСА_1), яким нібито надіслано Акт перевірки від 15.10.2012 року № 2123 /22-0/22191638, чим введено суд в оману. Оскільки даним листом відповідно до вимог КУпАП було надіслано протокол про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_2 № КН 719881 від 15.10.2012 року. Акт перевірки від 15.10.2012 року № 2123/22-0/22191638 згідно з вимогами ПК України надіслано на юридичну адресу ТзОВ «Ротакс»: вул. Долинська 1, м. Калуш, про що свідчить і доданий ТзОВ «Ротакс» акт про нестачу матеріалів від 22.10.12р. Замовчує ТзОВ «Ротакс» і той факт, що в Акті перевірки від 15.10.2012 року № 2123 /22-0/22191638 зазначено, що відповідно до пункту 86.7 Податкового кодексу України від 02.12.10 № 2755 у разі незгоди посадових осіб із висновками перевірки чи фактами та даними, викладеними в акті перевірки, ТзОВ «Ротакс» має право протягом п'яти робочих днів від дня отримання примірника акта перевірки подати до органу державної податкової служби заперечення до акта перевірки. Вказаним правом товариство не скористалося, заперечення до акта перевірки до Калуської ОДПІ не подало.

Відповідно до п.54.3 ст. 54 ПК України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, зокрема, якщо: п.п. 54.3.2 дані перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках. Згідно з п. 123.1 ст. 123 Податкового кодексу України (із змінами) у разі, якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Пунктом 57.3 ст. 57 Податкового кодексу України передбачено, що у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 -54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів , що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Відповідно до п.58.1 ст. 58 Податкового кодексу України у разі коли сума грошового зобов'язання платника податків передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу, або у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення. До податкового повідомлення-рішення додається розрахунок податкового зобов'язання та штрафних (фінансових) санкцій. Форма та порядок надіслання податкового повідомлення-рішення і розрахунку грошового зобов'язання визначається центральним контролюючим органом.

Згідно з Порядком направлення органами державної податкової служби податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженим Наказом Державної податкової адміністрації України 22.12.10 р. № 985, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30.12.10 р. за № 1440/18735 відповідний структурний підрозділ органу державної податкової служби складає податкове повідомлення-рішення: за формою згідно з додатком 5 про перевищення заявленої суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість (форма «В1»), у тому числі у разі, якщо заявлені до відшкодування суми податку на додану вартість на момент перевірки відшкодовані платнику податку.

До податкового повідомлення-рішення додається розрахунок податкового зобов'язання та штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) з наведенням в ньому дати та номера декларації (уточнюючого розрахунку), звітного періоду, а також іншої інформації, необхідної для визначення грошового зобов'язання.

Отже, дії Калуської ОДП1 щодо винесення податкового повідомлення-рішення від 02.11.12 р. № 000102220 яким встановлено завищення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в сумі 742,00 грн. та застосовано штраф (фінансові) санкції в сумі 186,00 грн. відповідає нормам чинного законодавства України та є правомірними.

На підставі викладеного, просить скасувати постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що податковим органом 15 жовтня 2012 року проведена позапланова невиїзна документальна перевірка позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських операцій із товариством з обмеженою відповідальністю «Авто Трейд Компані» за II квартал 2011 року, якою встановлено порушення пунктів 198.1, 198.2, 198.6 статті 198 підпункту 200.1, 200.3, 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено бюджетне відшкодування податку на додану вартість за серпень 2011 року в сумі 742,00 грн., а також порушення частини 5 статті 203, частин 1, 2 статті 215, статті 216 Цивільного кодексу України в частині недодержання вимог зазначених статей в момент вчинення правочину, здійснюваного позивачем з товариством з обмеженою відповідальністю «Авто Трейд Компані» при придбані товарів. За результатами даної перевірки складено акт №2123/22-0/22191638 від 15 жовтня 2012 року, на підставі якого відповідачем 02 листопада 2012 року винесено податкове повідомлення-рішення форми «В1» №000102220, яким зменшено позивачу суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в сумі 742,00 грн. та зобов'язано сплатити штрафні санкції в сумі 186,00 грн.

Розглядаючи спір, судом першої інстанції з'ясовано, що між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю «Авто Трейд Компані» 04 січня 2011 року укладено договір № 016 про поставку товару, згідно якого продавець відвантажує товар покупцеві за договірними цінами, які зазначені постачальником у виставлених відповідних рахунках до сплати. Ціна товару остаточно узгоджується та зазначається сторонами у видатково-прибутковій накладній на поставку товару (переліках для постачання). Зміна остаточно узгодженої Сторонами ціни товару після всього обсягу товарів, що поставляються за цим договором протягом строку його дії з урахуванням асортименту (номенклатури) та кількості товарів за всіма поставленими відповідно до умов договору окремими партіями товарів. Оплата товару здійснюється на умовах відстрочки кінцевого розрахунку на термін у 7 календарних днів, починаючи з дня товару шляхом безготівкового переказу коштів на поточний рахунок продавця, вказаний у реквізитах продавця в цьому договорі. Передача товару від продавця покупцеві здійснюється за видатково-прибутковою накладною та оформленою відповідним чином довіреністю на одержання товару. На виконання умов даного договору, товариство з обмеженою відповідальністю «Авто Трейд Компані» виписано позивачу видаткові накладні: №4002 від 01 червня 2011 року на загальну суму 1817,60 грн., в тому числі ПДВ в сумі 302,93 грн.; №4592 від 16 червня 2011 року на загальну суму 1931,54 грн., в тому числі ПДВ в сумі 321,92 грн. та № 4944 від 24 червня 2011 року на загальну суму 702,26 грн., в тому числі ПДВ в сумі 117,04 грн. Крім того, на виконання умов даного договору, на підставі здійснюваної господарської операції по договору, товариством з обмеженою відповідальністю «Авто Трейд Компані» виписано позивачу податкові накладні: №45 від 01 червня 2011 року на загальну суму 1817,60 грн., в тому числі ПДВ в сумі 302,93 грн.; №690 від 16 червня 2011 року на загальну суму 1931,54 грн., в тому числі ПДВ в сумі 321,92 грн. та №1095 від 24 червня 2011 року на загальну суму 702,26 грн., в тому числі ПДВ в сумі 117,04 грн. Дані видаткові та податкові накладні виписані товариством з обмеженою відповідальністю «Авто Трейд Компані» позивачу за придбання товарів, а саме комплект накладок гальмівних, ремкомплект шкворня та електромагнітного клапана КПП. За отримані товари позивачем на рахунок товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Трейд Компані» перераховано суму коштів згідно платіжних доручень, а саме: №437 від 19 липня 2011 року в сумі 1817,60 грн., №435 від 19 липня 2011 року в сумі 1931,54 грн. та №436 від 19 липня 2011 року в сумі 702,26 грн.

Крім того, судом встановлено, що на момент здійснення господарської операції по вище зазначеному договору, позивач та його контрагент товариство з обмеженою відповідальністю «Авто Трейд Компані» були зареєстровані як платники податків, а також як платники податку на додану вартість. Відтак, суд правильно вважав, що у відповідності до частини 2 статті 203 Цивільного кодексу України всі сторони відповідного правочину на момент його вчинення були наділені необхідним обсягом цивільної дієздатності, були належними платниками податків та інших обов'язкових платежів, які виникали при здійсненні ними господарської діяльності. У відповідності до вимог частин 3,5 статті 203 Цивільного кодексу України волевиявлення учасників відповідного правочину відображено у договорі вчинене у визначеній законом формі, а відповідні видаткові накладні та платіжні документи, які пов'язані з цим договором відображають фактичне виконання сторонами своїх договірних зобов'язань, свідчать що волевиявлення сторін правочину було вільним, відповідало їх внутрішній волі та спрямованим на реальне настання правових наслідків, що були ними обумовлені.

Задовольняючи вимоги суд першої інстанції вірно врахував, що відповідно до пункту 1 частини 2 статті 215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Однак, відповідач не зазначає, якою саме нормою закону встановлено недійсність відповідних правочинів і якою нормою визначено його оскаржувані дії, як правовий наслідок недійсного чи нікчемного правочину. Натомість частина 1, 3 статті 115 Цивільного кодексу України з врахуванням положень статті 203 Цивільного кодексу України, визначено лише підстави визнання оскаржуваного правочину недійсним в судовому порядку. Згідно частини 3 статті 215 Цивільного кодексу України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Аналогічні положення визначено і в частині 1 статті 207 Господарського кодексу України господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині. Однак, з даного приводу до суду ніхто, в тому числі відповідач не звертався, а тому згідно частини 1 статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що факт реального виконання договору знайшов своє підтвердження наданими позивачем належним чином оформленими документами в підтвердження виконання спірного договору та не надання податковим органом інших відомостей, які б свідчили про нікчемність цього договору.

Крім того, судом правильно зазначено, що відповідно до частини 2 статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, грунтуються на даних бухгалтерського обліку. Згідно частини 1 статті 9 вказаного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Згідно пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Відповідно до вимог пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно підпункту «а» пункту 198.1. статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. Відповідно до пункту 198.2. статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг та дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу, що передбачено п. 198.6. ст. 198 Податкового кодексу України.

З урахуванням викладеного, суд підставно вважав, що матеріалами справи та нормами чинного законодавства підтверджено правомірність включення позивачем сум податку на додану вартість до податкового кредиту, яким сплачено вартість придбаної продукції в тому числі ПДВ, отримано належно оформленні податкові накладні, які не містять недоліків та сплата за дану продукцію сум коштів на підставі вище зазначених платіжних доручень, а тому сума податкового кредиту та заявлені суми бюджетного відшкодування визначенні у податкових деклараціях з ПДВ повинні підлягати відшкодуванню з бюджету. Наявність встановлення податковим органом відсутності поставки товарів у товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Трейд Компані» від товариства з обмеженою відповідальністю «ТД «Трейдстар» та відсутність їх продажу в подальшому на користь контрагентів-покупців, не можуть бути безумовною підставою для визнання вищезазначеної угоди укладеної позивачем з товариством з обмеженою відповідальністю «Авто Трейд Компані» нікчемною, бо відповідач в акті перевірки не зазначає відсутність поставки саме якого товару відбувалось від товариства з обмеженою відповідальністю «ТД «Трейдстар» до товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Трейд Компані». Крім того у разі невиконання контрагентом платника податків зобов'язань по сплаті податку до бюджету чи в разі не виконання господарських операцій з іншими контрагентами, негативні наслідки настають лише для нього. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення добросовісного платника податків права на формування податкового кредиту та відшкодування ПДВ у разі, якщо позивач виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування і має документальне підтвердження розміру податкового кредиту. Сама по собі несплата податку продавцем при фактичному здійсненні господарської операції чи невиконання господарських операцій з іншими контрагентами по невідомо якому товарі, не впливає на податковий кредит покупця та суму бюджетного відшкодування.

Враховуючи те, що виконання умов договору який виконано сторонами належним чином та підтверджено належно оформленими документами бухгалтерського та податкового обліку, в тому числі видатковими накладними, податковими накладними та платіжними дорученнями, суд дійшов обґрунтованого висновку, що позивач правомірно, на підставі статті 198 Податкового кодексу України, відніс до податкового кредиту суми сплаченого податку після належним чином оформлених податкових накладних, які є основою формування податкового кредиту, тому висновки відповідача про завищення позивачем бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за серпень 2011 року в сумі 742,00 грн. є непідтвердженими та безпідставними, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення №000102220 від 02 листопада 2012 року про зменшення позивачу суми бюджетного відшкодування таким, що підлягає скасуванню в судовому порядку.

Щодо позовної вимоги про визнання неправомірних дій відповідача під час оформлення, видання та направлення позивачеві оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що підстав для задоволення даної вимоги не має, оскільки відповідно до пункту 58.1 статті 58 Податкового кодексу України до податкового повідомлення-рішення додається розрахунок податкового зобов'язання та штрафних (фінансових) санкцій. В матеріалах справи містяться оскаржуване податкове повідомлення-рішення та розрахунок розміру штрафних (фінансових) санкцій наданих позивачем при подані даної позовної заяви до суду. Наведене свідчить, що відповідачем позивачу вручено належним чином оскаржуване податкове повідомлення-рішення. Крім того, позивач сам зазначає у позовній заяві те, що 19 листопада 2012 року в рекомендованому поштовому відправленні було одержано оскаржуване податкове повідомлення-рішення та розрахунок розміру штрафних (фінансових) санкцій.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а постанова відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ч.3 ст. 160, ч. 4 ст. 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, ст.205, ст.206, ст. 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Калуської об'єднаної державної податкової інспекції - залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2013 року по справі № 2а-3744/12/0970 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М.А. Пліш

Судді Т.І. Шинкар

Л.Я.Гудим

Повний текст ухвали виготовлений 29.05.2015 року