Справа № 144/501/15-а
Суддя: Задорожна Л. І.
Дата ухвалення: 2015-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 144/501/15-а
провадження № 2-а/144/20/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2015 Теплицький районний суд Вінницької області

в складі : головуючої судді Задорожної Л.І.,

секретаря судового засідання Кошмелюк А.С.,

за участю позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Теплицької селищної ради про визнання рішення незаконним,

установив :

В травні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до виконавчого комітету Теплицької селищної ради про визнання незаконним рішення №23 від 25 березня 2015 року, яким було відхилено як безпідставну її заяву про визнання ОСОБА_3 недієздатною. Вказала, що 12 січня 2015 року вона звернулась до відповідача з письмовою заявою щодо необхідності звернення виконавчого комітету до суду з заявою про визнання ОСОБА_3 недієздатною та призначення їй опікуна, оскільки, являючись психічно хворою особою, ОСОБА_3 не може повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує медичного нагляду та лікування, є соціально небезпечною для суспільства. ОСОБА_3, яка проживає по сусідству з позивачем, постійно провокує до конфлікту, погрожує вбити позивача, наносить матеріальну шкоду, однак, до відповідальності її неможливо притягнути через стан її здоровя. Виконавчий комітет Теплицької селищної ради, розглянувши її заяву, відхилив її як безпідставну, мотивуючи тим, що в поведінці ОСОБА_3 не відслідковується ознак не усвідомлення власних дій, відсутні звернення інших сусідів щодо неадекватної поведінки, повідомлень з лікувальних установ про погіршення стану її здоровя. Посилаючись на те, що її заяву від 12 січня 2015 року не було попередньо розглянуто органом опіки та піклування, не було заслухано лікаря-психіатра та дільничного інспектора міліції під час засідання виконавчого комітету, просить визнати таке рішення незаконним.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги, посилаючись на підстави, що викладені в позовній адміністративній заяві. Пояснила, що розгляд її заяви про необхідність звернення до суду з заявою про визнання ОСОБА_3 недієздатною мав би проводитись відповідачем за участю лікаря-психіатра та дільничного інспектора, а попередньо мала би розглянути заяву опікунська рада. З заявою вона вимушена була звернутись, бо ОСОБА_3 наносить їй матеріальну та моральну шкоду, спокійного життя вона не дає, провокує її на конфлікти, тому має бути опікун, який би відповідав за її дії.

Представник відповідача виконавчого комітету Теплицької селищної ради ОСОБА_2, який діє на підставі довіреності від 15 травня 2015 року, позов не визнав, посилаючись на письмові заперечення, які були подані на адміністративний позов.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Частиною третьою ст.2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи без діяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілям, на досягнення яких спрямоване це рішення(дія); з урахуванням права

особи на участь в процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 12 січня 2015 року звернулась з письмовою заявою до Теплицького селищного голови ОСОБА_4, в якій просила звернутись до суду з заявою про визнання ОСОБА_3 недієздатною та призначення їй опікуна, посилаючись на те, що ОСОБА_3, яка проживає по сусідству з заявницею, є психічно хворою людиною, соціально небезпечна для суспільства, оскільки постійно провокує до конфлікту заявника, погрожує вбивством, наносить матеріальну шкоду.

Розглянувши вказану заяву, селищний голова ОСОБА_4 надав письмову відповідь за №25 від 23 січня 2015 року, в якій вказав, що підстав для звернення до суду про визнання ОСОБА_3 недієздатною не вбачає, вказав, що у ОСОБА_3 є доглядальниця ОСОБА_5, а, крім заявника ОСОБА_1, ніхто не заявляв про протиправні чи агресивні дії ОСОБА_3.

Постановою Теплицького районного суду від 12 березня 2015 року було визнано відмову Теплицької селищної ради від 23 січня 2015 року протиправною та зобовязано Теплицьку селищну раду на засіданні виконавчого комітету розглянути заяву ОСОБА_1 про звернення до суду з заявою про визнання її сусідки ОСОБА_6 недієздатною.

- 2 -

25 березня 2015 року виконавчий комітет Теплицької селищної ради прийняв рішення за №23, яким відхилив заяву ОСОБА_1 про звернення органу опіки і піклування до суду про визнання її сусідки ОСОБА_6 недієздатною як безпідставну, мотивуючи тим, що у поведінці ОСОБА_6 не відслідковується ознак не усвідомлення власних дій, відсутністю звернень інших сусідів щодо неадекватної поведінки ОСОБА_6, повідомлень з лікувальних установ про погіршення стану здоровя ОСОБА_6 та вимог про обмеження дієздатності чи визнання її недієздатною.

Статтею 55 ЦК України визначено, що опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов'язки.

Особа, якій стало відомо про фізичну особу, яка потребує опіки або піклування, зобов'язана негайно повідомити про це орган опіки та піклування, що встановлює ст..57 ЦК України.

Правилами опіки та піклування, затвердженими наказом Державного комітету України у справах сімї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоровя України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року за №34/166/131/88 визначено, що опіка(піклування) є особливою формою державної турботи про повнолітніх осіб, які потребують допомоги щодо забезпечення їх прав та інтересів, опіка(піклування) встановлюється також для захисту особистих і майнових прав та інтересів повнолітніх осіб, які за станом здоровя не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати свої обовязки(п.1.1, п.1.2).

Аналізуючи викладене, можна прийти до висновку, що орган опіки та піклування, яким є виконавчий комітет селищної ради, має діяти в інтересах особи, яка за станом здоровя потребує опіки та піклування, захищати права та інтереси цієї особи. При цьому суд зауважує, що заява ОСОБА_1, з якою вона звернулась до селищного голови 12 січня 2015 року, не містить вказівок на те, що ОСОБА_3 за своїм станом здоровя потребує державної турботи та захисту.

В п.8 Постанови Пленуму Вищого Адміністративного Суду від 06 березня 2008 року за №2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» вказано, що відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 25 листопада 1997 року N 6-зп "Щодо офіційного тлумачення частини другої статті 55 Конституції України та статті 248-2 Цивільного процесуального кодексу України" частину другу статті 55 Конституції України необхідно розуміти так, що кожен громадянин України, іноземець, особа без громадянства має гарантоване державою право оскаржити в суді загальної юрисдикції рішення, дії чи бездіяльність будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, якщо вважають, що ці рішення, дія чи бездіяльність порушують їхні права і свободи або перешкоджають здійсненню цих прав і свобод, а тому потребують правового захисту в суді.

Рішення виконавчого комітету Теплицької селищної ради за №23 від 25 березня 2015 року не порушило прав, свобод та інтересів позивача як особи, визначеної п.8 ч.1 ст.3 КАС України. Доказів зазначеного не подано і таких не встановив суд.

У контексті з положеннями частини 1 статті 6 КАС України, яка передбачає право на судовий захист, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах. При цьому захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Між тим, позивач не надала суду доказів того, що діями відповідача порушені її права, свободи чи інтереси в публічно-правових відносинах та не довела, що рішення виконавчого комітету Теплицької селищної ради від 25 березня 2015 року безпосередньо зачіпає її права.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3,7,8,9,12,71,160,162,163 КАС України, суд

постановив :

В позові ОСОБА_1 до виконавчого комітету Теплицької селищної ради про визнання рішення незаконним відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови до Вінницького апеляційного адміністративного суду .

В повному обсязі постанову суду виготовлено 05 червня 2015 року.

СУДДЯ: