Справа № 804/4866/15
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2015-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 травня 2015 р. Справа № 804/4866/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Єфанової О.В. , розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративний позов Управління пенсійного фонду України у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Полум'я" про стягнення заборгованості , -
Управління Пенсійного фонду України у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області звернулось до суду з адміністративним позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Полум'я" про стягнення заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій за Списком №2 за березень 2015 року в сумі 1407,94 грн.
В обґрунтування позову зазначено, що відповідач зареєстрований в Управлінні Пенсійного фонду України у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області як платник страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та має заборгованість перед позивачем з відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до ч.2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України за березень 2015 р. в розмірі 1407,94 грн.
Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Полум'я" подано до суду заперечення проти позову, в обґрунтування яких відповідач зазначив наступне:
- нормами чинного законодавства України визначений обов'язок відповідача стосовно відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій за Списком №1, проте, у позовній заяві викладені вимоги щодо стягнення відшкодування за Списком №2;
- витрати на виплату та доставку пенсій (у тому числі пільгових) несе Пенсійний фонд України;
- наданий позивачем розрахунок не є доказом понесення управлінням ПФУ витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, оскільки він не є розрахунковим документом, що підтверджує факт сплати органом ПФУ пільгових пенсій, а інших доказів понесення витрат не надано;
- особа, стосовно якої нараховано до сплати відповідачу суми фактичних витрат на виплату та доставку пенсій вже працювала до 1 січня 1992 року на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, тому має право на пенсію за статтею 100 "Про пенсійне забезпечення", отже відсутні підстави для призначення пенсії за статтею 13 цього Закону.
Відповідно до ст.183-2 КАС України позов прийнято до розгляду в скороченому провадженні та ухвалою суду відповідачу запропоновано у 10-тиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття надати до суду заперечення на позов або заяву про визнання позову.
Пунктом 4 ч.1 ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що скорочене провадження застосовується в адміністративних справах щодо стягнення грошових сум, які ґрунтуються на рішеннях суб'єкта владних повноважень, щодо яких завершився встановлений цим Кодексом строк оскарження..
Відповідно до ч. 4 ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. За результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав приймає законне та обґрунтоване судове рішення.
Відповідно до п.4 ч.5 ст.183-2 КАС України справа повинна бути розглянута у порядку скороченого провадження не пізніше п'яти днів з дня подання відповідачем заперечення проти позову.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що 7 листопада 2014 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернувся до Управління Пенсійного фонду України у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області із заявою про призначення пенсії за віком.
З довідки №13 від 13.02.2013 року, виданої Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Полум'я" вбачається, що ОСОБА_1 працював з 04.01.1979 року по 25.02.2000 року у якості тракториста-машиніста та був безпосередньо зайнятий у виробництві продукції сільського господарства протягом повного польового періоду у рослинництві або протягом календарного року у тваринництві. Вказані періоди зараховуються до стажу роботи, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення у відповідності до пункті "в" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Довідка видана на підставі наказів №1 від 04.01.1979 року, №4 від 25.02.2000 року, книги наказів, табеля, відомостей по заробітній платі.
З розрахунку стажу по ОСОБА_1 (пенсійна справа №144558) вбачається, що до стажу за особливими умовами праці зараховані наступні періоди:
- 04.01.1979 - 30.11.1980, тракторист-машиніст у сільському господарстві, СГ СТОВ "Полум'я" - 1 рік 10 місяців 27 днів;
- 01.12.1980 - 31.12.1999, тракторист-машиніст у сільському господарстві, СГ СТОВ "Полум'я" - 19 років 1 місяць 0 днів.
Протоколом №1346 від 12.11.2014 року ОСОБА_1 призначена пенсія за віком з 07.11.2014 року у розмірі 1409,97 грн.
Вирішуючи заявлений спір по суті, суд виходить із того, що положеннями частини другої Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) визначено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення". При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.
На момент набрання чинності Законом №1058-IV питання щодо відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пункту "б" статті 13 Закону №1788-XII, було врегульовано Законом України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" від 26 червня 1997 року №400/97-ВР (далі - Закон №400/97-ВР).
Відповідно до пункту 1 статті 1 Закону №400/97-ВР платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об'єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників.
Абзацом четвертим пункту 1 статті 2 Закону №400/97-ВР (статтю доповнено абзацом четвертим згідно Закону України "Про внесення змін до деяких законів України" від 17 лютого 2000 року №1461-ІІІ, який набрав чинності з 15 березня 2000 року) визначено, що для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".
На обов'язкове державне пенсійне страхування встановлюються ставки збору у таких розмірах: для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону 100 відсотків від об'єкта оподаткування, визначеного абзацом четвертим пункту 1 статті 2 цього Закону (абзац третій пункту 1 статті 4 Закону №400/97-ВР).
З урахуванням зазначеного, суд доходить висновку про необґрунтованість заперечень та наявність у підприємства обов'язку відшкодовувати управлінню ПФУ витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пункту "в" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" працівнику відповідача за списком №2.
Викладені висновки суду відповідають правовій позиції Верховного Суду України, неодноразово висловленій у справах цієї категорії, зокрема у постановах від 31 січня 2011 року №21-69а10, від 13 лютого 2012 року №21-11а12.
Судом також не беруться до уваги твердження відповідача про понесення витрат на виплату та доставку пенсій (у тому числі пільгових) Пенсійним фондом України, оскільки такі доводи не є підставою для відмови у задоволенні позову, а посилання на рішення Вищого адміністративного суду України стосується інших питань, зокрема, стосувалась платників фіксованого сільськогосподарського податку що виплачували пенсії особам, пенсії яким призначені відповідно до пунктів "в" - "е" та "ж" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", де такі платники фіксованого сільськогосподарського податку не повинні здійснювати відшкодування витрат Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", оскільки з 01.01.2005 року виплата пенсій особам, пенсії яким призначені відповідно до пунктів "в" - "е" та "ж" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.
З 01.01.2006 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення працівників сільськогосподарських підприємств платників фіксованого сільськогосподарського податку" від 31.05.2005 року №2613-ГУ згідно якого останній абзац пункту 2 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлює, що виплата пенсій особам, пенсії яким призначені відповідно до пунктів "в"-"е" та "ж" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" здійснюється до 01.01.2005 року за рахунок коштів Пенсійного фонду, 31.01.2005 року за рахунок коштів Державного бюджету України до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".
Згідно із пунктом 6.1 частини 6 Інструкції "Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України", затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року №21-1 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції 16 січня 2004 року за №64/8663 (далі - Інструкція №21-1), відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в таких розмірах: для платників, зазначених у підпункті 2.1.1 пункту 2.1 цієї Інструкції (крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку), - також 100 відсотків фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до абзацу першого частини 2 Прикінцевих положень Закону застрахованим особам, які працювали або працюють на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій (пункт 6.4 Інструкції №21-1).
Розрахунки складаються на підставі відомостей відділів з призначення пенсій органів Пенсійного фонду України, які подаються згідно з додатком 8 та додатком 8а до 1 січня поточного року та протягом 10 днів з дня прийняття рішення про призначення нової пенсії (пункт 6.5 Інструкції №21-1).
Управлінням Пенсійного фонду України у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області складений розрахунок фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини другої Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", з березня 2015 року, по пенсіонеру ОСОБА_1, за яким місячний розмір фактичних витрат на виплату та доставку пенсії - 1407,94 грн.
Суд погоджуються із доводами відповідача про те, що розрахунок фактичних витрат на виплату та доставку пенсій не є доказом понесення управлінням ПФУ таких витрат, оскільки такий розрахунок є інформативним для підприємства, та визначає відомості для відшкодування витрат у добровільному порядку.
При цьому, до матеріалів справи долучено список №1 на зарахування пенсій, соціальних допомог на поточні рахунки в ПАТ "ПриватБанк" за період з 4 березня по 25 березня 2015 року, згідно якого гр. ОСОБА_1 виплачена пенсія 22 березня 2015 року у розмірі 1407,94 грн.
Таким чином, суд зазначає про підтвердження позивачем понесення фактичних витрат на виплату пенсій у заявленій до стягнення сумі та спростування доводів відповідача у цій частині.
Згідно пункту 6.7 Інструкції №21-1 підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону, сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць.
Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що витрати на виплату та доставку пенсій, призначених особам відповідно до пунктів "б" - "з" частини першої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" за списком №2, покриваються підприємствами та організаціями. При цьому обов'язок підприємств та організацій з відшкодування цих витрат, понесених Пенсійним фондом після 1 січня 2004 року, не пов'язаний із датою призначення такої пенсії чи часом набуття необхідного для цього пільгового стажу (до чи після набрання чинності Законом №1058-IV).
Винятком із цього правила є лише відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій особам, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, призначених з урахуванням вимог статті 14 Закону №1788-XII.
Посилання відповідача на те, що особа, стосовно якої нараховано до сплати відповідачу суми фактичних витрат на виплату та доставку пенсій вже працювала до 1 січня 1992 року на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, тому має право на пенсію за статтею 100 "Про пенсійне забезпечення", який набрав чинності з 1 січня 1992 року, не ґрунтується на фактичних обставинах щодо часу виникнення права на таке призначення - оформленні працівником пенсії після 1 січня 2004 року.
Крім того, суд вважає такі доводи помилковими, оскільки у цій справі предметом розгляду є не визначення права на пенсію ОСОБА_1, що працював на відповідних роботах за списком №2, а зобов'язання відшкодовувати витрати на виплату і доставку пільгових пенсій, призначених за списком №2, до набуття права на пенсію за віком - 01.03.2018 року.
Враховуючи викладене, суд вважає правомірним стягнення з відповідача на користь Управління Пенсійного фонду України у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій за березень 2015 року за Списком №2 в сумі 1407,94 грн., оскільки відповідач доказів добровільного погашення заборгованості не надав.
Керуючись ст.ст. 158 - 163, 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов задовольнити.
Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Полум'я" на користь Управління Пенсійного фонду України у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини другої Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", за березень 2015 року за Списком №2 в сумі 1407,94 грн.
Постанова підлягає негайному виконанню відповідно до ч.6 ст.183-2 та ч.1 ст. 256 КАС України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня отримання копії постанови апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі. Постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Суддя О.В. Єфанова