Справа № 15600/09
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2010-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" березня 2010 р. справа № 2а-10732/08/0470

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Сафронової С.В.

суддів: Поплавського В.Ю. Уханенка С.А.

при секретарі судового засідання: Литовченко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську апеляційну скаргу Головного управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 березня 2009 року

у адміністративній справі 2а-10732/08/0470 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-міської районної у місті ОСОБА_2 ради та Головного управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації і третьої особи: Міністерства праці та соціальної політики України про стягнення разової грошової допомоги, -

в с т а н о в и л а :

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 березня 2009 року задоволено частково позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у місті ради м. Кривого Рогу, Головного управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації та третьої особи: Міністерство праці та соціальної політики України, і зобов'язано Головне управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації нарахувати та виплатити на користь позивача заборгованість зі сплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2008 рік, з урахуванням суми, що ним отримана як інвалідом ІІ групи згідно з п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 12.03.2008 № 183 «Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується в 2008 році відповідно до Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»та «Про жертви нацистських переслідувань», у розмірі 3 448,00 (три тисячі чотириста сорок вісім) грн. 00 коп., встановленому згідно зі ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». У задоволенні решти позовних вимог судом позивачу відмовлено.

З зазначеною постановою суду першої інстанції не погодився відповідач - Головного управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації, у звязку з чим оскаржив її до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

На обґрунтування апеляційної скарги відповідач посилається на не врахування судом часу виплати позивачу щорічної разової грошової допомоги, яка виплачена у квітні 2008 року, ще до прийняття Конституційним Судом України рішення від 22 травня 2009 року №10-рп/2008. Вказує на те, що судом першої інстанції неповно зясовано обставини по справі, а висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи.

При перегляді справи в апеляційному порядку колегією суддів встановлено, що предметом спору по цій справі є дії органу праці та соціального захисту населення щодо нарахування та виплаті позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2008 р. в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1-ї категорії, у звязку з чим перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Центрально-Міської районної у місті ОСОБА_2 ради. Як інвалід 2 групи, позивач має право на пільги, що встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни, у тому числі і передбачена відповідно до статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»щорічна, до 5 травня, виплата учасникам бойових дій разова грошова допомога у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 суд першої інстанції прийняв до уваги те, що Конституція України не надає закону про Держбюджет вищої юридичної сили стосовно інших законів, зокрема Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту», яким регулюється порядок і розмір виплати щорічної грошової допомоги до 5 травня відповідним категоріям громадян

За наведених обставин та ураховуючи положення Рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 і Рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року, суд першої інстанції дійшов висновку, що дотримуючись вимог ч. 2 ст. 11 КАС України, необхідно захистити право позивача на отримання щорічної разової грошової допомоги до 5 травня шляхом зобов'язання відповідача - Головне управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації нарахувати та виплати позивачеві щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2008 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, встановленому ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Проте, колегія суддів визнає вищенаведені висновки суду першої інстанції помилковими, а судове рішення таким, що прийнято з порушенням правил застосування норм матеріального права та без урахування дійсних обставин справи.

Згідно зі статтею 13 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»щорічно до 5 травня інвалідам війни 2групи і прирівняних до них осіб - виплачується разова грошова допомога у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком.

Однак, пунктом 20 Розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України»Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік»№ 107 від 28.12.2007 р. було встановлено, що у 2008 році розмір щорічної разової допомоги інвалідам війни відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України. А саме, згідно пп.2 «б»п.20 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України»Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік»частина пята статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»стала діяти в наступній редакції: «щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України».

Розмір разової грошової допомоги на 2008 рік визначено постановою Кабінету Міністрів України від 12.03.2008 р № 183 «Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується в 2008 р. відповідно до Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань». Для інвалідів війни 2 групи сума разової грошової допомоги становила 400,00 гривень.

Колегією суддів встановлено, що сума разової щорічної грошової допомоги позивачу за 2008 рік у розмірі 400,00 грн. була виплачена йому 09 квітня 2008 року шляхом перерахування грошових коштів на його особовий рахунок Криворізькій філії Приватбанку

Неконституційними положення пункту 20 Розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України»Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік»№ 107 від 28.12.2007 р. визнані Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп від 22.05.2008 р., а тому відповідно дію п.5 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»відновлено з 22.05.2008 р. і з цього часу ця норма стала діяти в попередні редакції, яка визначала виплату інвалідам війни разової щорічної допомоги до 5 травня у розмірі семі мінімальних пенсій за віком

Таким чином, на час вчинення відповідачем у квітні 2008 року дій по виплаті позивачу суми разової грошової допомоги до 5 травня, які є предметом спору в цій справі, була чинною та діяла частина 5 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»із змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України»Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік»№ 107 від 28.12.2007 р.

Колегія суддів не вбачає підстав для перевірки Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України»Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік»на відповідність їх загальним положенням цього Закону та Конституції України, а також не вбачає підстав для надання оцінки змінам цим Законом до ч.5 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»стосовно порядку визначення розміру щорічної разової допомоги інвалідам війни що діяли у період з 01.01.2008 року до 22.05.2008 року, оскільки це знаходиться за межами компетенції адміністративного суду, встановленої ст.17 КАС України, і вирішення таких питань віднесено до юрисдикції Конституційного Суду України.

Статтею 95 Конституції України встановлено, що бюджетна система України будується на засадах справедливого і неупередженого розподілу суспільного багатства між громадянами і територіальними громадами. Виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків. Держава прагне до збалансованості бюджету України.

Завдання адміністративного судочинства, згідно зі ст.2 КАС України, є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно зі ст.9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а у разі виникнення сумніву під час розгляду справи щодо відповідності закону чи іншого правового акта Конституції України, вирішення питання про конституційність якого належить до юрисдикції Конституційного Суду України, він звертається до Верховного Суду України для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності закону чи іншого правового акта.

Наведені обставини, з урахуванням того, що на час виплати позивачу щорічної разової допомоги до 5 травня за 2008 рік, субєкт владних повноважень керуючись нормами Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»в редакції зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України»Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік»№ 107 від 28.12.2007 р. - діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для визнання дій субєкту владних повноважень незаконними у даному випадку немає, відповідно відсутні підстави для зобовязання його виплатити позивачу недотриману суму допомоги за 2008 рік.

Застосування до виниклих по цій справі положень ст.17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»- є неприпустимим, оскільки даною нормою встановлено, що звернутися за отриманням разової грошової допомоги до 5 травня та отримати її до 30 вересня мають право особи які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня. Позивач до таких осіб не відноситься, оскільки вказану допомогу він отримав у квітні 2008 року у розмірі, визначеному чинним на той період часу Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Оскільки вищенаведених обставин та норм матеріального права суд першої інстанції не врахував під час вирішення спору у цій справі, чим порушив правила застосування норм матеріального права, колегія суддів приходить до висновку про помилковість застосування до спірних правовідносин норми Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», яка не діяла у період квітня 2008 року.

З огляду на викладене апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, а постанова суду скасуванню з постановленням нової постанови про відому у задоволені позову за відсутності у позивача права матеріальної вимоги.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, п.4 ч.1 ст.202, ст.205, ст.207 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Головного управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 березня 2009 року скасувати, у задоволені позову ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-міської районної у місті ОСОБА_2 ради та Головного управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації і третьої особи: Міністерства праці та соціальної політики України - відмовити

Постанова суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з моменту виготовлення в повному обсязі.

Повний текст постанови виготовлено 07 травня 2010 року

Головуючий : Сафронова С.В.

Судді: Поплавський В.Ю.

ОСОБА_3