Справа № 20007/10
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2010-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" вересня 2010 р. справа № 2а-1/2010-46

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Сафронової С.В.

суддів: Поплавського В.Ю. Уханенка С.А.

при секретарі судового засідання: Близнюк Т.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Юр'ївського районного суду Дніпропетровської області від 19 квітня 2010 року

у адміністративній справі 2а-1/10-46 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Юр'ївського району Дніпропетровської області про поновлення на роботі,-

в с т а н о в и л а :

Позивач ОСОБА_1 у грудні 2009 року звернувся до суду в порядку адміністративного судочинства з позовом до відповідача ОСОБА_2 сільської ради Юр'ївського району Дніпропетровської області та третьої особи - сільського Голови ОСОБА_3, в якому просив визнати незаконними дії ОСОБА_2 сільської ради Юр'ївського району Дніпропетровської області по виданню розпорядження № 269 від 02.02.2008 року про його звільнення на підставі ст..40 п.3 КЗпП України, поновити його на попередній посаді директора ОСОБА_2 будинку культури в ОСОБА_2 сільській раді Юр'ївського району Дніпропетровської області. Одночасно позивач просив визнати недійсним запис в його трудовій книжці за № 4 від 02.02.2008 р. «звільнений з посади директора ОСОБА_2 будинку культури за систематичне невиконання службових обовязків за ст.40 п.3 КЗпП України»та зобовязати відповідача видати йому дублікат трудової книжки без внесення запису за № 4 від 02.02.2008 р., а також стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з моменту звільнення з 02.02.2008 р. по день поновлення на роботі, і на відшкодування моральної шкоди 15000 грн.

Постановою Юр'ївського районного суду Дніпропетровської області від 19 квітня 2010 року в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Юр'ївського району Дніпропетровської області відмовлено з підстав пропущення позивачем строку предявлення вимог до суду.

З зазначеною постановою суду першої інстанції не погодився позивач та подав апеляційну скаргу до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду в якій посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, та на порушення судом норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову про задоволення його вимог у повному обсязі.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, перевіривши за матеріалами справи наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Постановляючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що дана справа належить до адміністративної юрисдикції. Однак цей висновок не можна визнати обґрунтованим та таким, що ґрунтується на вимогах чинного матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.2 ст.4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Компетенція адміністративних судів, серед іншого, поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності та на спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби (п.п 1,2 ч. 1 ст. 17 КАС України).

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що розпорядженням сільського Голови № 222-ІІ від 01.10.2006 р. позивач був прийнятий на посаду директора ОСОБА_2 будинку культури, і підстави та умови перебування позивача на вказаній посаді були визначені трудовою угодою (а.с.6, 7). Звільнення позивача з посади директора ОСОБА_2 будинку культури відбулося за розпорядженням сільського Голови № 269 від 02.02.2008 р. за систематичне невиконання службових обовязків на підставі ст..40 п.3 КЗпП України (а.с.6, 8)

Суд першої інстанції, розглянувши позов у порядку адміністративного судочинства, не визначив чітко правову природу спору та не зясовував чи відноситься позивач до осіб публічної служби, а застосувавши до спірних правовідносин норми трудового законодавства не зазначив яким спеціальним законом врегульована діяльність на посаді директора будинку культури

За таких обставин рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст.159 КАС України щодо законності та обгрунтованості.

Виходячи з аналізу обставин у справі предметом спору є питання законності рішення субєкту владних повноважень про звільнення позивача, який перебував з органом місцевого самоврядування в трудових відносинах.

Робота позивача на посаді директора ОСОБА_2 будинку культури не підпадає під наведені у статті 1 Закону України «Про державну службу»та п.15 ч.1 ст.3 КАС України ознаки публічної служби, а матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1 не є державним службовцем. Наведені обставини не заперечуються самим позивачем по справі і свідчать про відсутність підстав для його звернення до суду в порядку адміністративного судочинства на підставі п.2 ч.1 ст.17 КАС України.

За вищенаведених обставин, колегія суддів вважає помилковою позицію позивача щодо його звернення до адміністративного суду з позовом у звязку з прийняттям рішення субєктом владних повноважень, оскільки природа спірних правовідносин у цій справі повязана лише з правом позивача на працю і будь-яких інших питань окрім звільнення позивача з посади в розпорядженні сільського Голови № 269 від 02.02.2008 р. не зачіпалося, а вказане рішення посадової особи органу місцевого самоврядування не може вважатися правовим актом індивідуальної дії, який підлягає оскарженню в порядку п.1 ч.1 ст.17 КАС України.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішення спору по даній справи керуючись лише субєктним складом по виниклим спірним правовідносинам не врахував предмет спору про право на працю, який регулюється нормами КЗпП України.

Зазначення ОСОБА_2 сільської ради Юр'ївського району Дніпропетровської області як відповідача не змінило правову природу спірних відносин та не зробило даний спір публічно-правовим

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Дана справа не є публічно-правовим спором і не підпадає під визначення справи адміністративної юрисдикції (адміністративна справа), яке наведене у п.1 ч.1 ст.3 КАС України і компетенція адміністративних судів, встановлена ст.17 Кодексу, на цей спір не поширюється, оскільки вимоги позивача не стосуються захисту його прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, яких залучено як відповідачів у цій справі.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно визнав спір у цій справі публічно-правовим та помилково вирішив даний спір в порядку адміністративного судочинства і тим самим припустився порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення.

Як передбачено пунктом 1 частини 1 статті 157 КАС, суд закриває провадження у справі, якщо її не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

За таких обставин, згідно п.4 ч.1 ст.198 та ст.203 КАС України, оскаржене рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю у звязку з неналежністю розгляду даної справи в порядку адміністративного судочинства, що не позбавляє позивача права звернутися із позовом за захистом своїх трудових прав в порядку ЦПК України

Керуючись п.4 ч.1 ст.198, ст.203, ст.205, ст.206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, постанову Юр'ївського районного суду Дніпропетровської області від 19 квітня 2010 року - скасувати

Провадження у адміністративній справі 2а-1/10-46 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Юр'ївського району Дніпропетровської області - закрити

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судового рішення апеляційної інстанції

Повний текст ухвали виготовлено 15 вересня 2010 року.

Судді: Сафронова С.В.

ОСОБА_4

ОСОБА_5