Справа № 417/438/15-а
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2015-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Чернік А.П.
Суддя-доповідач -
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2015 року справа №417/438/15-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Гаврищук Т.Г.

суддів: Блохіна А.А.

Казначеєва Е.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Марківської районної державної адміністрації Луганської області на постанову Марківського районного суду Луганської області від 14 квітня 2015 року по справі №417/438/15-а (головуючий І інстанції Чернік А.П.) за позовом прокурора Марківського району Луганської області в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Марківської районної державної адміністрації Луганської області про визнання дій незаконними та зобов'язання призначити щомісячну адресну допомогу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління соціального захисту населення Марківського районної державної адміністрації Луганської області про визнання дій щодо відмови у оформленні щомісячної адресної допомоги, як особі переміщеної з тимчасово окупованої території України або району проведення анти терористичної операції, незаконними; зобов'язання надати довідку про взяття на облік неповнолітню ОСОБА_2 як особу, яка переміщена з тимчасово окупованої території України або району проведення анти терористичної операції, відповідно до вимог Порядку надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення анти терористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №505 від 01.10.2014 року, призначити щомісячну адресну допомогу.

Постановою Марківського районного суду Луганської області від 14 квітня 2015 року адміністративний позов задоволено, внаслідок чого визнано неправомірними дії щодо відмови у оформленні щомісячної адресної допомоги, як особі переміщеної з тимчасово окупованої території України або району проведення анти терористичної операції, незаконними; скасовано рішення від 10.11.2014 року про відмову в наданні щомісячної адресної допомоги; зобов'язання надати довідку про взяття на облік неповнолітню ОСОБА_2 як особу, яка переміщена з тимчасово окупованої території України або району проведення анти терористичної операції, відповідно до вимог Порядку надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення анти терористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Відповідач вважає, що ним правомірно було відмовлено в наданні щомісячної адресної допомоги, оскільки ОСОБА_2 є неповнолітньою особою і переміщена з зони АТО без супроводження батьків, а бабуся/дідусь може бути законним представником онуки лише після призначення їх опікунами/піклувальниками. Відповідач також зазначив, що судове засідання було проведено без участі їх представника.

Особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не з'явились, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомленні належним чином, а тому згідно до вимог п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 197 КАС України справу було розглянуто в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Під час апеляційного розгляду справи встановлено, що ОСОБА_5 звернувся до відповідача з заявою про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, на себе, ОСОБА_6 та неповнолітню онуку ОСОБА_2.

Рішенням від 10 листопада 2014р. відповідачем було відмовлено в наданні щомісячної адресної допомоги на ОСОБА_2, оскільки вона є неповнолітньою особою і переміщена з зони АТО без супроводження батьків.

У частині 4 статті 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» визначено, що заява внутрішньо переміщеною особою подається особисто, а дітьми, дітьми-сиротами, дітьми, позбавленими батьківського піклування, недієздатними особами або особами, дієздатність яких обмежено, через законного представника. У випадку відсутності законного представника у дітей-сиріт або дітей, позбавлених батьківського піклування, або якщо діти прибувають без супроводження, таку заяву від їх імені подають органи опіки та піклування, що розташовані за місцем виявлення таких дітей.

Згідно абз.2 п.2 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України, району проведення антитерористичної операції чи населеного пункту, розташованого на лінії зіткнення, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509, для отримання довідки про взяття на облік неповнолітніх дітей, які переміщуються без батьків або членів сім'ї, заява подається їх опікуном чи піклувальником або законним представником.

За приписами п.2 Порядку надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 505, грошова допомога надається громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, які постійно проживають на території України і переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції (далі - особа, яка переміщується), а також стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, структурних підрозділах з питань соціального захисту населення виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням та виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.

Статтею 242 Цивільного кодексу України встановлено, що батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. Опікун є законним представником малолітньої особи та фізичної особи, визнаної недієздатною. Законним представником у випадках, встановлених законом, може бути інша особа.

За приписами статті 154. Сімейного кодексу України батьки мають право на самозахист своєї дитини, повнолітніх дочки та сина. Батьки мають право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини, а також непрацездатних сина, дочки як їх законні представники без спеціальних на те повноважень. Батьки мають право звернутися за захистом прав та інтересів дітей і тоді, коли відповідно до закону вони самі мають право звернутися за таким захистом.

Тобто, законними представниками своїх неповнолітніх дітей є батьки.

Частиною 2 статті 258 Сімейного кодексу України встановлено, що баба і дід мають право звернутися за захистом прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх та повнолітніх непрацездатних внуків до органу опіки та піклування або до суду без спеціальних на те повноважень.

Наведена норма не визначає баба і діда в якості законного представника неповнолітніх внуків, а лише надає право на звернення до органу опіки та піклування або до суду без спеціальних на те повноважень.

В матеріалах справи відсутні докази щодо призначення баби і діда опікуном, піклувальником над онукою ОСОБА_2

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що оскільки ОСОБА_2 є неповнолітньою особою, а з заявою щодо отримання щомісячної адресної допомоги звернувся дідусь, то відповідачем правомірно було відмовлено в наданні цієї допомоги.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції постанова прийнята з порушенням норм матеріального права, що є підставою для скасування постанови та прийняття нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись статтями 24, 160, 167, 184, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Марківської районної державної адміністрації Луганської області на постанову Марківського районного суду Луганської області від 14 квітня 2015 року по справі №417/438/15-а - задовольнити.

Постанову Марківського районного суду Луганської області від 14 квітня 2015 року по справі №417/438/15-а - скасувати.

Відмовити у задоволенні позову прокурора Марківського району Луганської області в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Марківської районної державної адміністрації Луганської області про визнання дій щодо відмови у оформленні щомісячної адресної допомоги, як особі переміщеної з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, незаконними; зобов'язання надати довідку про взяття на облік неповнолітню ОСОБА_2 як особу, яка переміщена з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, відповідно до вимог Порядку надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №505 від 01.10.2014 року, призначити щомісячну адресну допомогу.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Т.Г. Гаврищук

суддів: А.А.Блохін

Е.Г.Казначеєв