Справа № 2а-2360/09/0970
Суддя: Лосєв А.М.
Дата ухвалення: 2015-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" травня 2015 р. м. Київ К/9991/26048/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Лосєва А.М.,

Бившевої Т.М.,

Шипуліної Т.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження

касаційну скаргуДержавної податкової інспекції в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області Державної податкової служби
на постановуІвано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2009 року
та ухвалуЛьвівського апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2012 року
у справі2а-2360/09/0970
за позовомПриватного підприємця ОСОБА_4
доДержавної податкової інспекції в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області Державної податкової служби
провизнання недійсними податкових повідомлень - рішень,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2004 року Приватний підприємець ОСОБА_4 (далі по тексту - позивач, ПП ОСОБА_4.) звернулось до Господарського суду в Івано-Франківській області з позовом до Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську (далі по тексту - відповідач, ДПІ в м. Івано-Франківську), в якому просив визнати недійсними податкові повідомлення - рішення від 12 травня 2004 року №/0, №/0, №/0.

Постановою Господарського суду Івано-Франківської області від 01 лютого 2005 року позовні вимоги ПП ОСОБА_4 було задоволено.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 26 квітня 2005 року рішення суду першої інстанції було частково скасовано. В позові про визнання недійними податкових повідомлень-рішень Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 12 травня 2004 року №/0, №/0, №/0 відмовлено. В частині визнання недійсними податкових повідомлень-рішень від 12.05.2004р. №/0, №/0, №/0 щодо визначення суми штрафних санкцій сумою податкового зобов'язання рішення суду першої інстанції залишено без змін.

За результатами розгляду касаційної скарги позивача ухвалою Вищого адміністративного суду України від 13 серпня 2009 року постанову господарського суду Івано-Франківської області від 01 лютого 2005 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2005 року скасовано та направлено справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2009 року, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2012 року, позов задоволено. Податкові повідомлення - рішення ДПІ в м. Івано-Франківську від 12 травня 2004 року за №/0, №/0, №/0 скасовано.

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, ДПІ в м. Івано-Франківську звернулась до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою.

В касаційній скарзі податковий орган, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2009 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2012 року, прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивач надав письмові заперечення на касаційну скаргу, в яких просив у її задоволенні відмовити.

У зв'язку з неприбуттям у судове засідання жодної з осіб, які беруть участь у справі, що були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, на підставі частини 1 статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України, вирішила розглядати справу у порядку письмового провадження.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ДПІ в м. Івано-Франківську була проведена перевірка щодо контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу суб'єктами підприємницької діяльності, за результатами якої 02 травня 2004 року складено Акт №900114/225-23-3/-3.

Так, під час проведення перевірки корчми «Мисливець», яка належить позивачу працівниками податкового органу зафіксовано факти роздрібної торгівлі тютюновими виробами без наявності ліцензії за цінами, вищими від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками або імпортерами, відсутності у місці торгівлі засвідчених виробником або імпортером копій чинних декларацій про максимальні роздрібні ціни на тютюнові вироби, а також засвідченого постачальником сертифіката відповідності на тютюнові вироби, порушення встановленого порядку застосування реєстратора розрахункових операцій (далі по тексту - РРО) - не проведення розрахункової операції через реєстратор, невидача розрахункового документа та невідповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків, сумі коштів, яка зазначена в денному звіті РРО.

Виявлення зазначених порушень стало підставою для прийняття 12 травня 2004 року ДПІ в м. Івано-Франківську податкових повідомлень - рішень №/0, №/0 та №/0.

Задовольняючи позовні вимоги Івано-Франківській окружний адміністративний суд, з яким погодився Львівський апеляційний адміністративний суд, виходив з того, що позивач на час перевірки був відсутній на перевіряючому об'єкті і не повідомлявся про таку перевірку. Також суди зазначити про не перебування ОСОБА_5 у трудових відносинах.

Проте, колегія суддів вважає такий висновок передчасним.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» від 04 грудня 1991 року №509-ХІІ з наступними змінами та доповненнями в редакції від 01 січня 2004 року (далі по тексту - Закон України №509-ХІІ) органи державної податкової служби в установленому законом порядку мають право здійснювати на підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності та у громадян, в тому числі громадян - суб'єктів підприємницької діяльності, перевірки грошових документів, бухгалтерських книг, звітів, кошторисів, декларацій, товарно-касових книг, показників електронних контрольно-касових апаратів і комп'ютерних систем, що застосовуються для розрахунків за готівку із споживачами, та інших документів незалежно від способу подання інформації (включаючи комп'ютерний), пов'язаних з обчисленням і сплатою податків, інших платежів, наявності свідоцтв про державну реєстрацію суб'єктів підприємницької діяльності, спеціальних дозволів (ліцензій, патентів тощо) на її здійснення, а також одержувати від посадових осіб і громадян у письмовій формі пояснення, довідки і відомості з питань, що виникають під час перевірок; перевіряти у посадових осіб, громадян документи, що посвідчують особу, під час проведення перевірок з питань оподаткування; викликати посадових осіб, громадян для пояснень щодо джерела отримання доходів, обчислення і сплати податків, інших платежів, а також проводити перевірки достовірності інформації, одержаної для внесення до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів.

Згідно статті 15 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06 липня 1995 року №265/95-ВР з наступними змінами та доповненнями у редакції від 27 листопада 2013 року (далі по тексту - Закон України №265/95-ВР) контроль за додержанням суб'єктами підприємницької діяльності порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог цього Закону здійснюють органи державної податкової служби України шляхом проведення планових або позапланових перевірок згідно із законодавством України.

Згідно Порядку оформлення і реалізації матеріалів перевірок щодо контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу суб'єктами підприємницької діяльності та Інструкції податковому інспектору щодо перевірки засобів контролю, затверджених наказом Державної податкової адміністрації України від 04 квітня 2002 року № 155/ДСК, перевірка щодо контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу - це сукупність заходів контролюючих органів, спрямованих на здійснення контролю за дотриманням суб'єктами підприємницької діяльності вимог Законів України «Про державну податкову службу в Україні», «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та інших нормативно-правових актів, що визначають порядок проведення розрахункових операцій, обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації та грошових коштів, а також контролю за додержанням суб'єктами підприємницької діяльності порядку здійснення операцій з купівлі продажу іноземної валюти.

Згідно з розділом 6 Методичних рекомендацій щодо порядку складання плану-графіка перевірок суб'єктів господарювання та взаємодії між структурними підрозділами при їх проведенні, затверджених наказом Державної податкової адміністрації України від 01 квітня 2004 року №187, саме підрозділи оперативного контролю (податкового супроводження, інформаційно-аналітичні в СДПІ ВПП) проводять перевірки з питань дотримання суб'єктами встановленого порядку розрахунків за готівку у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, ліміту готівки в касі та її використання при розрахунках за товари, роботи, послуги, наявності свідоцтв про державну реєстрацію суб'єктів, ліцензій та марок акцизного збору, торгових патентів, інших спеціальних дозволів на здійснення окремих видів підприємницької діяльності, дотримання суб'єктами підприємницької діяльності вимог постанови Кабінету Міністрів України від 21 червня 2001 року N 700 «Про запровадження мінімальних цін на вітчизняні та імпортні горілку і лікеро-горілчані вироби» та максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками або імпортерами таких тютюнових виробів.

Пунктом 6.6. названого розділу закріплено, що перевірки контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкового і безготівкового обігу проводяться за окремими планами органів державної податкової служби. З метою підвищення контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування і послуг та запобігання дублюванню перевірок у ДПІ в містах і районах формується та затверджується щомісячний план проведення зазначених перевірок.

Ці перевірки проводяться групою у складі не менше двох посадових осіб за наявності у них службових посвідчень та посвідчень на право перевірки кожного суб'єкта господарювання.

За результатами проведеної перевірки контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу складається типовий акт.

З наведених положень нормативно-правових актів, чинних на момент проведення перевірки позивача, вбачається можливість проведення як планової так і позапланової перевірки щодо контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування і послуг.

Однак, під час розгляду справи судами не встановлено яка саме перевірка була проведена працівниками податкового органу, на підставі якого документа та чи були працівниками податкового органу надані підконтрольному суб'єкту службові посвідчення та посвідчення на право перевірки.

Також судами першої та апеляційної інстанції без дослідження процедури реєстрації акта перевірки в податковому органі, яка зумовлює відмінність між номером акту, наданого платнику податків, та номером акту податкового органу в частині продовження номеру 225-23-3/09150178/23-9, зроблено висновок про оригінальність саме примірника акта, наданого позивачем, в якому відсутні підпис останнього та його дружини.

Крім того, судами не виконано вимоги ухвали Вищого адміністративного суду України від 13 серпня 2009 року та не встановлено обставин перебування ОСОБА_6 в трудових відносинах з ОСОБА_4

Зокрема, під час судового розгляджу справи не встановлено на якій підставі ОСОБА_6 проводила реалізацію товарів, отримувала кошти від клієнтів, не надано правової оцінки тій обставині, що ОСОБА_6 підписала акт перевірки, а також тому, що відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України від 06 листопада 1992 року №7 фактичний допуск до роботи вважається укладенням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття належним чином оформлене.

Однак, позивачем не надано, а судами не витребувано денного звіту за 02 травня 2004 року, в якому б було зафіксовано суму готівкових коштів, яка мала бути на місці проведення розрахунків. Також судами не з'ясовано, якими саме доказами підтверджується факт невідповідності суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків у сумі, зазначеній в акті перевірки.

Додатково, колегія суддів звертає увагу, що фінансова санкція відповідно до статті 22 Закону України №265/95-ВР застосовується тільки у разі невідповідності суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті.

Водночас, судам при розв'язанні відповідного спору варто враховувати принцип офіційного з'ясування обставин справи, передбачений частинами 4 та 5 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України. Відповідно до вказаної норми, суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.

Задля вжиття належних заходів із метою встановлення обставин вчинення позивачем порушень, виявлених податковим органом під час перевірки, суди повинні витребувати у податкового органу або платника податків ті докази, які не надані учасниками справи, але які, на думку суду, можуть підтвердити або спростувати доводи податкового органу щодо наявності порушень з боку платника податків. Відповідні дії можуть бути вчинені судом на підставі пункту 1 частини 4 статті 110, статті 114 Кодексу адміністративного судочинства України.

У разі ненадходження витребуваних додаткових доказів у строк, установлений судом, спір може бути розв'язано на підставі наявних у справі доказів.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку про необхідність часткового задоволення касаційної скарги ДПІ в м. Івано-Франківську, скасування постанови Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2009 року та ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2012 року та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно частини 2 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України, підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного

Керуючись статтями 210, 214, 215, 220, 222, 223, 227, 230, 231, 236, частиною 6 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області Державної податкової служби задовольнити частково.

2. Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2009 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2012 року у справі №2а-2360/09/0970 скасувати.

3. Справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: А.М. Лосєв

Судді: Л.І. Бившева

Т.М. Шипуліна