Справа № 818/588/14
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2015-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2015 року м. Київ К/800/33805/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І., Тракало В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Сумського міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області, третя особа - начальник Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення моральної шкоди та виплату заробітку за час вимушеного прогулу, за касаційною скаргою Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 27 травня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2014 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до Сумського міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області (далі Сумський МВ УМВС України), Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області (далі УМВС), третя особа - начальник Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області про скасування наказу від 21 листопада 2013 року № 245 о/с (далі спірний наказ), поновлення його на роботі, стягнення моральної шкоди та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що проходив службу в міліції у званні лейтенанта на посаді дільничного інспектора, з якої його звільнено вищезазначеним наказом.

ОСОБА_4 вважає, що спірний наказ винесений відповідачем всупереч вимог законодавства, з порушенням його прав, а тому просив про його скасування та задоволення позову.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 25 березня 2014 року позов задоволено частково, зобов'язано УМВС змінити оскаржуваний наказ в частині формулювання підстав звільнення позивача, в решті позову відмовлено.

Оскаржуваною постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 27 травня 2014 року постанову суду першої інстанції скасовано та прийнято нову постанову, якою позов задоволено, частково, визнано незаконним та скасовано спірний наказ, поновлено позивача на посаді та стягнуто з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за один рік, в решті позову відмовлено.

У касаційній скарзі відповідач, УМВС, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить ухвалене ним судове рішення, в частині задоволених вимог, скасувати та відмовити в позові у повному обсязі.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, в межах статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення скарги з огляду на наступне.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи частково позов, апеляційний суд, на підставі наявних у справі даних встановив і правильно виходив з того, що спірний наказ відповідає вимогам закону.

Судами встановлено, що наказом тимчасово виконуючого обов'язки начальника Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області від 21 листопада 2013 року № 245 о/с позивача звільнено з органів внутрішніх справ на підставі підпункту «і» пункту 63 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114 (далі Положення) у зв'язку з не проходженням випробування в період іспитового строку.

Так, у відповідності до другого речення абзацу першого частини 1 статті 17 Закону України від 20 грудня 1990 року № 565-ХІІ «Про міліцію» (в редакції, станом на день видання спірного наказу, далі Закон № 565-ХІІ) при прийнятті на службу до міліції може бути встановлено випробування строком до одного року.

Порядок та умови проходження служби в міліції, згідно з частиною 1 статті 18 Закону № 565-ХІІ, регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

За приписами абзацу першого пункту 3 Положення під час прийняття на службу може бути встановлено іспитовий строк тривалістю до одного року. Особливості проходження служби в період іспитового строку визначаються МВС.

Відповідно до абзаців 8, 16 пункту 8 Положення дострокове звільнення зі служби осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу, які не досягли граничного віку перебування на службі в органах внутрішніх справ, провадиться у зв'язку з не проходженням випробування в період іспитового строку.

Водночас, згідно з підпунктом «і» пункту 63 Положення особи рядового і молодшого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) у зв'язку з не проходженням випробування в період іспитового строку.

В свою чергу, звільнення зі служби осіб рядового і молодшого начальницького складу провадиться начальниками, яким таке право надане Міністром внутрішніх справ.

Як правильно встановлено судами, позивач прийнятий на службу в органи внутрішніх справ вперше, з випробувальним строком на 1 рік, що узгоджується з вищевказаними вимогами Закону № 565-ХІІ і Положення.

Разом з тим, порядок і умови проходження початкової підготовки (спеціалізації) кандидатів на службу в органах внутрішніх справ визначає Положення про організацію початкової підготовки (спеціалізації) працівників органів внутрішніх справ України, затверджене наказом Міністерства внутрішніх справ України від 24 квітня 2009 року № 177 (далі - Положення № 177).

Пунктами 1.5-1.7, 1.8, 1.10 цього Положення встановлено, що рішення про прийняття кандидата на службу в органах внутрішніх справ приймає в установленому порядку за поданням керівник органу чи підрозділу, яким здійснювався його відбір, та відповідної рекомендації кадрової комісії головних управлінь, управлінь МВС України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, на залізничному транспорті, вищих навчальних закладів.

Наказом уповноваженого на те начальника такий кандидат призначається на визначену посаду відповідно до фахового рівня. Йому присвоюється, згідно з визначеним порядком, перше спеціальне звання і встановлюється іспитовий строк до одного року, тривалість іспитового строку визначається з урахуванням терміну, необхідного для проходження працівником початкової підготовки та стажування. У наказах після тексту про призначення таких осіб на посади і присвоєння відповідного спеціального звання міліції указується «… з іспитовим строком до …».

Іспитовий строк вважається завершеним, якщо закінчився термін, на який його було встановлено.

Іспитовий строк може бути завершений раніше встановленого наказом терміну, якщо працівник засвоїв та уміло виконує свої посадові обов'язки, але за умови успішного завершення стажування в посаді та наставництва. Дострокове закінчення іспитового строку оголошується відповідним наказом керівника, який встановлював його.

Також, за змістом пункту 3.1. у період іспитового строку початкова підготовка проводиться послідовно в три етапи: 1-й - навчання за місцем служби під керівництвом безпосередніх керівників і наставників; 2-й - навчання на курсах початкової підготовки (спеціалізації) в начальних закладах МВС; 3- й - стажування на посаді за місцем служби.

Пунктом 3.2 передбачено, що навчання за місцем служби здійснюється впродовж одного місяця з дня призначення працівника на посаду до його направлення на курси початкової підготовки (спеціалізації). Навчання проводиться за індивідуальним планом під керівництвом прямого начальника.

Під час другого етапу початкової підготовки працівники проходять навчання на курсах початкової підготовки (спеціалізації) у навчальних закладах МВС (пункт 3.3 Положення № 177).

Працівники, які успішно закінчили курси, отримують свідоцтво про закінчення курсів початкової підготовки (додаток 2), що долучається до їх особової справи. Завершення навчання на курсах оформлюється наказом ректора (начальника) навчального закладу (пункт 3.6 Положення № 177).

Окрім цього, пунктом 3.15 встановлено, що працівник, якого відраховано з навчального закладу через систематичну неуспішність або який не склав випускних заліків та іспитів, повертається до органу внутрішніх справ, де проходив службу, для прийняття рішення щодо подальшого перебування його на службі в порядку, визначеному чинним законодавством та нормативно-правовими актами МВС.

У дводенний термін після видання наказу про відрахування працівника з курсів навчальний заклад надсилає до органу внутрішніх справ матеріали, які стали підставою для цього, у тому числі матеріали службових розслідувань за фактами порушення дисципліни, та копію наказу.

За фактом неякісного відбору новоприйнятого працівника орган внутрішніх справ проводить службову перевірку, про результати якої інформує ДКЗ МВС.

При цьому, відповідно до пунктів 3.17, 3.19 Положення № 177 після завершення навчання на курсах початкової підготовки новоприйнятий працівник повинен пройти двомісячне стажування на посаді.

За результатами стажування керівник органу (підрозділу) внутрішніх справ приймає рішення про допуск працівника до самостійного виконання службових обов'язків. Такий допуск супроводжується виданням відповідного наказу.

Отже, з урахуванням приписів вищевказаних норм, підставою для звільнення з органів внутрішніх справ згідно підпункту «і» пункту 63 Положення є не проходження працівником випробування в період іспитового строку, тобто порушення ним умов такого випробування, зокрема, не проходження стажування, відрахування з відповідного навчального закладу через систематичну неуспішність або як такого, що не склав випускних заліків та іспитів, інші порушення, допущені під час проходження служби в період іспитового строку.

Проте, в матеріалах справи відсутні відомості про наявність вищезгаданих обставин, не зазначені такі і відповідачами під час розгляду справи, при цьому, як правильно встановлено судами, підставою для видачі спірного наказу був рапорт позивача про звільнення його з органів внутрішніх справ за власним бажанням, що суперечить змісту підпункту «і» пункту 63 Положення.

Крім того, позивач успішно пройшов позачергову атестацію за висновками якої відповідає займаній посаді.

Таким чином, апеляційний суд дійшов правильного висновку про незаконність оскаржуваного наказу та його скасування, з поновленням позивача на посаді та виплатою на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки підстав для звільнення позивача з органів внутрішніх справ за підпунктом «і» пункту 63 Положення у відповідача не було.

З огляду на викладене, рішення суду апеляційної інстанції відповідає дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, доводи касаційної скарги його висновків не спростовують, а тому підстав для скасування судового рішення колегія суддів не вбачає.

За приписами статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанцій залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Не може бути скасовано судове рішення з мотивів порушення судом норм процесуального права, якщо це не призвело і не могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області залишити без задоволення, а постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 27 травня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам і оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало