Справа № 2-а-4909/11
Суддя: Гура А. О.
Дата ухвалення: 2011-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-4909/11

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2011 року м. Лебедин

Суддя Лебединського районного суду Сумської області Гура А. О., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України у м. Лебедині Сумської області про зобовязання вчинити дії та визнання бездіяльності незаконною ,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що він являється інвалідом 2 групи по захворюванню, повязаному з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії і перебуває на обліку в Управлінні пенсійного фонду України м. Лебедині Сумської області. Відповідно до Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи" він має право на отримання державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю. Згідно Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи" розмір державної пенсії для інвалідів, відносно яких встановлено звязок із Чорнобильською катастрофою, в усіх випадках не можуть бути меншим по 2 групі інвалідності 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком. Позивач вважає, що розмір пенсії нарахованої і виплаченої йому відповідачем значно менший ніж встановлено спеціальним Законом. Тому він звернувся до суду та просить зобовязати відповідача зробити перерахунок призначеної йому державної та додаткової пенсії, прирівнявши їх до зазначених розмірів, а також провести відповідні виплати, починаючи з 18.02.2011 року.

Ухвалою суду від 25.08.2011 року позовні вимоги в частині зобов'язати відповідача провести перерахунок пенсії за період з 18.02.2011 року по 22.02.2011 року залишені без розгляду та відкрите скорочене провадження в частині позовних вимог з 23.02.2011 року.

Відповідач, скориставшись своїм правом, надав суду заперечення, в яких позовні вимоги не визнає і просить відмовити в їх задоволенні, мотивуючи тим, що: позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Лебедин, віднесений до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи і являється інвалідом 2 групи та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування. У відповідності до п. 13 розділу IV Прикінцевих положень Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування у разі якщо особа має право на отримання пенсії, щомісячного довічного грошового утримання відповідно до законів України «Про Кабінет Міністрів України», Про державну службу»,Про прокуратуру», Про статус суддів», «Про судову експертизу», "Про статус та соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи", Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, призначається одна пенсія, щомісячне довічне грошове утримання за її вибором. При цьому різниця між розміром пенсії, на який має право особа відповідно до зазначених законодавчих актів, та розміром пенсії з солідарної, системи відповідно до Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Обравши пенсію за віком у відповідності до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», позивач не може претендувати на призначення пенсії ще й за Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а тому застосування положень ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»не можливе.

Оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем обставини, суддя вважає їх достатніми для прийняття постанови, та дійшов до наступного:

Виходячи зі змісту ст. 3 та п.2 ч.1 ст. 17 КАС України відносини, що склалися між позивачем та відповідачем, є публічно-правовими.

Судом встановлено, що позивач є ліквідатором наслідків аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії, що стверджується посвідченням серії А № 141627, виданим 17.02.2011 року (а.с.9) та являється інвалідом 2 групи, що настала в наслідок виконання робіт по ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи. Як вбачається з копії заяви про призначення пенсії від 15.03.2011 року наданої відповідачем пенсія позивачу у 2011 р. призначена за віком у відповідності до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Відповідно до довідки № 1061 від 12.09.2011 року, розмір пенсії ОСОБА_1 складає 1862 грн. 02 коп., але позивач пропонує відступитися від порядку призначення і розрахунку пенсії і застосувати ч. 4 ст. 54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року N 796-XII (у редакції Закону України від 19 грудня 1991 року N 2001-XII з наступними змінами та доповненнями), але за вибором позивача нарахування його пенсії здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», за віком.

Відповідно до ст. 19 Конституцій України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законом України.

Таким чином, аналіз наведених норм правових актів дає підстави дійти висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, так як перерахунок пенсії , передбачений ч. 4 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", починаючи з 23.02.2011 року є безпідставним, тому що позивач отримує пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Окрім того, відповідно до статті 113 Конституції України Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет на

2011 рік», п. 7 Закону України про внесення змін до Закону України "Про державний бюджет

України на 2011 р." № 3491 -VI від 14.06.2011 р., (який вступив в законну силу 19.06.2011 р.),

ст. ст. 39. 50, 51, 52, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які

постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосовується у порядку та розмірах,

встановлених кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу

бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік. Правомірність дій працівників управління підтверджує і вчинені дії в відповідності з постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету» від 06.07.201 іі № 745, в частині проведення розрахунку пенсій інвалідам, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою та передбачено мінімальний розмір пенсії інвалідам вказаної категорії. Зокрема у п.п. 1 п. 6 вказується, що для учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 р. по 2 групі інвалідності розмір пенсії не може бути нижче 1090 грн. Згідно тієї ж постанови для учасників ліквідації наслідків аварії па ЧАЕС у 1986 р. по 2 групі інвалідності розмір додаткової пенсії складає 20 %.

Розмір мінімальної пенсії за віком встановлено ч. 1 ст. 28 Закону України "Про

загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" № 1058 від 09.07.03 (далі Закон №1058),

відповідно до якого за наявності достатнього страхового стажу мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність,

визначеного законом. Проте відповідно до ч. 3 тієї ж статті мінімальний розмір пенсії за віком,

встановлений частиною першою, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій,

призначених згідно з цим Законом.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню .

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, ст. ст. 7, 8, 11, 70, 71, 94, 99, 158-163, 183, 186, 254 КАС України, Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»,

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити .

Постанова суду може бути оскаржена до адміністративного апеляційного суду Харківської області через Лебединський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання копії даної постанови.

Суддя Гура А. О.