Справа № 816/387/15-а
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2015-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2015 р. Справа № 816/387/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Чалого І.С.

Суддів: П'янової Я.В. , Зеленського В.В.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Спільного підприємства "Полтавська газонафтова компанія" на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 17.02.2015р. по справі № 816/387/15-а за позовом Спільного підприємства "Полтавська газонафтова компанія" до Полтавської митницї Державної фіскальної служби України про визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення,-

ВСТАНОВИЛА:

Спільне підприємство "Полтавська газонафтова компанія" (надалі - позивач, СП "Полтавська газонафтова компанія") звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Полтавської митниці Міндоходів Державної фіскальної служби України (надалі по текст - відповідач, Митниця) про визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №806020002/2014/00376.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 17.02.2015р. було відмовлено у задоволенні позову Спільного підприємства "Полтавська газонафтова компанія" до Полтавської митницї Державної фіскальної служби України про визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 17.02.2015р.. та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Сторони в судове засідання не з'явились, були повідомлені належним чином про дату, час та місце слухання справи, надали заяви про розгляд справи в письмовому провадженні.

Суд апеляційної інстанції розглядає справу відповідно до ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що Між компанією "Atchiy Invetions Limited" (Великобританія) та СП "Полтавська газонафтова компанія" укладено контракт №А/P-BFLH-2014 від 17.11.2014 (надалі - контракт), за умовами якого останній купує у продавця на умовах контракту широку фракцію легких вуглеводів (надалі - ШФЛУ) /а.с. 14-24/.

За умовами контракту, відвантаження ШФЛУ відбувається з моменту підписання контракту до 31 грудня 2015 року.

Згідно пункту 1.1. контракту ШФЛУ придбавається покупцем виключно як сировина з послідуючою переробкою на особистих виробничих потужностях з метою виробництва готової продукції /а.с. 14/.

Згідно додатку №1 до контракту у листопаді 2014 року продавець продав, а покупець придбав ШФЛУ на умовах DAF Соловей/Тополі, призначенням ст. Селещина, вантажоодержувач ТОВ «Євростандарт-Автогаз» -145 (+/- 10%) тон. Відвантаженні відбувається у період з 26 по 30 листопада 2013 року /а.с. 25-26/./

Позивач, з метою здійснення митного контролю та оформлення товару «ШФЛУ» 22 грудня 2014 року подав до митного поста «Лтава» Полтавської митниці Державної фіскальної служби подано наступні документи:

- накладні УМВС Л.О. 482414, Л.О. 482415, Л.О. 482416, Л.О. 482417 від 29.11.2014 /а.с. 27-30/;

- рахунки-фактури (інвойс) №1 від 27. 11.2014, №344-А/Р від 09.12.2014 /а.с. 31-32/;

- контракт від 17.11.2014 /а.с. 14-24/;

- експертне заключення від 27.05.2014 /а.с. 33-35/;

- витяг статті 213 Податкового кодексу України /а.с. 36-38/;

- паспорт ШФЛУ №811 від 16.11.2014 /а.с. 39/;

- рішення органу сертифікації ДП «Полтавастандартметрологія» №05-17/5105 від 17.12.2014 /а.с. 40/;

- митна декларація №806020002/2014/013407 від 22.11.2014 на товар «Бутани для специфічних процесів переробки, широка фракція легких вуглеводнів (ШФЛУ) СТ ТОО -2008, сума вуглеводнів С1-С2 - 3,32; пропан не менше 41,37; сума вуглеводнів С4-С5 не менше 47,94; сума вуглеводнів С6 і вище, не більш 7,37», який заявлено в режимі «ІМ-40» (з особливістю процедури митного оформлення «FJ»), у відповідності до Класифікатора типів декларацій, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 №1011 /а.с. 41/.

В ході митного оформлення Митницею складено акт №89 від 25.12.2014 про взяття проб і зразків товарів, а саме, широкої фракції легких вуглеводів, виробник ТОО "Каракудукмунай" /а.с. 45/.

30.12.2014 Спеціалізованою лабораторією з питань експертизи та досліджені Міндоходів складено висновок №190 згідно якого, сумарний вміст бутану не перевищує вміст пропану, що відповідає інформації зазначеній в супровідних документах та графі 31 митної декларації /а.с. 47-49/.

Під час митного оформлення Митницею встановлено порушено вимог частини шостої, пункту 6 статті 257 Митного кодексу України, підпункту 213.3.6 пункту 213.3 статті 213 Податкового кодексу України, наказу Міністерства фінансів від 30.05.2012 №651 "Про затвердження Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа" в частині заповнення графи 36 МД (неправомірно застосовано пільгу по сплаті акцизного збору), про що складено протокол про порушення митних правил від 24.12.14 №0111/80600/2014 /а.с. 50-51/.

На підставі вказаних порушень Митницею надано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення (далі - Картка відмови) від 25.12.2014 № 806020002/2014/00376.

У Картці відмови надано роз'яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, а саме: «Митне оформлення товару можливе за умови зазначення у графі 36 МД "000000000" та сплаті акцизного збору у встановленому законодавством розмірі.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, доведено правомірність прийнятої Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №806020002/2014/00376.

Колегія суддів не погоджується з таким висновками суду першої інстанції та зазначає.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України від 13.03.2012 року №4495-VI, який набрав чинність з 01.06.2012, а також положеннями Податкового кодексу України та інших законів України з питань оподаткування.

Відповідно до статті 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

В силу приписів статті 318 Митного кодексу України митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Відповідно до статті 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення, зокрема: код товару згідно з УКТ ЗЕД; фактурна вартість товарів; митна вартість товарів та метод її визначення; суми митних платежів; спосіб забезпечення сплати митних платежів (у разі застосування заходів гарантування їх сплати) (стаття 257 Митного кодексу України).

Статтями 49, 50 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Згідно із статтею 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 53 Митного кодексу України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

З аналізу частин першої та другої статті 53 Митного кодексу України вбачається, що Митним кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з положеннями статті 318 Митного кодексу України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

В силу частини п'ятої статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Відповідно до статті 67 Митного кодексу України Українська класифікація товарів зовнішньоекономічної діяльності (далі - УКТЗЕД) складається на основі гармонізованої системи опису та кодування товарів.

Згідно положень статті 68 Митного кодексу України ведення УКТЗЕД передбачає, зокрема розроблення пояснень та рекомендацій до УКТЗЕД.

Статтею 69 Митного кодексу України передбачено, що митні органи здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення відповідно з УКТЗЕД. Рішення митних органів щодо класифікації товарів для митних цілей є обов'язковими. Висновки інших органів, установ та організацій щодо визначення кодів товарів згідно з УКТЗЕД при митному оформленні мають інформаційний або довідковий характер.

Митні органи України для цілей класифікації (кодування) товарів при митному оформленні використовують положення товарної номенклатури Митного тарифу України (УКТЗЕД), що затверджені Законом України "Про Митний тариф України" від 19 вересня 2013 року № 584-VII.

Невід'ємною складовою частиною товарної номенклатури є Основні правила інтерпретації класифікації товарів. Основні правила інтерпретації класифікації товарів (далі - Основні правила) викладені у додатку до Закону України "Про Митний тариф України".

Відповідно до Основних правил інтерпретації класифікації товарів при класифікації товарів згідно УКТЗЕД слід враховувати, що назви розділів, груп та підгруп наводяться лише для зручності користування УКТЗЕД. Для юридичних цілей класифікація товарів в УКТЗЕД здійснюється виходячи з назв товарних позицій і відповідних приміток до розділів чи груп і, якщо цими назвами не передбачено іншого, відповідно до таких правил.

Відповідно до Правила 3 (а) Основних правил інтерпретації класифікації товарів визначено: «У разі коли товар на перший погляд можна віднести до двох чи більше товарних позицій, його класифікація здійснюється таким чином: (а) перевага надається тій товарній позиції, в якій товар описується конкретніше, порівняно з товарними позиціями де дається більш загальний його опис».

Судом встановлено та не спростовано у суді апеляційної інстанції, що МД №806020002/2014/013407 на товар «Бутани для специфічних процесів переробки, широка фракція легких вуглеводнів (ШФЛУ) СТ ТОО -2008, сума вуглеводнів С1-С2 - 3,32; пропан не менше 41,37; сума вуглеводнів С4-С5 не менше 47,94; сума вуглеводнів С6 і вище, не більш 7,37».

Товар задекларовано в товарній позиції УКТЗЕД 2711 - Гази нафтові та інші вуглеводні в газоподібному стані, в товарній підкатегорії .

Колегія судів не погоджується з доводами суду першої інстанції про те, що задекларований за МД 806020002/2014/013407 товар: «Бутани для специфічних процесів переробки, широка фракція легких вуглеводнів (ШФЛУ)...» отримується в процесі переробки нестабільного газового конденсату і стабілізації нафти, а тому даний товар є нафтопродуктом, який в подальшому можна використовувати в якості сировини для виготовлення іншої продукції, яка відповідно також буде вважатися нафтопродуктами, та зазначає.

Відповідно до технічних умов виробника Республіка Казахстан даного ШФЛУ, широку фракцію легких вуглеводів отримується в процесі переробки нестабільного газового конденсату і стабілізації нафти (а.с. 58-62).

Згідно з Інструкцією про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 2 вересня 2008 р. за №805/15496, нафтопродукт - це продукт, отриманий під час перероблення нафти, газового конденсату або їх суміші, за винятком продуктів нафтохімії.

У законодавчому визначенні нафтопродукта: не зазначено особливих фізико-хімічних властивостей нафти, газового конденсату чи їх суміші, які підлягають переробці, вживаються лише загальні слова - нафта, газовий конденсат чи їх суміш та не вказується, що нафта чи газовий конденсат мають перебувати у будь-якій формі чи фізико - хімічному стані.

Між тим, фізико-хімічні властивості нафти та газового конденсату є дуже важливими якісними характеристиками цих продуктів, вони підлягають врахуванню, для того щоб встановити чи відбувається процес переробки, завдяки якому отримується саме нафтопродукт.

Тому, поняття стабілізація газового конденсату та стабілізація нафти, це важливі процеси, які безпосередньо впливають на встановлення чи спростування того, що ШФЛУ є нафтопродуктом.

Різниця між отриманням ШФЛУ і нафтопродуктом виявляється у складових елементах, які підлягають переробленню та безпосередньому процесі їх обробки, зокрема: нафтопродукт отримується під час перероблення нафти, газового конденсату або їх суміші.

При цьому, ШФЛУ отримується під час переробки нестабільного газового конденсату (припинення зміни фізико-хімічного складу конденсату) і стабілізації нафти (видалення з нафти, що виходить з нафтових свердловин, залишкової кількості вуглеводневих газів і легких рідких фракцій після первинної дегазації), що підтверджується експертним висновком №В- 277 від 02 лютого 2015р. Полтавської торгово-промислової палати (а.с. 63).

Тобто, стабілізація нафти не є процесом її переробки, у розумінні дефініції «нафтопродукт», а є лише процесом підготовки нафти до процесу переробки, шляхом відбору з неї при видобутку залишкової кількості вуглеводневих газів і легких рідких фракцій. І лише після стабілізації нафти вуглеводневі гази направляються на газопереробний завод (ГПЗ), а стабільна нафту - на нафтопереробний завод (НПЗ).

Колегія судів зазначає, що ШФЛУ відноситься до суміші скраплених (зріджених) вуглеводневих газів, що підтверджується висновком спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Міндоходів №142000901- 0790 від 30 грудня 2014 року (а.с. 47-49).

Як вбачається з матеріалів справи, у митній декларації позивача продукцію (ШФЛУ) було класифіковано за кодом УКТ ЗЕД - 2711 13 10 00 (бутани для специфічних процесів переробки), про що відповідач не заперечував, тобто відповідач погодився з визначення позивачем ШФЛУ коду УКТ ЗЕД .

Тобто, дана продукція за своїм кодом УКТ ЗЕД, належить до товарної позиції 2711 (Гази нафтові та інші вуглеводні в газоподібному стані) і не відноситься до нафтопродуктів. Нафта і нафтопродукти розміщені у інших товарних позиціях УКТ ЗЕД: товарна позиція 2710 (Нафта або нафтопродукти, одержані з бітумінозних порід (мінералів), крім сирих; продукти...), товарна підпозиція 2709 00 (Нафта або нафтопродукти сирі, одержані з бітумінозних порід (мінералів)).

Крім того колегія судів зазначає, що у Додатку 1 до Інструкції з контролювання якості нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України (затверджена наказом Міністерства палива та енергетики України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 4 червня 2007 р. N 271/121, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 4 липня 2007 р. за N 762/14029) (далі - Інструкція), який має назву «Перелік показників якості, що визначаються під час приймально-здавальних і контрольних випробувань нафти і нафтопродуктів» у стовпчику «Найменування нафти або нафтопродукту» відсутні такі продукти, як: газовий конденсат, ШФЛУ, зріджені (скраплені) гази.

До того ж вищевказана Інструкція, у розділі 2 «Нормативні посилання» посилається на ДСТУ 3437-96 Нафтопродукти. Терміни та визначення, (далі - ДСТУ) (витяг з ДСТУ сторінки 1-17, дод.2). Даний державний стандарт затверджено і введено в дію наказом Держстандарту України від 17 жовтня 1996 року №428.

Як вказується у п.1.1., п.1.2. ДСТУ цей стандарт установлює терміни та визначення стосовно нафтопродуктів та їхніх властивостей, а терміни встановлені цим стандартом є обов'язковими для використання у документації всіх типів, науково-технічній, навчальній та довідковій літературі.

Розділ 4 ДСТУ «Нафтопродукти» містить перелік всіх нафтопродуктів, серед яких відсутні такі елементи, як: газовий конденсат, ШФЛУ, зріджені (скраплені) гази.

Отже, ШФЛУ отримується завдяки процесу відмінному від процесу наведеному у визначенні «нафтопродукт», тому не є нафтопродуктом. У підзаконних нормативних актах та державних стандартах, які визначають перелік нафтопродуктів відсутні такі продукти, як: газовий конденсат, ШФЛУ, зріджені (скраплені) гази.

Разом з цим, колегія судів вказує на те, що в матеріалах справи є в наявності відповідь Міністерства енергетики та вугільної промисловості України за № 04/31-843 від 23.04.2015 р. на запит позивача за № 276-КМ від 11.03.2015 р., в якій зазначено, що ШФЛУ не є продуктом отриманим під час перероблення нафти, газового конденсату або їх суміші у розумінні дефінції "нафтопродукт", а є сировиною для виробництва нафтопродуктів.

Відповідно до ст. 213 Податкового кодексу України, операціями з підакцизними товарами, які звільняються від оподаткування є: ввезення на митну територію України підакцизних товарів (продукції), що використовуються як сировина для виробництва підакцизних товарів (продукції), за умови подальшого виготовлення з такої сировини готової продукції на митній території України, з якої сплачується акцизний податок, або реалізації такої продукції (підакцизних товарів) на експорт, та пред'явлення контролюючому органу ліцензії на право виробництва (крім виробництва нафтопродуктів).

Підпунктом 213.3.6 пункту 213.3 статті 213 Податкового кодексу визначено, що операції з підакцизними товарами, які не підлягають оподаткуванню це ввезення на митну територію України підакцизних товарів (продукції), що використовуються як сировина для виробництва підакцизних товарів (продукції), за умови подальшого виготовлення з такої сировини готової продукції на митній території України, з якої сплачується акцизний податок, або реалізації такої продукції (підакцизних товарів) на експорт, та пред'явлення контролюючому органу ліцензії на право виробництва. Ця норма не поширюється на операції з ввезення нафтопродуктів.

У відповідності до наказу Мінпаливенерго від 19.06.2002р. №364 (у редакції наказу Міненерговугілля від 12.02.2013 р. №56.1), яким затверджено «Перелік галузевих стандартів і прирівняних до них нормативних документів колишнього СРСР нафтогазового комплексу України», з метою належного застосування галузевих нормативних документів колишнього СРСР в паливно-енергетичному комплексі України, в Україні, застосовуються технічні умови ТУ 38.101524-83 «Фракция широкая легких углеводородов», яка є в наявності в матеріалах справи.

У даних технічних умовах вказано, що "Широкая фракция легких углеводородов, представляющая собой смесь предельных углеводородов С2-С6 и выше, применяется в качестве сьрья газофракционирующих установок, нефте-, газоперерабатывающих и нефтехимических предприятий".

Крім того, відповідно до вищевказаних технічних умов ПСТ РК 09-2014 (Республіка Казахстан) «Широкая фракция легких углеводородов»: «Настоящий стандарт распространяется на широкую фракцию легких углеводородов, полученных на установках комплексной подготовки газа, также на установках низкотемпературно конденсации и низкотемпературной ректификации газоперерабатывающих заводов, и применяемых в качестве сырья для газофракционирующих установок».(а.с. 60).

На підставі вищезазначеного колегія судів вказує на те, що ШФЛУ, не є готовою продукцією, а є сировиною, яка підлягає переробці для виробництва підакцизних товарів (продукції).

Як вбачається з матеріалів справи, продукція (ШФЛУ), яка ввезена на митну територію України, придбана позивачем виключно як сировина для наступної переробки на власних виробничих потужностях, що і вказано в положеннях п.1.1. контракту №А/Р-ВРІ_Н-2014 від 17.11.2014 р.

Переробка ШФЛУ буде здійснюватися на власних виробничих потужностях Позивача за допомогою установки попередньої підготовки нафти і газу (далі - УППНГ) Ігнатівського родовища, згідно технологічної схеми технологічної установки поглибленого вилучення зріджених вуглеводнів на УППНГ Ігнатівського родовища, яка є в наявності в матеріалах справи, та на підставі технологічного регламенту на експлуатацію технологічної установки поглибленого вилучення зріджених вуглеводнів ТР 20041662.002:2014, який також є в наявності в матеріалах справи.

Технологічна можливість переробки ШФЛУ позивачем, була підтверджена експертним заключенням Івано-франківського національного технічного університету нафти і газу від 27.05.2014р. про можливість переробки фракцій легких вуглеводнів із сировини, закупленої в сторонніх організаціях, на установці попередньої підготовки нафти і газу СП «Полтавська газонафтова компанія». Також, експерт дійшов висновку, що процес переробки ШФЛУ на УППНГ позивача, відповідає діючим нормативам і технологіям.

Внаслідок переробки ШФЛУ у готову продукцію на власних потужностях Позивача, згідно експертного заключення, останній отримає - зріджений вуглеводневий газ та стабільний газовий конденсат (фракція вуглеводнів С5+).

Стабільний газовий конденсат підлягає подальшій переробці і є сировиною.

Розділ 3 «Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України», затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20 травня 2008 р. N 281/171/578/155, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від. 2 вересня 2008 р. за N 805/15496 зазначає, що газовий конденсат (легка нафта) - природна суміш легких вуглеводневих сполук (С5 і вище), які перебувають у газі в розчиненому стані за певних термобаричних умов і переходять у рідку фазу в разі зменшення тиску до рівня, нижчого від тиску конденсації, відповідає нормативному документу, яким установлено його якість, і є сировиною для НПЗ.

Між тим, основним продуктом при переробці ШФЛУ є зріджений (скраплений) вуглеводневий газ.

Для зріджених (скраплених) вуглеводневих газів затверджений відповідний державний стандарт - ДСТУ 4047-2001 «Гази вуглеводневі скраплені паливні для комунально-побутового споживання. Технічні умови», який затверджений наказом Держстандарту України від 27 липня 2001 р. №369.

Даний стандарт розповсюджується на вуглеводневі зріджені гази, (далі - зріджені гази), призначені для використання в якості палива для комунально-побутового використання і для промислових потреб. До зріджених газів відносяться суміші пропану і бутану у різних процентних співвідношеннях, зокрема стандартом визначені наступні марки зріджених газів: пропан технічний, суміш пропана технічного і бутана технічного та бутан технічний. Марка зрідженого газу залежить від його фізико - хімічного складу, який наведений у таблиці 2 даного ДСТУ 4047- 2001.

Тобто, зріджений (скраплений) вуглеводневий газ, який отримується Позивачем при переробці ШФЛУ відноситься до підакцизних товарів, категорії - скраплений газ, згідно п.215.1. статті 215 ПК України.

Таким чином, у Позивача наявні власні виробничі потужності для переробки сировини (ШФЛУ) у готову продукцію - зріджений (скраплений) вуглеводневий газ, який відноситься до підакцизних товарів і з якого сплачується акцизний податок.

На підставі вищезазначеного колегія судів робить висновок, що оскаржувана картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №806020002/2014/00376 є такою, що винесена без наявності на те підстав, а тому підлягає скасуванню.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про правомірність прийнятої відповідачем картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №806020002/2014/00376.

Відповідно до ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Підстави для скасування судового рішення та ухвалення нового закріпленні в ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального та процесуального права, неповно з'ясував обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, дав неналежну оцінку доказам, а його висновки не відповідають фактичним обставинам справи, колегія судів вважає за необхідне, відповідно до ч. 2 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 159, 160, 167, 195, 196, 197, п. 3 ст. 198, ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Спільного підприємства "Полтавська газонафтова компанія" задовольнити.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 17.02.2015р. по справі № 816/387/15-а скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги Спільного підприємства "Полтавська газонафтова компанія" до Полтавської митницї Державної фіскальної служби України про визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №806020002/2014/00376.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя Чалий І.С.
Судді Пянова Я.В. Зеленський В.В.