Справа № 465/4073/14а
Суддя: Каралюс Володимир Маріянович
Дата ухвалення: 2015-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2015 року Справа № 876/9941/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

Головуючого судді - Каралюса В.М.,

суддів: Затолочного В.С., Матковської З.М..,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Франківського районного суду м. Львова від 06 жовтня 2014 року у справі №465/4073/14-а за позовом ОСОБА_1 до Львівського міського центру зайнятості про стягнення недоплаченої допомоги по безробіттю, -

В С Т А Н О В И В:

В липні 2014 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Львівського міського центру зайнятості в якому, з урахуванням збільшених позовних вимог, просив стягнути з Львівського міського центру зайнятості на користь ОСОБА_1 суму недоплаченої допомоги по безробіттю за період з серпня 2013 р. по березень 2014 р. у розмірі 7594,87.

Постановою Франківського районного суду м. Львова від 06 жовтня 2014 року у задоволенні позовних ОСОБА_1 до Львівського міського центру зайнятості про стягнення недоплаченої допомоги по безробіттю відмовлено повністю.

Не подившись із таким рішенням суду його оскаржив позивач подавши на неї апеляційну скаргу в якій просив скасувати постанову Франківського районного суду м. Львова від 06.10.14 та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі - визнати дії Львівського міського центру незаконними та стягнути із Львівського міського центру зайнятості суду недоплаченої допомоги по безробіттю у розмірі 7594,87.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом неправильно застосовані норми матеріального права. А саме хибне застосування судом першої інстанції в мотивувальній частині постанови від 06.10.14 р. Постанови Правління фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування в Україні на випадок безробіття від 12.04.2012. р № 327, якою встановлено мінімальний розмір допомоги по безробіттю у розмірі 544 грн.

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, а тому, колегія суддів, у відповідності до ч.1 п.2 ст.197 КАС України, вважає за можливе розглядати справу у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи, правильність їх юридичної оцінки, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарги не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач отримав статус безробітного на підставі його особистої заяви, 28.08.2013 йому було призначено допомогу по безробіттю відповідно до ч. 2 ст. 22 ч. 3 ст. 23 Закону «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про загально обов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» Застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, які протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, за даними Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування мають страховий стаж менше шести місяців або звільнені з останнього місця роботи з підстав, передбачених статтею 37, пунктами 3, 4, 7 і 8 статті 40, статтями 41 і 45 Кодексу законів про працю України, особи, зазначені у частині другій статті 6 цього Закону, особи, зазначені в абзаці третьому частини четвертої статті 7 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", мають право на допомогу по безробіттю у мінімальному розмірі.

Судом першої інстанції встановлено, що за даними ДРЗДСС страховий стаж за останні 12 місяців ОСОБА_1 становить 4 місяці у зв'язку з цим допомога по безробіттю йому призначена у мінімальному розмірі.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» допомога по безробіттю особам, зазначеним у частині другій статті 22 цього Закону, виплачується у мінімальному розмірі, який встановлюється правлінням Фонду.

Постановою Правління Фонду загального обов'язкового державного страхування України на випадок безробіття від 12.04.2014 №327 мінімальний розмір допомоги по безробіттю в період від 01.01.2012 до 31.12.2014 встановлено у розмірі 544 грн.

В ході судового розгляду було встановлено, що позивач був ознайомлений із прийнятим рішення про призначення йому допомоги по безробіттю в розмірі 544 грн. про, що свідчить його підпис в додатку № 2 до Персональної картки безробітного.

Враховуючи те, що на момент виникнення спору Закон України «Про загально обов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» був чинний, неконституційним не визнавався, колегія судів приходить до висновку, що допомога по безробіттю позивачу нарахована у відповідності до чинного законодавства, відтак заявлені позовні вимоги є безпідставними, а оскаржувана постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. 195, ст. 197, п.1 ч.1 ст.198, ст. 200, ст. 205, ст. 206, ст.212, ст. 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Франківського районного суду м. Львова від 06 жовтня 2014 року у справі №465/4073/14-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя В.М. Каралюс

суддя В.С. Затолочний

суддя З.М. Матковська