Справа № 826/8464/15
Суддя: Нагорянський С.І.
Дата ухвалення: 2015-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

04 червня 2015 року № 826/8464/15

Суддя Окружного адміністративного суду м. Києва Нагорянський С.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Київського міського відділення Фонду соціального захисту інвалідів

доПриватного акціонерного товариства "Завиток"

простягнення заборгованості
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось Київське міське відділення Фонду соціального захисту інвалідів з адміністративним позовом до Приватного акціонерного товариства "Завиток" про стягнення адміністративно-господарських санкцій у розмірі 9056,39 грн. та пені за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 190,47 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив про те, що згідно звіту про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2014 рік відповідач вказав, що середньооблікова кількість працівників облікового складу підприємства у 2014 році становила 13 особи, відповідно до 4% нормативу на підприємстві повинно бути працевлаштовано 1 особу з інвалідністю, однак відповідачем було працевлаштовано жодної особи. Тобто, відповідач не виконав свого обов'язку щодо працевлаштування інвалідів.

Ухвалою Окружного адміністративного суду від 12 травня 2015 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у судовому засіданні.

Представник позивача у під час судового розгляду справи підтримав адміністративний позов, просив задовольнити позов у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідач у судове засідання не з'явився, явку уповноваженого представника не забезпечив, про дату, час та місце судового розгляду справи був належним чином повідомлений. Через канцелярію суду подав заперечення (відзив) на позовну заяву, в якому посилався на те, що товариством було вжито всіх залежних від нього заходів для забезпечення необхідної кількості робочих місць для працевлаштування інвалідів.

Згідно ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

У судовому засіданні 27 травня 2015 року суд ухвалив про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, оцінивши докази, які мають значення для розгляду та вирішення справи, судом встановлено наступне.

У лютому 2015 року Приватне акціонерне товариство "Завиток" подало до Київського міського відділення Фонду соціального захисту інвалідів «Звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів» за 2014 рік по формі 10-ПІ.

Згідно зазначеного звіту, середньооблікова кількість працівників облікового складу підприємства у 2014 році становила 13 осіб, відповідно до 4-х відсоткового нормативу на підприємстві повинно бути працевлаштовано 1 особу з інвалідністю, однак відповідачем не було виконано нормативу.

Оскільки відповідачем не виконано 4-х відсоткового нормативу, призначеного для працевлаштування інвалідів, позивач прийшов до висновку про наявність підстав щодо сплати відповідачем адміністративно-господарських санкцій у розмірі 9065,39 грн. та пені за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 190,47 грн.

Основи соціальної захищеності інвалідів в Україні, гарантії їм рівних з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість інвалідам ефективно реалізувати права та свободи людини і громадянина та вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними можливостями, здібностями і інтересами визначено Законом України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» № 875-XII від 21 березня 1991 року.

Згідно ст. 18 Закону № 875-XII, забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 19 Закону № 875-XII, для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог статті 18 цього Закону.

Тобто, на законодавчому рівні закріплено обов'язок підприємств, установ, організацій, які використовують найману працю, виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Так, згідно звіту № 10-ПІ про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2014 рік протягом спірного періоду відповідач, враховуючи чисельність штатних працівників, зобов'язаний був створити 1 робоче місце для працевлаштування інвалідів.

Як вбачається з листа Дарницького районного центру зайнятості від 17 лютого 2015 року №21/253, 20 листопада 2014 року в приміщенні центру зайнятості відбулась зустріч роботодавців Дарницького району міста Києва, на якій приймав участь заступник директора ПАТ "Завиток" ОСОБА_1, і, як роботодавець пропонував працездатним інвалідам влаштуватись на вакантну посаду двірника на товаристві.

Також в листі вказано, що умови працевлаштування на посаду двірника, заробітна плата, характер роботи, режим роботи - відповідали вимогам, вказаним у звіті по формі №3 ПН, які щомісячно на протязі 2014 року ПАТ "Завиток" надавало до Дарницького районного центру зайнятості.

Тобто, судом встановлено, що відповідачем у відповідності до норм чинного законодавства було створено робоче місце для осіб з обмеженими фізичними можливостями, крім того, відповідач надавав інформацію до місцевого центру зайнятості про наявність відповідної вакансії.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачем було вжито необхідних заходів, передбачених чинним законодавством щодо недопущення правопорушення у сфері господарювання та спрямованих на виконання обов'язку щодо створення робочого місця для працевлаштування інваліда.

Відповідно до ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Згідно ст. 238 Господарського кодексу України, за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб'єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб'єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.

Тобто, вирішуючи питання наявності підстав для стягнення з відповідача адміністративно-господарських санкцій, слід встановити в діях або бездіяльності роботодавця складу правопорушення для застосування відповідного виду юридичної відповідальності.

В ході розгляду справи судом встановлено, що відповідач виконав обов'язок щодо здійснення заходів зі створення робочого місця для інваліда, покладений на нього законодавством.

Враховуючи відсутність у діях відповідача складу правопорушення, а також у зв'язку з тим, що відповідачем створено всі умови робочого місця та виконано вимоги законодавства, що регулює основи соціальної захищеності інвалідів, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для застосування до відповідача адміністративно-господарських санкцій та відмову у задоволенні адміністративного позову.

В силу ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 69, 70, 71, 158-163, 167 КАС України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні адміністративного позову Київського міського відділення Фонду соціального захисту інвалідів відмовити.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 КАС України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя С.І. Нагорянський