Справа № 22-а-20233/11
Суддя: Турік В. П.
Дата ухвалення: 2011-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Категорія 10.3.1 (ІУ) ОСОБА_1
Доповідач Турік В.П.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

20 липня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Турік В.П.

суддів: Братіщевої Л.А., Митрофанової Л.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Кривому Розі адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області на постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 17 березня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про поновлення пропущеного строку для звернення до суду та стягнення недоплаченої щомісячної соціальної допомоги дітям війни, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2009 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області (надалі УПФУ в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу) про поновлення пропущеного строку для звернення до суду та стягнення недоплаченої щомісячної соціальної допомоги дітям війни, посилаючись на те, що йому, як дитині війни, у відповідності до вимог ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», за період з 01 січня 2006 року по 01 листопада 2009 року відповідачем не виплачується щомісячне підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

У звязку з чим, просив суд поновити строк звернення до суду, визнати неправомірною бездіяльність відповідача стосовно невиплати йому щомісячної державної соціальної допомоги як дитині війни за період з 01.01.2006 року по 01.11.2009 року, стягнути на його користь з відповідача суму такої допомоги за вказаний період в розмірі 4886,10 грн.

Постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 17 березня 2010 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано неправомірними дії УПФУ в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу щодо відмови в перерахунку щомісячної державної соціальної допомоги відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Зобовязано УПФУ в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу перерахувати та виплатити ОСОБА_2 щомісячну державну соціальну допомогу відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 01.01.2006 року по 01.11.2009 року включно в сумі 4886,10 грн.

В апеляційній скарзі відповідач УПФУ в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу ставить питання про скасування постанови та прийняття нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на неврахування судом періодів дії ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», неврегульованість на законодавчому рівні порядку обчислення підвищення до пенсії дітям війни після відновлення Рішенням Конституційного Суду України дії ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в попередній редакції, неможливість застосування показника мінімального розміру пенсії за віком, встановленого ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» до спірних правовідносин, правомірність його дій відносно виплати допомоги особам, на яких поширюється дія Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у відповідності до п.8 Постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» від 28.05.2008 року № 530. Крім того, судом не враховано, що у відповідача відсутні кошти для забезпечення виплат підвищення пенсії дітям війни й те, що строк звернення до суду з позовом пропущено позивачем без поважних на те причин. Крім того, судом безпідставно зобовязано відповідача здійснити перерахунок підвищення до пенсії в певній сумі.

Перевіривши за наявними у справі матеріалами законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга УПФУ в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 отримує пенсію за віком та у відповідності до абз. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» належить до категорії громадян, яким встановлено статус дитини війни.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з неправомірності дій відповідача щодо відмови ОСОБА_2 в перерахунку та підвищення до пенсії як дитині війни у відповідності до приписів ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в період з 01.01.2006 року по 01.11.2009 року, що призвело до порушення прав позивача на своєчасне нарахування та отримання підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, й з обовязку відповідача у звязку з цим здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 у відповідності до вищевказаного Закону та виплатити відповідні суми на його користь.

Проте, повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може з наступних підстав.

Згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року № 2195-IV дітям війни пенсія або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком.

Пунктом 17 ст. 77 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» від 20.12.2005 року № 3235-IV з метою приведення окремих норм законів у відповідність із цим Законом було зупинено на 2006 рік дію статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Однак Законом України від 19 січня 2006 року № 3367- IV «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» п. 17 ст. 77 виключено та статтею 110 (викладеною цим Законом у новій редакції) установлено, що пільги дітям війни, передбачені абз. 7 ст. 5 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», запроваджуються з 1 січня 2006 року, а статтею 6 у 2006 році поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням із Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету. ОСОБА_3 був опублікований 22 березня 2006 року і набрав чинності 02 квітня 2006 року, тобто з 02 квітня 2006 року ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» знову почала діяти. Але підвищення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, як визначив законодавець, могло здійснюватись лише за певних умов, зокрема: поетапно, за результатами виконання бюджету в першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету.

Кабінетом Міністрів України протягом 2006 року рішення на виконання вимог ст. 110 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» не приймалися.

З огляду на те, що встановлені законодавством умови підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, дітям війни у 2006 році не настали, тому відповідач правомірно не нараховував та не виплачував позивачці як дитині війни передбачену соціальну допомогу.

Законом України від 19 грудня 2006 року № 489-V «Про Державний бюджет України на 2007 рік», зокрема п. 12 ст. 71, було зупинено на 2007 рік дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та ст. 111 установлено, що у 2007 році підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у розмірі 50% від розміру надбавки, встановленої для учасників війни.

Однак, Рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007 по справі № 1-29/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) визнані неконституційними положення п. 12 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» щодо зупинення дії на 2007 рік ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Таким чином, з 01 січня 2007 року по 08 липня 2007 року до спірних правовідносин застосуванню підлягали приписи ст. 111 Закону України від 19 грудня 2006 року № 489-V «Про Державний бюджет України на 2007 рік» як такі, що прийняті пізніше в часі, у зв'язку з чим мали пріоритет порівняно зі спеціальною нормою ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», а починаючи з 09 липня 2007 року знову діє положення ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», якою передбачено підвищення пенсії дітям війни на 30% мінімальної пенсії за віком.

Законом України від 28 грудня 2007 року № 107-VI «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесено зміни до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та ст. 6 цього Закону викладено в такій редакції: «Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до цього Закону та Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» таке підвищення провадиться за їх вибором згідно з одним із законів». Зазначені зміни набрали чинності з 01 січня 2008 року.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 по справі № 1-28/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України) зміни щодо розміру пенсії дітям війни визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Таким чином, з 01 січня 2008 року по 21 травня 2008 року застосуванню до спірних правовідносин підлягали приписи Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Дія статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в редакції від 18.11.2004 року чинна й на 2009 рік.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, визначаючи період за який відповідач повинен здійснити перерахунок підвищення до пенсії, не врахував пріоритетності закону, який підлягає застосуванню до спірних правовідносин у звязку з поширенням на них дії однакових юридичних актів, та безпідставно визнав неправомірними дії відповідача в нарахуванні підвищення до пенсії ОСОБА_2 як дитині війни з 01.01.2006 року по 31.12.2006 року, з 01.01.2007 року по 08.07.2007 року включно та з 01.01.2008 року по 21.05.2008 року включно, не врахувавши, що останній у вказані періоди діяв правомірно.

Крім того, визначаючи конкретний розмір підвищення до пенсії й зобовязуючи відповідача виплатити його на користь позивача, суд першої інстанції допустив порушення правил застосування норм матеріального права, не врахувавши що у відповідності до ст.ст. 21, 105, 162 КАС України, адміністративний позов може містити вимоги щодо визнання протиправними рішення, дії чи бездіяльності відповідача, зобов'язання його вчинити певні дії, відшкодувати шкоду, заподіяну незаконними рішенням, дією або бездіяльністю.

Нарахування позивачу підвищення до пенсії є компетенцією управління Пенсійного фонду України і суд не може виконувати функції цього органу в частині нарахування конкретної суми такого підвищення.

З викладеного вбачається, що поза увагою суду першої інстанції залишилось те, що адміністративний суд повинен визнавати дії субєктів владних повноважень протиправними і зобов'язувати відповідача провести нарахування та виплату належних сум відповідно до закону, а не ухвалювати рішення про стягнення конкретних сум.

Враховуючи те, що в період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року відповідач не здійснював перерахунок та виплату щомісячного підвищення до пенсії ОСОБА_2, як дитині війни, а з 01.01.2008 року здійснював нарахування та виплату підвищення до пенсії в розмірі 10% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з 28.05.2008 року - в розмірі, визначеному п.8 Постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» від 28.05.2008 року № 530, а саме: з 01.01.2008 року 47 грн., з 01.04.2008 року 48,10 грн., з 01.07.2008 року 48,20 грн., з 01.10.2008 року по 01.11.2009 року включно 49,80 грн. (а.с. 6), колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про дію в період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 01.11.2009 року приписів ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в редакції від 18.11.2004 року, які відповідачем виконані не були.

Визначаючи розмір щомісячного підвищення до пенсії, який повинен нараховувати та сплачувати відповідач на користь позивача, на думку колегії суддів, суд першої інстанції вірно застосував розмір мінімальної пенсії за віком, встановлений абз. 1 ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», відповідно до якої мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Виходячи з викладеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, що втратили працездатність, встановленого чинним законодавством на кожний бюджетний рік, зокрема ст. 62 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік», ст. 58 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008р. та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», ст. 54 Закону України «Про державний бюджет на 2009 рік».

Отже, положення ч.3 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) для обрахування інших пенсії чи доплат, повязаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого ч.1 цієї статті, мінімального розміру пенсії за віком.

У звязку з цим, доводи відповідача щодо неврегульованості на законодавчому рівні порядку обчислення підвищення до пенсії дітям війни, на думку колегії суддів, є необґрунтованими.

Посилання ж відповідача на відсутність коштів для забезпечення виплат підвищення до пенсії не може бути враховано колегією суддів як підстава для невиконання відповідачем своїх зобовязань, встановлених ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», оскільки реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується, на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань. Крім того, питання фінансування видатків на реалізацію програми доплат дітям війни не є предметом розгляду цього спору.

Необґрунтованими вважає колегія суддів й доводи відповідача в апеляційній скарзі щодо правомірності його дій стосовно нарахування та виплати підвищення до пенсії в розмірі, визначеному п.8 Постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» від 28.05.2008 року № 530, з огляду на те, що вказаний нормативний акт суперечить положенням ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», які мають пріоритет у застосуванні до врегулювання спірних правовідносин в період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 01.11.2009 року.

Разом з тим, колегія суддів зважує на доводи апеляційної скарги відповідача щодо не вирішення судом першої інстанції наслідків пропуску позивачем річного строку звернення до суду, передбаченого ст. 99 КАС України, й вважає, що висновок суду першої інстанції про відсутність його пропущення є неправильним.

Оскільки Рішення Конституційного Суду України ухвалено 09.07.2007 року, а ОСОБА_2 звернувся з позовними вимогами до суду першої інстанції 25.11.2009 року (а.с. 2), то колегія суддів вважає, що він пропустив річний строк на звернення до суду за захистом свого порушеного права щодо нарахування йому підвищення до пенсії за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 24.11.2008 року включно.

При цьому, колегія суддів враховує, що позивач, звертаючись до суду першої інстанції з позовом, заявив клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду, посилаючись на поважність причин його пропуску, оскільки про факт порушення свого права він дізнався з засобів масової інформації.

Враховуючи приписи ст. 100 КАС України та визнаючи зазначену обставину поважною причиною пропуску строку звернення до суду, колегія суддів поновлює позивачу цей строк, у звязку з чим доповнює резолютивну частину ухваленої судом першої інстанції постанови висновком по суті розглянутої вимоги.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції - скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, п.1 ч.1 ст. 201, 205, 207 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області задовольнити частково.

Постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 17 березня 2010 року скасувати й прийняти нову постанову.

Позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про поновлення пропущеного строку для звернення до суду та стягнення недоплаченої щомісячної соціальної допомоги дітям війни задовольнити частково.

Пропущений строк на звернення до суду за захистом порушених прав, свобод та інтересів ОСОБА_2 поновити.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області щодо не вчинення дій стосовно перерахунку та виплати ОСОБА_2 підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та за період з 22.05.2008 року по 01.11.2009 року в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області здійснити перерахунок та виплатити підвищення до пенсії ОСОБА_2 за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та за період з 22.05.2008 року по 01.11.2009 року згідно зі ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: