Справа № 127/8219/15-а
Суддя: Жмудь О. О.
Дата ухвалення: 2015-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Cправа № 127/8219/15-а
Провадження № 2-а/127/297/15
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

Іменем України

29 травня 2015 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі: головуючого судді Жмудя О.О., за участі секретаря судового засідання Шарапанівського Р.П.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Павич О.С.,

у відсутність представника третьої особи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача управління Державної казначейської служби України у м. Вінниці, про визнання незаконними дій, стягнення коштів та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці про визнання незаконними дій, стягнення коштів та зобов'язання вчинити дії. Позов мотивовано тим, що з 12.12.2006 року управлінням пенсійного фонду в м. Вінниці позивачу була призначена пенсія по інвалідності згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262 - XII як інваліду війни. Після останнього перерахунку відповідачем пенсії, її розмір становить 7136 гривень 99 коп. На думку позивача, відповідач порушуючи вимоги чинного законодавства, в лютому, березні та квітні 2015 року неправомірно зменшив розмір виплати пенсії чим порушив конституційне право на забезпечення належного рівня соціального захисту та пенсійного забезпечення. Пенсія в лютому, березні та квітні поточного року позивачу була виплачена в розмірі по 6562 гривні 30 копійок щомісячно, отже недоплата становить 1724 гривні 07 копійок (574 грн. 69 коп. в місяць х 3 міс.).

Позивач звертався листом від 20.02.2015 року до відповідача з проханням здійснювати, в подальшому, виплату пенсії в установленому розмірі - 7136 гривень 99 копійок та провести доплату недоплаченої суми пенсії. 17.03.2015 року позивач отримав лист в якому відповідач відмовив в задоволенні вимог позивача.

Просив суд визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці щодо оподаткування пенсії, зобов'язати управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці припинити оподаткування пенсії Позивача податком на доходи фізичних осіб та військовим збором та стягнути з державного бюджету м. Вінниці на його користь надміру зарахованого (сплаченого) податку на доходи фізичних осіб в розмірі 1567 (одна тисяча п'ятсот шістдесят сім) гривень 35 копійок та суми військового збору в розмірі 156 (сто п'ятдесят шість) грн. 72 коп.

21.05.2015 року до початку судового розгляду справи по суті, в судовому засіданні позивач надав суду заяву про зміну позовних вимог, в якій просив суд п.п. 4, 5 резолютивної частини адміністративного позову читати в наступній редакції: стягнути з державного бюджету м. Вінниці на користь позивача надміру зарахованого (сплаченого) податку на доходи фізичних осіб та військового збору в період з 01.02.2015 року до набрання чинності постановою суду законної сили; зобов'язати відповідача виплатити позивачу різницю між встановленою станом на 01.01.2015 року пенсією та фактично виплаченою за період з 01.02.2015 року до набрання чинності постановою суду законної сили.

Під час судового розгляду справи по суті, 26.05.2015 року позивачем надано суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій ОСОБА_1 просить п. 4 резолютивної частини адміністративного позову читати в наступній редакції: стягнути з державного бюджету України та бюджету м. Вінниці на користь позивача надміру зарахованого (сплаченого) податку на доходи фізичних осіб та військового збору в період з 01.02.2015 року до набрання чинності постановою суду законної сили.

В судовому засіданні ОСОБА_1 просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, а також в наданих суду письмових та усних поясненнях.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, обгрунтовуючи свої доводи тим, що відповідно до вимог чинного податкового законодавства до загальнообов'язкових податків належать: податок на прибуток підприємств; податок на доходи фізичних осіб; податок на додану вартість; акцизний податок; екологічний податок; рентна плата; мито. Відповідач заперечує відносно ствердження позивача про те, що оскільки пенсія йому призначена до прийняття Закону України «Про внесення змін до податкового кодексу України» та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи (№ 71-VIII від 28.12.2014 року), то його дія щодо оподаткування пенсій на пенсію позивача не поширюється. Дія наведеного закону поширюється на всі суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує три розміри мінімальної заробітної плати (у розрахунку на місяць), в тому числі і на пенсію ОСОБА_1, оскільки вона продовжує виплачуватися та нараховуватися управлінням, а отже і слугує об'єктом оподаткування. Просить відмовити позивачу в задоволенні адміністративного позову.

Представник третьої особи не з'явилась до судового засідання, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку. Однак, під час розгляду срави по суті щодо заявлених позивачем вимог покладалась на розсуд суду.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що 20.02.2015 року позивач звернувся до відповідача з заявою в якій просить здійснювати в подальшому виплату пенсії в установленому управлінням Пенсійного Фонду в м. Вінниці розмірі - 7136 гривень 99 коп. та провести доплату невиплаченої в лютому 2015 року частини пенсії (а.с. 8).

Відповіддю №40/3-1 від 04.03.2015 року управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці, зазначило, що розмір пенсії до виплати станом на 01.02.2015 року становить 6562 гривні 30 копійок (а.с. 9).

Відповідно до ст. 22 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток)або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об'єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов'язує виникнення у платника податкового обов'язку.

Згідно із ст. 38 ПК України виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до п. п. 164.2.19 п.164.2 ст. 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включено зокрема суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує три розміри мінімальної заробітної плати (у розрахунку на місяць), встановленої на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення, а також пенсії з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати. Ставка податку становить 15% бази оподаткування щодо доходів, зокрема, нарахованих (виплачених, наданих) у вигляді пенсій, якщо база оподаткування доходу перевищує три розміри.

Відповідно до положень Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" (№71-VIII від 28.12.2014 року) з 01.01.2015 року об'єктом оподаткування військовим збором є доходи, визначені ст. 163 ПКУ, до яких належать суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, якщо їх розмір перевищує три розміри мінімальної заробітної плати (у розрахунку на місяць), встановленої на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення.

Дія наведеного Закону поширюється на всі суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує три розміри мінімальної заробітної плати (у розрахунку на місяць) в тому числі і на пенсію позивача, оскільки вона продовжує виплачуватися та нараховуватися управлінням, а отже і слугує об'єктом оподаткування.

Згідно із положеннями п. 168.3 ст. 168 Податкового кодексу України розрахунок податкових зобов'язань з оподатковуваного доходу платника податку, нарахованого у джерела його виплати, проводиться податковим агентом (у тому числі роботодавцем, органами Пенсійного фонду України).

Відповідно до вищезазначеного, управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці діє правомірно та в межах чинного законодавства.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 6-11, 14, 158-163, 167 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду

Суддя О.О. Жмудь