Справа № 594/181/13-а
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2015-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2015 р. Справа № 876/6344/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Носа С. П.,

суддів - Яворського І. О., Кухтея Р. В.;

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Борщівського районного суду Тернопільської області від 14 березня 2013 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Борщівського районного центру зайнятості про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

12 лютого 2013 року Борщівським районним судом Тернопільської області зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 до Борщівського районного центру зайнятості про зобов'язання Борщівського районного центру зайнятості надати з 30 січня 2013 року ОСОБА_1 статус безробітного з призначенням виплати допомоги по безробіттю; визнання протиправними дій відповідача середини жовтня 2010 року, дії й вимоги 11 січня 2013 року, бездіяльність 17 січня 2013 року, дії 18 січня 2013 року, рішення від 30 січня 2013 року та 01 лютого 2013 року.

В обґрунтування вимог позовної заяви вказано, що діями та рішенням відповідача порушено норми Закону України «Про зайнятість населення» (з урахуванням заяви про зміну позовних вимог).

Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 14 березня 2013 року позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправними дій відповідача, які мали місце в жовтні 2010 року залишено без розгляду.

Постановою Борщівського районного суду Тернопільської області від 14 березня 2013 року в задоволенні позову відмовлено.

Зазначену постанову мотивовано тим, що позивач зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності, тому відноситься до зайнятого населення.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, позивачем - ОСОБА_1, подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій висловлено прохання скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовну заяву.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення порушено право позивача на зайнятість.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, а тому, колегія суддів, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи за їхньої відсутності, в порядку письмового провадження, за наявними у справі матеріалами та на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Встановлено, що ОСОБА_1 30 січня 2013 року звернувся до відповідача із заявою про вирішення питання щодо працевлаштування, надання статусу безробітного з виплатою допомоги по безробіттю відповідно до Законів України «Про зайнятість населення», «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Також 30 січня 2013 року позивач звернувся до Борщівського РЦЗ також із заявою, в якій просив надати роз'яснення з приводу того, чи підлягають реєстрації як безробітні суб'єкти підприємницької діяльності, оскільки він на час звернення є суб'єктом підприємницької діяльності, однак, підприємницькою діяльністю не займається і прибутку від неї не отримує.

На подані заяви Борщівським районним центром зайнятості 30 січня 2013 року відмовлено позивачу в наданні статусу безробітного, про що директором центру зайнятості зазначено в резолюції на його заяві, та 01 лютого 2013 року надано письмову відповідь, в якій, зокрема, зазначено, що оскільки він на даний час є суб'єктом підприємницької діяльності, в службі зайнятості йому можуть надаватись консультаційні послуги щодо сприяння в працевлаштуванні.

Згідно довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 20 лютого 2013 року № 029595 ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець 21 травня 2008 року.

Згідно ч. 2 ст. 3 Господарського кодексу України господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва - підприємцями.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 55 Господарського кодексу України суб'єктами господарювання є громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» статус безробітного, зокрема, може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.

Відтак, підставою надання статусу безробітного особі працездатного віку є відсутність в такої особи роботи.

Відповідно до ч. 5 ст. 50-1 Цивільного кодексу України підприємницька діяльність фізичної особи-підприємця є припиненою з дати внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців запису про державну реєстрацію припинення такої діяльності.

З огляду на те, що ОСОБА_1 зареєстрований фізичною особою-підприємцем, а отже відноситься до суб'єктів господарювання, підстави для надання йому статусу безробітного з виплатою допомоги по безробіттю відсутні.

Узагальнюючи викладене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв'язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про відсутність підстав для задоволення позову.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції визнає, що судом першої інстанції, при вирішенні даного публічно-правового спору, правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 158-160, 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Борщівського районного суду Тернопільської області від 14 березня 2013 року в справі № 594/181/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя: С. П. Нос

Судді: І. О. Яворський

Р. В. Кухтей