Справа № 813/621/14
Суддя: Малинін В.В.
Дата ухвалення: 2015-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" травня 2015 р. м. Київ К/800/55995/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі
Головуючого суддіМалиніна В.В.,
суддів Ситникова О.Ф., Швеця В.В.
розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2014 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 вересня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Головного управління юстиції у Львівській області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління юстиції у Львівській області, в якому просив: визнати неправомірними дії Головного управління юстиції у Львівській області щодо його звільнення з посади заступника, начальника Городоцького районного управління юстиції Львівської області - начальника відділу державної виконавчої служби за недотримання, пов'язаних із проходженням державної служби вимог, передбачених ст. 16 Закону України «Про державну службу» та тривале нез'явлення на роботу протягом більш як чотирьох місяців підряд внаслідок тимчасової непрацездатності (п. 2 ч. 1 ст. 30 Закону України «Про державну службу», ч. 5 ст. 40 КЗпП України); визнати протиправним і скасувати наказ відповідача № 647-К від 22.07.2008 року; зобов'язати останнього прийняти наказ про зміну формулювання його звільнення з посади заступника начальника Городоцького районного управління юстиції Львівської області - начальника відділу державної виконавчої служби на «Звільнено із займаної посади за власним бажанням (ч. 1 ст. 38 КЗпП України)» і дати його звільнення з цієї посади на « 18.07.2008 року».

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2014 року даний позов задоволено частково. Визнано протиправним і скасовано наказ Головного управління юстиції у Львівській області № 647-К від 22.07.2008 року «Про звільнення ОСОБА_4.», у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 вересня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано та прийняте нове про відмову у задоволені позову.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 січня 2015 року постанову апеляційного суду від 16 вересня 2014 року було скасовано, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2014 року - залишено без змін.

Вважаючи, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій (постанова Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 вересня 2014) прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій просить: рішення суду першої інстанцій змінити в частині відмови в задоволені позову, в решті залишити без змін, а рішення суду апеляційної інстанції - скасувати.

Відповідач письмових заперечень, або доповнень на вказану касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України не надав.

Відповідно до частини першої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга заявника підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Судами встановлено, що 02.06.2008 року позивач звернувся до відповідача із заявою про надання відпустки по догляду за дитиною до досягнення трьохрічного віку, яка отримана відповідачем 03.06.2008 року. 01.07.2008 року позивач звернувся до відповідача із заявою про звільнення з роботи за власним бажанням невідкладно після спливу передбаченого ч. 1 ст. 38 КЗпП України двотижневого строку попередження про звільнення з дня отримання заяви, отриманої відповідачем 04.07.2008 року. 22.07.2008 року відповідачем прийнято оскаржуваний наказ № 647-К «Про звільнення ОСОБА_4.». яким припинено державну службу та звільнено 22.07.2008 року ОСОБА_4, заступника начальника Городоцького районного управління юстиції Львівської області - начальника відділу державної виконавчої служби із займаної посади за недотримання, пов'язаних із проходженням державної служби вимог, передбачених ст. 16 Закону України «Про державну службу» та за тривале нез'явлення на роботу протягом більш як чотирьох місяців підряд внаслідок тимчасової непрацездатності (п. 2 ч. 1 ст. 30 Закону України «Про державну службу», ч. 5 ст. 40 Кодексу законів про працю України).

Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції, з чим погоджується колегія суддів Вищого адміністративного суду України, в поєднанні зі статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України, в тій частині, де оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції була скасована ухвалою цього ж суду, прийшов до висновку, що позивач 02.06.2008 року звертався до відповідача із заявою про надання відпустки по догляду за дитиною до досягнення трьохрічного віку, яка отримана відповідачем 03.06.2008 року, а 01.07.2008 року звертався до відповідача із заявою про звільнення за власним бажанням невідкладно після спливу передбаченого ч. 1 ст. 38 КЗпП України двотижневого строку попередження про звільнення з дня отримання заяви (04.07.2008 року). Вказані заяви відповідачем не були вирішені, а тому спірний наказ від 22.07.2008 року за № 647-К «Про звільнення ОСОБА_4.», яким припинено державну службу та звільнено позивача є передчасним, що по суті є підставою для визнання його протиправним і таким який підлягає скасуванню.

При цьому, з врахуванням ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 січня 2015 року, яка набрала законної сили, не підлягає касаційному перегляду постанова Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 вересня 2014 року, так як така вже скасована цим же судом.

Разом з тим, судом першої інстанції не розглядалась позовна вимога про зобов'язання відповідача видати наказ, яким змінити підстави звільнення позивача, тобто по суті не досліджувалось питання про обов'язок роботодавця розглянути його заяву про звільнення за власним бажанням, у порядку визначеному статтею 38 Кодексу законів про працю, що в поєднанні із скасованим наказом про звільнення не відновлює його права та охоронювані законом інтереси у повному обсязі.

У зв'язку із зазначеним колегія суддів вважає, що справу необхідно направити на новий розгляд до суду першої інстанції для з'ясування цього питання в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 222, 227, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Головного управління юстиції у Львівській області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії, скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя В.В. Малинін

Судді: О.Ф. Ситников

В.В. Швець