Справа № 2-а-184/11
Суддя: Подопригора Л. І.
Дата ухвалення: 2011-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-184/11

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2011 року м.Лебедин

Суддя Лебединського районного суду Сумської області Подопригора Л. І., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Лебедині Сумської області про захист права на соціальну підтримку відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни»,

встановив:

31 січня 2011 року позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про захист права на соціальну підтримку відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни», мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»вона має статус дитини війни та відповідно ст. 6 цього Закону їй повинна виплачуватись соціальна допомога в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, але фактично дана допомога не виплачується, відповідно до вказаного закону, тому вона і звернулася до суду та просила поновити пропущений нею з поважних причин строк звернення до суду та зобов»язати відповідача провести перерахунок пенсії за період з 01 січня 2010 року по 31 грудня 2010 року і виплатити соціальну допомогу відповідно до Закону України « Про соціальний захист дітей війни» та стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Ухвалою суду від 01 лютого 2011 року позовні вимоги в частині зобов»язати відповідача провести перерахунок пенсії за період з 01 січня 2010 року по 31 липня 2010 року залишені без розгляду та відкрите скорочене провадження в частині позовних вимог за період з 01 серпня 2010 року по 31 грудня 2010 року.

Суддя, оцінивши повідомленні позивачем та відповідачем обставини, вважає їх достатніми для прийняття рішення з огляду на наступне.

Виходячи зі змісту ст.3 та п.2 ч.1 ст.17 КАС України відносини, що склалися між позивачкою та відповідачем, є публічно - правовими.

З наданих позивачкою та відповідачем письмових доказів вбачається, що позивачці встановлений статус «Дитина війни», що стверджується її пенсійним посвідченням ( а.с.6), і вона отримує пенсію, нарахування та виплату якої здійснює відповідач.

У спірний період відповідачем проводилося нарахування та виплата позивачці підвищення до пенсії, визначене Законом України « Про соціальний захист дітей війни», в розмірах, менших ніж визначено вказаним законом. Як вбачається з письмового заперечення відповідача та наданої ним довідки ( а.с.9-10)), такі підвищення за період з 01 серпня 2010 року по 31 грудня 2010 року складали по 49,80 грн., щомісячно.

Законом України «Про Державний бюджет на 2010 рік «дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» не зупинено, тому відповідач при нарахуванні підвищення до пенсії позивачці повинен керуватися нею.

Розмір мінімальної пенсії за віком на час розгляду справи в суді визначено лише ст. 28 Закону України» Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», який підлягає застосуванню відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Крім цього, при винесенні рішення суд керувався ч.3 ст.22 та ст. 46 Конституції України, якими передбачено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод та право громадян на соціальний захист, зокрема у старості.

Суд вважає, безпідставними посилання відповідача на відсутність коштів щодо забезпечення виплат зазначеної доплати до пенсії, оскільки , органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів, як на підставу не виконання своїх зобов»язань, які встановлені ст. 46 Конституції України та зазначено нормою Закону.

Суд також не може погодитися з доводами відповідача щодо не визначеності на законодавчому рівні питання відносно органу , на який покладено обов»язок здійснення виплат підвищення до пенсії особам, які мають статус дитини війни.

За таких обставин, є підстави для часткового задоволення позовних вимог, спонукання відповідача до проведення нарахування позивачці підвищення до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком за період з 01 серпня 2010 року по 31 грудня 2010 року, з врахуванням раніше проведених виплат.

На підставі ч.1 ст.94 КАС України, на користь позивачки з Державного бюджету слід стягнути частково судові витрати, сплачені позивачкою при подачі позову до суду.

Відповідно до ч.3 ст. 183-2 та ч.1 ст.256 КАС України постанова суду підлягає негайному виконанню відповідачем.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 64, 124, 152 Конституції України, ст.ст.1, 3, 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», Законом України «Про Державний бюджет на 2010 рік», Рішеннями Конституційного Суду України № 6 рп/2007 від 09.07.2007 року та від 22.05.2008 року № 10рп/2008 року, ст. ст. 7-9, 69-71, 94, 159-163, 183-2, 256 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в м. Лебедині Сумської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з підвищенням її на 30 % мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування»та провести відповідні виплати за період з 01 серпня 2010 року по 31 грудня 2010 року з урахуванням фактично отриманих позивачем виплат.

Стягнути з Державного бюджету на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1,70 грн.

Постанова суду підлягає негайному виконанню відповідачем.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського адміністративного апеляційного суду через Лебединський районний суд Сумської області протягом 10 днів з дня отримання копії даної постанови з одночасним поданням копії апеляційної скарги до апеляційного суду.

Суддя Подопригора Л. І.