Справа № 810/235/15
Суддя: Парінов А.Б.
Дата ухвалення: 2015-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/235/15 Головуючий у 1-й інстанції: Скрипка І.М. Суддя-доповідач: Парінов А.Б.
У Х В А Л А

Іменем України

21 травня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Грибан І.О., Губської О.А.,

при секретарі судового засідання Герасимчук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Ірпінської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 31 березня 2015 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Ірпінської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Ірпінської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області (далі по тексту - відповідач), в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про застосування фінансових санкцій від 30 грудня 2014 року № .

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 31 березня 2015 року позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду та постановити нову - про відмову у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення.

Особи, які беруть участь в справі, в судове засідання не з'явилися, про дату та час слухання справи були повідомлені належним чином, тому у відповідності до ч. 6 ст. 12, ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та правильність застосування судом першої інстанції при вирішенні справи норм процесуального і матеріального права, колегія суддів зазначає наступне.

ОСОБА_2 є фізичною особою-підприємцем, зареєстрований 8 липня 2013 року, основним видом його економічної діяльності є діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування (а.с.20,20).

З матеріалів справи вбачається, що 11 грудня 2014 року працівниками ГУ ДФС у Київській області проведено фактичну перевірку кафе-бару за адресою: АДРЕСА_1, який використовує для господарської діяльності ФОП ОСОБА_2

Результати перевірки відображено в акті перевірки від 11.12.2014 (а.с.10-11), в якому контролюючим органом зазначено, що позивач здійснює діяльність у сфері ресторанного господарства (реалізацію алкогольних напоїв на розлив та роздрібну торгівлю алкогольними напоями), виявлено факт реалізації алкогольних напоїв на розлив без наявності торгового патенту у сфері ресторанного господарства; крім того, зроблено запис про те, що позивач не забезпечує повного циклу приготування їжі, що є порушенням вимог стосовно обмеження реалізації алкогольних напоїв на розлив. У висновках Акта перевірки зазначено про порушення позивачем вимог статті 267 Податкового кодексу України та Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

На підставі акта фактичної перевірки 30 грудня 2014 року відповідачем прийнято рішення № про застосування фінансових санкцій до ФОП ОСОБА_2 у розмірі 6800 грн. за продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці не маючи статус громадського харчування, вказано про порушення позивачем норм статті 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Вважаючи вказане рішення відповідача незаконним, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено той факт, що позивач не є суб'єктом господарювання громадського харчування або ж спеціалізованим відділом, що має статус суб'єкта господарювання громадського харчування.

Колегія суддів погоджується з наведеним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці дозволяється тільки суб'єктам господарювання громадського харчування та спеціалізованим відділам, що мають статус суб'єктів господарювання громадського харчування, суб'єктів господарювання з універсальним асортиментом товарів.

Основні вимоги до роздрібної торгівлі горілкою і лікеро-горілчаними виробами, вином виноградним та плодово-ягідним, коньяком, шампанським, вином ігристим (далі - алкогольні напої), спрямовані на забезпечення прав споживачів щодо належної якості товару і рівня торгівельного обслуговування визначені Правилами роздрібної торгівлі алкогольними напоями, затверджених постановою Кабінету міністрів України N 854 від 30 липня 1996 року (далі Правила роздрібної торгівлі алкогольними напоями).

Відповідно до пункту 2 цієї постанови, роздрібна торгівля алкогольними напоями - діяльність з продажу алкогольних напоїв безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших закладах ресторанного господарства.

Роздрібна торгівля алкогольними напоями здійснюється через спеціалізовані підприємства, в тому числі фірмові, спеціалізовані відділи (секції) підприємств з універсальним асортиментом продовольчих товарів, а також заклади ресторанного господарства.

Відповідно до пункту 22 Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями, продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці здійснюється тільки закладами ресторанного господарства та спеціалізованими відділами підприємств, що мають статус закладів ресторанного господарства, підприємств з універсальним асортиментом товарів.

З матеріалів справи вбачається, що позивач отримав торговий патент на провадження торговельної діяльності, діяльності з надання платних побутових послуг, торгівлі валютними цінностями, діяльності у сфері розваг від 19.06.2014 (а.с. 15).

Крім того, позивачем приєднано до матеріалів справи копію ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями № 461166 (а.с. 16) з терміном дії з 10.07.2014 по 09.07.2015, місце торгівлі - АДРЕСА_1, кафе-бар та договору найму майна від 2 червня 2014 року, відповідно до якого він орендує приміщення ресторану за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 18-19).

Таким чином, ФОП ОСОБА_2 є суб'єктом господарювання, що здійснює діяльність з торгівлі універсальним асортиментом товарів.

З наведеного випливає, що продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці в силу положень ст. 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» є дозволеним.

Абзацом 9 частини 2 статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» передбачено, що у разі порушення суб'єктом господарювання вимог статті 15-3 цього Закону застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу у розмірі 6800 гривень.

Позивачем не було допущено порушення вимог пункту 15-3 статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», що свідчить про відсутність підстав для застосування штрафних санкцій у розмірі, передбаченому абзацом 9 частини 2 статті 17 цього Закону.

Доводи апеляційних скарг висновків суду першої інстанції не спростовують і апеляційним судом відхиляються так, як є помилковими.

Відповідно до статті 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення відповідно до норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин, апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись статтями 41, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 112, 254 КАС України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Ірпінської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 31 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.Б. Парінов
Судді І.О. Грибан
О.А. Губська

Ухвалу в повному обсязі виготовлено 25.05.2015

Головуючий суддя Парінов А.Б.

Судді: Губська О.А.

Грибан І.О.