Справа № 826/919/15
Суддя: Данилишин В.М.
Дата ухвалення: 2015-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23 квітня 2015 року 13 год. 00 хв. № 826/919/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Данилишина В.М., суддів Качура І.А., Келеберди В.І., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної реєстраційної служби України та державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Дахно Артема Михайловича, треті особи: реєстраційна служба Головного управління юстиції у місті Києві та ОСОБА_3, про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві (далі - відповідач), третя особа: ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3), про скасування рішення державного реєстратора відповідача про державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на житловий будинок під літерою "А", розташований за адресою: АДРЕСА_1 (далі - житловий будинок), а також зобов'язання відповідача внести до Державного реєстру прав запис про скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_3 на житловий будинок.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідачем протиправно прийнято рішення, яким відмовлено у скасуванні державної реєстрації права власності за ОСОБА_3 на житловий будинок.

Відповідною ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі, яку призначено до розгляду у судовому засіданні, а також, відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 53 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, допущено ОСОБА_3

У подальшому, до суду від позивача надійшла нова редакція (уточнена) позову, згідно з якою, відповідачами у справі є Державна реєстраційна служба України (далі - відповідач-1) та державний реєстратор прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Дахно Артем Михайлович (далі - відповідач-2), а третіми особами - реєстраційна служба Головного управління юстиції у місті Києві (далі - третя особа-1) та ОСОБА_3 (далі - третя особа-2). Уточнений позов судом, відповідно до ч. 1 ст. 137 КАС України, прийнято до розгляду та долучено до матеріалів справи для врахування при прийнятті у справі судового рішення по суті.

Зважаючи на заявлений позивачем склад осіб, які братимуть участь у справі, її призначено до судового розгляду у судовому засіданні колегією суддів.

У подальшому, до суду від представника позивача надійшла письмова заява про уточнення позовних вимог, а саме про скасування рішення відповідача-2 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 5301187 від 27 серпня 2013 року (далі - оскаржуване рішення), яким зареєстровано право власності третьої особи-2 на житловий будинок, а також зобов'язання відповідача-1 внести до Державного реєстру прав запис про скасування державної реєстрації права власності третьої особи-2 на житловий будинок. Вказану заяву судом, згідно з ч. 1 ст. 137 КАС України, також прийнято до розгляду та долучено до матеріалів справи для врахування при прийнятті у справі судового рішення по суті.

У судовому засіданні 25 лютого 2015 року суд перейшов до розгляду справи по суті.

Присутні у судовому засіданні позивач і його представник підтримали позов та просили задовольнити його повністю, представник третьої особи-1 у вирішенні позову поклалася на розсуд суду, а представник третьої особи-2 просив відмовити у задоволенні позову повністю.

Представники відповідачів у судове засідання не прибули, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи відповідачі повідомлені своєчасно та належним чином. При цьому, 25 лютого 2015 року до суду від відповідача-2 надійшли письмові заперечення проти позову із проханням про розгляд справи за його відсутності.

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у судовому засіданні 25 лютого 2015 року судом, відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України, прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд -

ВСТАНОВИВ:

Деснянським районним судом міста Києва 24 грудня 2012 року прийнято рішення у справі №2-4988/2012 за позовом ОСОБА_3 до Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, третя особа: Головне управління юстиції у міста Києві, про визнання права власності на житловий будинок (далі - судове рішення у справі №2-4988/2012).

Судовим рішенням у справі №2-4988/2012 за ОСОБА_3, у порядку спадкування за заповітом після померлого 06 червня 2011 року ОСОБА_4, визнано право власності на житловий будинок, а саме, на приміщення "1-4", площею 7,1 кв.м.; "1- 5", площею 23,2 кв.м.;"1-6", площею 9,2 кв.м.; "2-5", площею 10,3 кв.м.; "2-6", площею 13,3 кв.м., у вказаному будинку.

У зв'язку з викладеним, 22 серпня 2013 року третя особа-2 подала третій особі-1 заяву про державну реєстрацію права на житловий будинок, а саме, на приміщення "1-4", площею 7,1 кв.м.; "1- 5", площею 23,2 кв.м.;"1-6", площею 9,2 кв.м.; "2-5", площею 10,3 кв.м.; "2-6", площею 13,3 кв.м.

За результатами розгляду вказаної заяви, відповідачем-2 прийнято оскаржуване рішення, яким до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про реєстрацію права власності за індексним номером 5301187, за яким власником будинку зазначено третю особу-2.

Позивач, у свою чергу, звернувся до третьої особи-1 із заявою про скасування державної реєстрації права власності третьої особи-2 на житловий будинок на підставі рішення Апеляційного суду міста Києва від 04 листопада 2014 року, яким скасовано судове рішення у справі №2-4988/2012 та прийнято нове, яким у позові ОСОБА_3 відмовлено.

Листом третьої особи-1 від 15 грудня 2014 року № 36137/0/11-14/5.5 позивача повідомлено, що згідно з п. 2.6. Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12 грудня 2011 року №3502/5 (далі - Порядок №3502/5), для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили.

У контексті вище викладеного суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 2, абзаців 1-5 п. 1 ч. 2 ст. 9, ч. 1, ч. 13 ст. 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" (далі - Закон), державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав.

Державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону.

Державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених ст. 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а також порядок надання витягів з Державного реєстру прав встановлює Кабінет Міністрів України.

Суд звертає увагу, що на час прийняття оскаржуваного рішення був чинний Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та обтяжень та Порядок надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року №703 (далі - Порядок №703), яким визначено процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна.

Зокрема, згідно з пп. 3 п. 12, п. 26 Порядку № 703, під час розгляду заяви про державну реєстрацію і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема щодо відомостей про нерухоме майно, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах.

Для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно та інші документи, визначені цим Порядком.

Як вбачається із копії реєстраційної справи, яка міститься у матеріалах справи, згідно з карткою прийому заяви про державну реєстрацію № 5216228 від 22 серпня 2013 року, третьою особою-2 подано третій особі-1: технічний паспорт та його копію, серія та номер: б/н, виданий 03 березня 2006 року Київським міським бюро технічної інвентаризації; судове рішення у справі №2-4988/2012, нотаріально засвідчену копію рішення суду, серія та номер: 1063, виданий 20 серпня 2013 року, видавник: П.Н Малиновська О.Ю.

На підставі вказаних документів відповідачем-2 прийнято оскаржуване.

Зі змісту Порядку № 703 вбачається, що підставою для державної реєстрації права власності щодо нерухомого майна є, зокрема, саме судове рішення, яке набрало законної сили.

Як уже з'ясовано судом та не заперечується сторонами, судовим рішенням у справі №2-4988/2012 визнано за ОСОБА_3 право власності на житловий будинок, а саме на приміщення "1-4", площею 7,1 кв.м.; "1- 5", площею 23,2 кв.м.;"1-6", площею 9,2 кв.м.; "2-5", площею 10,3 кв.м.; "2-6", площею 13,3 кв.м., у вказаному будинку.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 Закону, державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації.

Отже, на час прийняття оскаржуваного рішення відповідач-2 діяв згідно з нормами чинного законодавства. Тобто, оскаржуване рішення прийнято відповідачем-2 правомірно, оскільки для реєстрації права власності на житловий будинок надано відповідне судове рішення з відміткою про набрання ним законної сили.

Поряд з цим, як вбачається з матеріалів справи та уже зазначено вище, рішенням Апеляційного суду міста Києва від 04 листопада 2014 року скасовано судове рішення у справі №2-4988/2012 та прийнято нове, яким у позові ОСОБА_3 відмовлено.

Відповідно до ч. 4 ст. 9, державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації.

Згідно з п. 2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868 (далі - Порядок № 868), державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру прав проводять орган державної реєстрації прав та нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно (далі - нотаріус).

Орган державної реєстрації прав проводить: державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно за місцем розташування такого майна; державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно незалежно від місця розташування такого майна; облік безхазяйного нерухомого майна за місцем розташування такого майна.

Якщо нерухоме майно розміщене в межах території, на якій діють два і більше органів державної реєстрації прав, державна реєстрація речових прав, облік безхазяйного нерухомого майна проводяться одним з таких органів, що обрані заінтересованою особою або уповноваженою нею особою (далі - заявник).

У разі коли у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном виникають речові права, що є похідними від права власності, за відсутності державної реєстрації права власності на таке майно у Державному реєстрі прав нотаріус, яким вчиняється нотаріальна дія, одночасно проводить державну реєстрацію права власності на таке майно та державну реєстрацію речового права, що є похідним від нього.

Відповідно до п.п. 2.1, 2.6 Порядку № 3502/5, для внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав заявник подає органу державної реєстрації прав, державним реєстратором якого було проведено державну реєстрацію прав, або нотаріусу, яким проведено державну реєстрацію прав, заяву та документи, визначені цим Порядком.

У разі ліквідації державної нотаріальної контори, зупинення або припинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса заява подається до органу державної реєстрації прав за місцем розташування нерухомого майна.

Заява подається щодо кожного об'єкта нерухомого майна окремо.

Для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили, та копії документів, визначених у п. 2.3 цього розділу.

Отже, з урахуванням вище викладених норм та з'ясованих обставин суд прийшов до висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Стосовно заявленої позивачем вимоги про зобов'язання відповідача-1 внести до Державного реєстру прав запис про скасування державної реєстрації права власності за записом № 5301187, за яким власником житлового будинку зазначено третю особу-2, суд зазначає наступне.

Як вбачається зі змісту Рекомендації № R (80) 2 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Так, під дискреційним повноваженням суд розуміє таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

Внесення записів до Державного реєстру прав передбачено ст. 26 Закону.

Зокрема, згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 26 Закону, записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Крім того, відповідно до п. 25 Порядку № 868, після внесення записів до Державного реєстру прав у разі, коли заявник бажає отримати витяг з Державного реєстру прав у паперовому вигляді та зазначив про це в заяві, державний реєстратор формує витяг з Державного реєстру прав та оформляє його у двох примірниках.

Враховуючи вище викладене, суд вважає, що зобов'язання відповідача-1 скасувати запис про державну реєстрацію обтяжень нерухомого майна у Державному реєстрі прав та внести запис буде втручанням у дискреційні повноваження суб'єкта владних повноважень, оскільки законодавчо прямо передбачені дії посадових осіб реєстраційної служби у випадку скасування судом певних рішень про реєстрацію, зокрема, речових прав, а також оформлення та видача витягів з Державного реєстру.

Згідно з ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Таким чином, із системного аналізу вище викладених норм та з'ясованих судом обставин вбачається, що позов ОСОБА_1 до Державної реєстраційної служби України та державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Дахно Артема Михайловича, треті особи: реєстраційна служба Головного управління юстиції у місті Києві та ОСОБА_3, про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії є таким, що підлягає частковому задоволенню.

Поряд з цим, відповідно до норм постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року № 7, акт суб'єкта владних повноважень може бути скасовано тільки у разі визнання його протиправним, тобто таким, що порушує права та законні інтереси особи, оскільки, скасування такого акта є способом захисту порушеного права, який застосовується у разі, коли спірний акт не породжує жодних правових наслідків від моменту його прийняття.

Згідно з ч. 3 ст. 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. У зв'язку з тим, що позивачем та його представником не заявлено вимогу про стягнення судового збору за рахунок бюджетних коштів, суд не присуджує на користь позивача здійснені ним судові витрати відповідно до задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 24, 25, 69-71, 86, 128, 158-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 5301187 від 27 серпня 2013 року, прийняте державним реєстратором прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Дахно Артемом Миколайовичем, яким зареєстровано право власності ОСОБА_3 на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1.

3. Позов в іншій частині залишити без задоволення.

Копії постанови направити (вручити) сторонам та третім особам (їх уповноваженим представникам) у порядку та строки, встановлені ст. 167 КАС України.

Згідно зі ст.ст. 185, 186 КАС України, постанова може бути оскаржена шляхом подання до Київського апеляційного адміністративного суду через Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів із дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до ст. 254 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Головуючий суддя В.М. Данилишин

Суддя І.А. Качур

Суддя В.І. Келеберда