Справа № 819/550/15-а
Суддя: Білоус І.О.
Дата ухвалення: 2015-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/550/15-a

27 травня 2015 р.м. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі:

головуючого судді Білоус І.О.

при секретарі судового засідання Габрилецькій С. Є.

за участю представників позивача Борової Л.В., Юськевича Є. В., відповідача Чайнюк О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за позовом Дочірнього підприємства "Тернопільський облавтодор" відкритого акціонерного товариство "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" до Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області про визнання протиправним та недійсним з моменту прийняття податкового повідомлення-рішення Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції ДФС у Тернопільській області від 23.01.2015р. № , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Дочірнє підприємство «Тернопільський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія» автомобільні дороги України» (далі - ДП «Тернопільський облавтодор», позивач) звернулось до суду із адміністративним позов, в якому просить скасувати податкове повідомлення-рішення від 23.01.2015 р. № , згідно якого ДП "Тернопільський облавтодор" збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), на суму 184300,50 грн., з них: за основним платежем на суму 120615,00 грн. та застосовано штрафну (фінансову) санкцію в сумі 60307,50 грн.

В обгрунтування позовних вимог зазначає, що Тернопільською об'єднаною Державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області (далі - відповідач) проведено документальну позапланову невиїзну перевірку з питання дотримання вимог податкового та іншого законодавства по взаємовідносинах з ТОВ «Телеком Енергосистеми» () за серпень 2014 р. про що складено акт перевірки від 26.12.2014 р. № 10139/22-01/3199509. Не погоджуючись із висновками Відповідача викладеними в Акті перевірки подав на них свої заперечення № 05-7/36 від 13.01.2015р., однак Відповідачем вони не були взяті до уваги.

02.07.2014 р. позивач отримав видане Відповідачем податкове повідомлення - рішення, на яке подано скаргу № 06-2/157 від 30.01.2015 р. до Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області.

25.02.2015 р. позивачу надійшло рішення про результати розгляду скарги від 23.02.2015 р. № 307/10/19-00-10-01-06/2015, яким оскаржене податкове повідомлення - рішення було залишено без змін, а скаргу без задоволення.

В судовому засіданні позовач обгрунтовуючи свою незгоду із оскарженим повідомленням-рішенням пояснив, що підставою для його винесення стало, як сверджує податковий орган, не дотримання податкового та іншого законодавства по взаємовідносинах з ТОВ «Телеком Енергосистеми» у серпні 2014 р., зокрема ст. 44, п. 185.1 ст.185, ПІ88.1 ст.188, п 198.1, п.198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України. Стверджував, що податковим законодавством встановлюється індивідуальний характер відповідальності платника податку за порушення ведення ним податкового обліку. Вважає, що законодавство України не ставить в залежність виникнення у платника ПДВ права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншим суб'єктом господарювання. Підтвердженням цього слугує відповідна правова позиція відображена у довідці Вищого адміністративного суду України від 15.04.2010 р. «Про результати вивчення та узагальнення практики застосування адміністративними судами окремих норм Закону «Про податок на додану вартість», в якій зокрема викладено, що ведення податкового обліку покладено на кожного окремого платника податку, при цьому такий платник несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 31.01.2011 у справі № 21-47а10, відповідно до якої, чинне законодавство не ставить у залежність право платника податків на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства його контрагентом. Несплата одним з постачальників товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання податкових зобов'язань, порушення ним певних вимог податкового законодавства та правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту. Платник податку на додану вартість (покупець товару) на час здійснення господарської операцій з придбання товару не має обов'язку та повноважень здійснювати контроль за дотриманням усіма постачальниками товару у ланцюгу постачання вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності, дотримання вимог податкового законодавства.

Зважаючи на те, що актом перевірки не встановлено жодного фактичного порушення ДП «Тернопільський облавтодор» вимог законодавства, яким регламентується порядок формування податкового кредиту, яке б позбавляло ДП «Тернопільський облавтодор» права на формування податкового кредиту, вважає, що прийняте відповідачем податкове повідомлення-рішення є протиправним та таким, що підлягає до скасування.

Відповідач в судовому засіданні адміністративний позов не визнав у повному обсязі з підстав, викладених у письмових запереченнях. Пояснив, що, Тернопільською ОДПІ отримано від ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області лист - податкова інформація ТОВ «Телеком Енергосистеми» (липень - серпень 2014 р.) Відповідно до листа, за період липень-серпень 2014 р. ТОВ «Телеком Енергосистеми» зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму ПДВ 1 625083 грн. В ході аналізу та звірки інформації, поданої в реєстрах виданих та отриманих податкових накладних, за липень та серпень 2014 р. встановлено, що ТОВ «Телеком Енергосистеми» зареєструвало податкові накладні на суму ПДВ 1397052 грн. з дробленням суми сформованого податкового кредиту з ПДВ до 10 тис. грн., чим можливо сформувало незаконний податковий кредит з ПДВ за липень - серпень 2014 р. для підприємств-покупців. В ТОВ «Телеком Енергосистеми» відсутні необхідні трудові та матеріальні ресурси для досягнення необхідного економічного результату по взаємовідносинах з ДП «Тернопільський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України». Позивачем до перевірки надано Паспорт якості та Сертифікат відповідності нафтопродуктів, де вказано виробника ПАТ «Укртатнафта». Проте, при дослідженні ланцюгу постачання до ТОВ "Телеком Енергосистеми", згідно підсистеми «Аналітична система: Автоматизована система співставлення - перегляд результатів співставлення» АС «Податковий блок», не встановлено взаємовідносин з ПАТ «Укртатнафта» по ланцюгу постачання нафтопродуктів, що в свою чергу, на думку відповідача, підтверджує відсутність факту здійснення господарських операції ДП «Тернопільський облавтодор» у серпні 2014 року з ТОВ "Телеком Енергосистеми". Надані до перевірки акти приймання-передачі бітуму дорожнього БНД 60/90 (№б/н від 22.08.2014р. - на 27,98 тонн та №б/н від 24.08.2014р. - на 28.12 тонн) не відповідають вимогам Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20 травня 2008 р. N 281/171/578/155. Підприємством не доведено факт прибуття автомобіля для завантаження і розвантаження та факт завершеного процесу завантаження і розвантаження товару (відповідні графи в товарно-транспортних накладних, наданих, для проведення перевірки, не заповнені). Крім того, у товарно-транспортних накладних у графах «Пункт завантаження» зазначено лише «м. Колончак», що не дає можливості встановити точне місце завантаження товару, графи «Номер резервуару» не заповнені, що не дає можливості ідентифікувати нафтопродукти, які нібито перевозились із нафтопродуктами вказаними в паспорті якості та Сертифікаті відповідності. Згідно з отриманим Тернопільською ОДПІ листом ДП «Тернопільський облавтодор» від 26.11.2014 р. № 18-4/1081 взаєморозрахунки в даному періоді не проводились. Враховуючи вищевикладене, зроблено висновок про відсутність факту здійснення у серпні 2014 р. господарських операції ДП «Тернопільський облавтодор» з ТОВ «Телеком Енергосистеми» та про те, що правочини нібито укладені між ДП «Тернопільський облавтодор» та ТОВ «Телеком Енергосистеми» у серпні 2014 р. не спричинили реального настання юридичних наслідків, тобто, в порушення ст. 44, п.185.1 ст.185г п.188.1 ст.188, п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, у ДП «Тернопільський облавтодор» відсутні об'єкти оподаткування по операціях з придбання товарів у ТОВ «Телеком Енергосистеми», в результаті чого завищено суму податкового кредиту в декларації з податку на додану вартість за серпень 2014р. на суму 120615 грн.

З наведених вище підстав, просив у задоволенні позову відмовити.

Суд, вивчивши доводи позову та заперечень проти позову, заслухавши пояснення представників позивача, відповідача, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, якими врегульовано спірні правовідносини, при прийнятті рішення виходить з наступних підстав та мотивів.

Судом встановлено, що працівниками Тернопільської ОДПІ проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ДП " Тернопільський облавтодор " з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства по взаємовідносинах із ТОВ «Телеком Енергосистеми» () за серпень 2014 р., про що складено акт перевірки.

За результатами перевірки складено акт від 26.12.2014 р. №

10139/22-01/31995099. (далі - Акт) (а. с. 8 -20).

На даний акт позивачем було подано заперечення 13.01.2015 р. № 05-7/36 ( а. с. 21-23).

19.01.2015 р. за № 1450/22-01 відповідачем надано відповідь за результатами розгляду поданих заперечень , якою повідомлено, що висновки, викладені у Акті є обґрунтованими та такими, що відповідають вимогам чинного законодавства ( а. с. 24).

На підставі висновків Акту Тернопільською ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення від 23.01.2015 р. № , згідно якого ДП "Тернопільський облавтодор" збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), на суму 184300,50 грн., з них: за основним платежем на суму 120615,00 грн. та застосовано штрафну (фінансову)санкцію в сумі 60307,50 грн. (а. с. 25).

Не погоджуючись із прийнятим податковим повідомленням-рішенням підприємством 30.01.2015 р. за № 06-2/157 подано скаргу в адміністративному порядку до Головного управління Міндоходів в Тернопільській області (а. с. 26-28).

За результатами розгляду скарги 23.02.2015 р. Головним управлінням Міндоходів в Тернопільській області прийнято рішення, яким скаргу платника податку було залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення Тернопільської ОДПІ від 23.01.2015 р. залишено без змін (а. с. 29-30).

До Міністерства доходів і зборів України позивач у порядку адміністративного оскарження не звертався, скористався своїм правом судового оскарження.

Аналізуючи висновки податкового органу що містяться у акті перевірки, які лягли в основу оспореного податкового повідомлення-рішення, судом встановлено наступне.

Підставою для винесення відповідачем податкового повідомлення-рішення стали викладені у Акті від 26.12.2014 року № 10139/22-01/31995099 висновки про порушення ст. 44, п. 185.1 ст.185, п 188.1 ст.188, п. 198.1, п.198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України ( далі - ПК України), у зв'язку із чим збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) за основним платежем на суму 180922,50 грн.

Даний висновок податкового органу обґрунтовується відсутністю реальності надання послуг від контрагентів тобто нереальністю господарських операцій.

Відповідно п. 198.1 ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 ПК України визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно ст. 198.3 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України, не відноситься до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Аналізуючи вищенаведені норми закону суду приходить до висновку, що необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Таким чином, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Між ТОВ «Телеком Енергосистеми» (Постачальник) та ДП «Тернопільський облавтодор» (Покупець) укладено договір поставки № 2БНД/14 від 04.08.2014 р. за умовами якого Постачальник зобов'язується поставляти бітум дорожній.

На виконання умов договору та згідно заявки ДТІ "Тернопільський облавтодор", між сторонами вищезазначеного укладено специфікації № 1 від 21.08.2014 р. та № 2 від 23.08.2014 р.

Після передачі товару між Сторонами підписано Акти приймання-передачі бітуму дорожнього БДН 60/90, який підписано уповноваженими представниками Сторін та скріплено їх печатками.

Датою передачі Товару від Постачальника Покупцю вважається дата підписання Акта приймання-передачі Товару (акти приймання - передачі товару від 22.08.2014 р. від 24.08.2014 р.).

На виконання умов вищевказаного договору ТОВ «Телеком Енергосистеми» для ДП "Тернопільський облавтодор " виписано видаткові накладні № 35 від 21.08.2014 р., № 36 від 23.08.2014 р.

Товар поставлявся згідно товарно-транспортних накладних б/н від 21.08.2014р. та № б/н від 23.08.2014р.

На вказані господарські операції ТОВ «Телеком Енергосистеми» виписано податкові накладні № 4 від 21.08.2014 р. на загальну суму 360942,00 грн., в т.ч. ПДВ 60157,00 грн., № 6 від 23.08.2014р. на загальну суму 362748,00 грн., в т.ч. ПДВ 60458,00 грн. Суми податку на додану вартість по яких ДП " Тернопільський облавтодор " включені до податкового кредиту відповідного звітного періоду.

З аналізу акту перевірки, суд приходить до висновку, що податковим органом не встановлено жодного фактичного порушення ДП "Тернопільський облавтодор" вимог законодавства, яким регламентується порядок формування податкового кредиту або яке б позбавляло ДП " Тернопільський облавтодор " права на формування податкового кредиту.

ДП " Тернопільський облавтодор" придбано товарно-матеріальні цінності, та відповідні суми податків, сплачених платником податків у зв'язку із придбанням таких активів, відповідно до п. 198. 3 ст. 198 Податкового кодексу України відносяться до податкового кредиту. Підставою їх включення до податкового кредиту та проведення його відшкодування є належним чином оформлена податкова накладна, передбачена п. 198.2 ст.198 Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 198. 2 ст.198 Податкового кодексу України "Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунку платника податку на оплату товарів/ послуг:

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Тобто, ПК України не встановлений взаємозв'язок між датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів та датою визначення доходу від його реалізації, оскільки дата виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів визначається за правилом «першої події», а дохід від реалізації таких товарів визнається за датою переходу покупцеві права власності на такий товар.

У відповідності до п. 201.1 ст. 201 ПК України, податкова накладна має містити: порядковий номер податкової накладної; дату її виписування, назву юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість; податковий номер платника податку (продавця та покупця); місце розташування юридичної особи або місце податкової адреси фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість; опис (номенклатуру) товарів (робіт, послуг) та їх кількість (обсяг, об'єм); повну назву отримувача; ціну продажу без врахування податку; ставку податку та відповідну суму податку у цифровому значенні; загальну суму коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку.

Згідно п. 201.4 ст. 201 ПК України від 02.12.2010 р. № 2755-ІУ податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. Згідно п. 201.7, ст. 201 податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата(аванс).

П. 201.6 ПК України передбачено, що податкова накладна складається у момент виникнення податкових зобов'язань продавця у двох примірниках. Оригінал податкової накладної надається покупцю, копія залишається у продавця товарів (робіт, послуг). Податкова накладна є звітним податковим документом і одночасно розрахунковим документом.

Отримані від ТОВ «Телеком Енергосистеми» податкові накладні № 4 від 21.08.2014р., № 6 від 23.08.2014р., відповідають всім вимогам чинного законодавства, що в свою чергу надало право позивачу зазначену в податковій накладній суму ПДВ віднести у даному податковому періоді до складу податкового кредиту.

Крім цього, зважаючи на наданий у судовому засіданні витяг з Єдиного реєстру податкових накладних № 1 від 19.09.2014 р. суд приходить до висновку про безпідставність тверджень, зазначених у Акті про те що продавець ухилився від реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі ДП «Тернопільський облавтодор» та відсутність відповідних порушень п. 201.10 ст. 201 ПК України і з боку позивача.

Отже, зважаючи на то, що ТOB «Телеком Енергосистеми» надано позивачу вищезазначені податкові накладні, складені із дотриманням вимог чинного законодавства,зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних з дотриманням вимог п. 201.10 ст. 201 ПКУ та постанови Кабінету Міністрів України № 1246 від 29.12.2010 р. суд приходить до висновку про правомірність відображення суми податкового зобов'язання в «Декларації з податку на додану вартість» товариства за серпень 2014 р.

Суд також вважає за необхідне також зазначити, що відповідно до п. 2.1. Статуту, ДП «Тернопільський облавтодор» засноване з метою забезпечення економічних інтересів держави, задоволення потреб держави, населення та оборони країни в удосконаленні і розвитку автомобільних доріг загального користування. Основним видом діяльності підприємства є будівництво, ремонт та утримання автомобільних доріг загального користування, виконання відповідних державних програм.

За умовою укладеного договору з ТОВ «Телеком Енергосистеми» Постачальник зобов'язується поставляти ДП «Тернопільський облавтодор» бітум дорожній. Фактично, за період, що перевірявся, предметом поставки був бітум дорожній. Використання вказаної продукції для виробничих потреб підприємства та філій безпосередньо пов'язаний з основною статутною діяльністю ДП «Тернопільський облавтодор».

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку що придбані матеріали, були використані у власній господарській діяльності під час виконання робіт по ремонту і будівництву автомобільних доріг загального користування у Тернопільській області відповідно до укладених договорів із Службою автомобільних доріг у Тернопільської області.

З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку про те, що господарські операції з придбання позивачем у ТОВ «Телеком Енергосистеми» матеріалів мали реальний характер, оскільки придбання товару, зазначеного у податкових та видаткових накладних, відбулося з метою їх подальшого використання в оподаткованих операціях у межах господарської діяльності ДП "Тернопільський облавтодор" ВАТ "ДАК" Автомобільні дороги України", наявні всі належні первинні документи, які підписані та скріплені печатками сторін та мають всі реквізити, як того вимагає чинне законодавство України, і які вимагаються від покупця законодавством і підтверджують реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку. Також ці господарські операції спричинили реальні зміни майнового стану ДП "Тернопільський облавтодор", як платника податків.

Суд вважає безпідставними висновки податкового органу щодо неправомірності здійснення однієї поставки, з огляду на положення Договору поставки № 2БНД/14 від 04.08.2014 р. Відповідно до п. 1.1 Договору поставки № 2 БНД/14 від 04.08.2014 р. в порядку та на умовах, визначених цим Договором Постачальник зобов'язується поставляти та передавати у власність Покупця, а Покупець зобов'язується прийняти і оплатити наступний товар: бітум. Згідно із п. 1.4. Договору поставки № 2БНД/14 від 04.08.2014р., покупець на свій розсуд, керуючись власними господарськими потребами визначає загальну кількість заявок на поставку Товару та відповідно загальну кількість Товару на всю суму, визначену Сторонами як ціна Договору.

Ч. 5. п. 5.1. Договору передбачено, що Постачальник здійснює поставку кожної партії Товару на умовах, що передбачені відповідною додатковою угодою (специфікацією) до цього Договору, протягом 10 днів з моменту підписання такої додаткової угоди (специфікації).

На виконання умов вказаного Договору поставки № 2 БНД/14 від 04 серпня 2014 р. ДП «Тернопільський облавтодор» в серпні 2014р. подано ТОВ «Телеком Енергосистеми» специфікації № 1 від 21.08.2014 р. та № 2 від 23.08.2014 р. на поставку бітуму двома окремими партіями, що підтверджується видатковими накладними № 5 від 21.08. 2014 р., № 6 від 23 .08.2014 р. та актами приймання - передачі від 22.08.2014 р. та 24.08.2014 р.

Враховуючи вшценаведене, суд приходить до висновку, що ТОВ «Телеком Енергосистеми» правомірно виписано ДП «Тернопільський облавтодор» дві податкових накладних оскільки відповідно до наявних специфікацій протягом серпня 2014 р. було здійснено дві поставки товару, а не одна як зазначено у Акті.

Суд також не погоджується із висновком податкового органу з приводу того, що на реальність здійснення господарських операцій впливає (можливе) невиконання контрагентом (ами) своїх зобов'язань, виходячи з наступних мотивів:

Згідно із ст.17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" №3477-ІУ від 23.02.06р. українські суди мають застосовувати при розгляді справ практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Аналогічне положення закріплено в ч.2 ст.8 КАС України, відповідно до якої суд при вирішення спору застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Так, у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява №3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22.01.09 р. в пункті 71 зазначив, що платник податку не повинен нести відповідальності за наслідки невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також пеню. На думку суду, такі вимоги стали б надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Позиція Європейського Суду з прав людини знайшла своє відображення в національному судочинстві, зокрема у відповідних правових позиціях Верховного суду України висвітлених при вирішенні спорів цієї категорії. Так, у постановах від 09.09.08р. у справі №21-500во08, від 01.06.10 р. у справі №21-573во10 та від 31.01.11р. у справі №21-47а10 Верховний Суд України дійшов висновку, що якщо контрагент не виконав свого зобов'язання щодо сплати податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи.

Підсумовуючи викладене, суд вважає, що господарські операції з придбання матеріалів від ТОВ «Телеком Енергосистеми» мали реальний характер, оскільки придбання товару, зазначеного у податкових та видаткових накладних, відбулося з метою їх подальшого використання в оподаткованих операціях у межах господарської діяльності ДП "Тернопільський облавтодор" (для виробництва асфальту, ремонту та обслуговування (утримання) автомобільних доріг, інших споруд та елементів обстановки доріг), наявні всі належні первинні документи, які підписані та скріплені печатками сторін та мають всі реквізити, як того вимагає чинне законодавство України, і які вимагаються від покупця законодавством і підтверджують реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку, а тому приходить до переконання про протиправність податкового повідомлення-рішення від 23.01.2015р. № , яке, відповідно підлягає до скасування.

Керуючись ст.ст. 94, 158-167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовльнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції ДФС у Тернопільській області від 23.01.2015 р. № .

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Білоус І.О.

копія вірна

Суддя Білоус І.О.