Справа № 2а-9259/10/2070
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2015-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2015 року м. Київ К/9991/23802/11

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Рибченка А.О.

суддів: Костенка М.І.

Маринчак Н.Є.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова

на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2010 року

та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 06 квітня 2011 року

у справі № 2а-9259/10/2070

за позовом Дочірнього підприємства «Восток-Агромаш» Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Восток»

до Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова

про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2010 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 06 квітня 2011 року, адміністративний позов Дочірнього підприємства «Восток-Агромаш» Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Восток» (далі - ДП «Восток-Агромаш» ТОВ «Фірма «Восток»; позивач) до Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова (далі - ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова; відповідач) задоволено. Скасовано податкові повідомлення-рішення № 5001502/0 від 20 жовтня 2009 року, № 000500/1502/1 від 30 грудня 2009 року, № /2 від 13 березня 2010 року, № /3 від 21 травня 2010 року. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ДП «Восток-Агромаш» ТОВ «Фірма «Восток» витрати з оплати судового збору (державного мита) в розмірі 3,40 грн.

Не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями у справі, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, з підстав порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, просить скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2010 року, ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 06 квітня 2011 року та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні адміністративного позову.

В запереченні на касаційну скаргу позивач просить залишити її без задоволення, а постановлені у справі судові рішення - без змін.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, дійшла висновку, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що відповідачем проведено документальну невиїзну (камеральну) перевірку податкової декларації ДП «Восток-Агромаш» ТОВ «Фірма «Восток» з податку на додану вартість за червень 2009 року, за результатами якої складено акт № 3785/1600/32562622 від 28 липня 2009 року.

На підставі зазначеного акту перевірки ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова прийнято податкове повідомлення-рішення № 5001502/0 від 20 жовтня 2009 року, яким позивачу за порушення підпунктів 7.7.1, 7.7.2 пункту 7.7 статті 7, пункту 10.6 статті 10 Закону України від 03 квітня 1997 року № 168/97-ВР «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 168/97-ВР) визначено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 210 855,70 грн. (191 687,00 грн. - основний платіж, 19 168,70 грн. - штрафні (фінансові) санкції).

За наслідками адміністративного оскарження, скарги підприємства залишено без задоволення, а також прийнято податкові повідомлення-рішення № 000500/1502/1 від 30 грудня 2009 року, № /2 від 13 березня 2010 року, № /3 від 21 травня 2010 року.

Фактично підставою для прийняття названих актів індивідуальної дії стало неправильне заповнення позивачем додатку 2 (довідки щодо залишку суми від'ємного значення попередніх податкових періодів, що залишається непогашеним після бюджетного відшкодування, отриманого у звітному податковому періоді, та підлягає включенню до складу податкового кредиту наступного податкового періоду) до декларації з податку на додану вартість за червень 2009 року, а саме - в рядку показника « 11.2008» замість суми в розмірі 23 285,00 грн. має міститись сума в розмірі 13 235,00 грн., а в рядку показника «2.2009» замість суми в розмірі 52 067,00 грн. - сума в розмірі 0,00 грн.

Задовольняючи адміністративний позов, суди попередніх інстанцій виходили з наступних мотивів, з якими погоджується суд касаційної інстанції.

Відповідно до підпункту 7.7.1 пункту 7.7 статті 7 Закону № 168/97-ВР сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для відповідного податкового періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Згідно з пунктами 5.11, 5.12 Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 30 травня 1997 року № 166, (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), якщо за результатами поточного звітного (податкового) періоду платником податку визначено від'ємне значення різниці між сумою податкових зобов'язань і сумою податкового кредиту, сума визначеного від'ємного значення враховується у зменшення суми податкового боргу за попередні звітні (податкові) періоди з податку на додану вартість, у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону (відображається у рядку 22.1 податкової декларації), а решта зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (відображається у рядку 22.2 податкової декларації поточного звітного (податкового) періоду та переноситься до рядка 23.1 податкової декларації наступного звітного (податкового) періоду).

Якщо в наступному звітному податковому періоді різниця між сумою податкових зобов'язань і сумою податкового кредиту, з урахуванням залишку такого від'ємного значення минулого звітного (податкового) періоду, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду, має від'ємне значення, то платником податку разом з податковою декларацією подаються Довідка щодо сум залишку від'ємного значення попередніх податкових періодів, що залишається непогашеним після бюджетного відшкодування, отриманого у звітному податковому періоді, та підлягає включенню до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (додаток 2 до податкової декларації з податку на додану вартість) та Розрахунок суми бюджетного відшкодування (додаток 3 до податкової декларації з податку на додану вартість). При цьому платник податку, який має право на одержання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення повної суми бюджетного відшкодування на його рахунок у банку, подає Заяву про повернення суми бюджетного відшкодування (додаток 4 до податкової декларації з податку на додану вартість).

В той же час, невірне заповнення позивачем додатку 2 до декларації з податку на додану вартість за червень 2009 року за окремою позицією в розрізі звітного податкового періоду виникнення від'ємного значення при правильному визначенні загального показника залишку від'ємного значення з податку на додану вартість, що, зокрема, контролюючим органом не спростовано, не може мати наслідком виникнення у нього обов'язку зменшення загального значення залишку від'ємного значення до нуля.

За наведених обставин, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає постанову Харківського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2010 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 06 квітня 2011 року такими, що прийняті з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а тому суд касаційної інстанції не знаходить підстав, які могли б призвести до їх зміни чи скасування.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова відхилити, а постанову Харківського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2010 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 06 квітня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав і в порядку, встановленими главою 3 розділу IV Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Рибченко А.О.

Судді Костенко М.І.

Маринчак Н.Є.