Справа № 571/959/14-а
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2015-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Комзюк А.Ф.
Суддя-доповідач:Іваненко Т.В.
УХВАЛА

іменем України

"29" травня 2015 р. Справа № 571/959/14-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Іваненко Т.В.

суддів: Зарудяної Л.О.

Кузьменко Л.В.,

при секретарі Ковальчук А.О. ,

за участю сторін:

представника позивача ОСОБА_3,

третьої особи ОСОБА_4 та представника третьої особи ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Рокитнівського районного суду Рівненської області від "20" лютого 2015 р. у справі за позовом ОСОБА_6 до Карпилівської сільської ради Рокитнівського району Рівненської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 про визнання дій протиправними, рішень незаконними та недійсними, поворот виконання рішення про продаж земельної ділянки та зобов'язання відповідача утриматись від дій, які порушують права позивача ,

ВСТАНОВИВ:

В червні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до Карпилівської сільської ради Рокитнівського району Рівненської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4, про визнання дій протиправними, а рішень незаконними та недійсними, поворот виконання рішення про продаж земельної ділянки та зобов'язання відповідача утриматися від дій, які порушують права позивача та просив:

визнати протиправними дії Карпилівської сільської ради Рокитнівського району Рівненської області щодо передачі земельної ділянки розташованої під будівлею ангару в оренду Сільськогосподарському приватному підприємству «Сонячне»;

визнати протиправними дії Карпилівської сільської ради Рокитнівського району Рівненської області щодо прийняття до розгляду питання (заяв, документів тощо), поданих ОСОБА_4, як власником будівлі ангару, а також підготовки документації щодо передачі йому земельної ділянки, розташованої під будівлею ангару, в оренду;

визнати протиправними та незаконними дії Карпилівської сільської ради Рокитнівського району Рівненської області щодо постановлення на вирішення сесії ради без попереднього прийняття рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою питання за зверненням власника будівлі ангару ОСОБА_6 та без проведення прилюдних торгів (аукціону) про передачу ОСОБА_4 земельної ділянки, розташованої під будівлею ангару, в оренду;

визнати протиправним, незаконним, недійсним та скасувати рішення Карпилівської сільської ради Рокитнівського району Рівненської області від 4 березня 2009 року №176 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду пп. ОСОБА_4»;

визнати протиправними дії Карпилівської сільської ради Рокитнівського району Рівненської області щодо прийняття на розгляд питання (заяв, документів тощо), поданих ОСОБА_4 як власником будівлі ангару, а також підготовки документації щодо передачі йому земельної ділянки та постановлення на вирішення сесії ради без проведення прилюдних торгів (аукціону) питання про продаж ОСОБА_4 земельної ділянки, розташованої під будівлею ангару;

визнати протиправним, незаконним, недійсним та скасувати рішення Карпилівської сільської ради Рокитнівського району Рівненської області від 31 липня 2009 року №194 «Про продаж земельної ділянки с. Карпилівка, вул. Шевченка,89б, площею 0,1908 га» ОСОБА_4, розташовану під будівлею ангару;

здійснити поворот виконання рішення Карпилівської сільської ради Рокитнівського району Рівненської області від 31 липня 2009 року №194 «Про продаж земельної ділянки АДРЕСА_1, площею 0,1908 га», розташованої під будівлею ангару;

зобов'язати Карпилівську сільську раду Рокитнівського району Рівненської області утриматись від вчинення дій, що порушують права ОСОБА_6 на земельну ділянку, на якій розміщена приватизована ОСОБА_6 будівля ангару, розташована в АДРЕСА_1.

Позов обґрунтовано тим, що у 2000 році позивач набув право власності на ангар. За змістом ч.1 ст.30 ЗК України 1990 р. було передбачено, що при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених ст. 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. 17.05.2000 року Карпилівська сільська рада Рокитнівського району Рівненської області прийняла рішення №55, яким встановила платню за землю, фактично визнала та підтвердила права ОСОБА_6 на земельну ділянку, на якій розміщена будівля ангару. Рішенням Рокитнівського районного суду Рівненської області від 26 березня 2014 року визнано право власності на будівлю ангару за ОСОБА_6, витребувано з незаконного володіння ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6, зобов'язано ОСОБА_4 усунути перешкоди ОСОБА_6 у користуванні будівлею ангару та звільнити належне відповідачу майно. Проте оскаржуваними рішеннями та діями відповідача земельну ділянку, на якій знаходиться ангар, що належить позивачу було спочатку передано в оренду ОСОБА_4, а потім затверджено проект землеустрою та продано ОСОБА_4

Постановою Рокитнівського районного суду Рівненської області від 20.02.2015 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Карпилівської сільської ради Рокитнівського району Рівненської області щодо передачі земельної ділянки під будівлею ангару , розташованої в АДРЕСА_1, в оренду Сільськогосподарському приватному підприємству «Сонячне».

Визнано незаконним та скасовано рішення Карпилівської сільської ради Рокитнівського району Рівненської області від 31 грудня 2003 року №54 «Про передачу земель в оренду СГПП «Сонячне», в частині передачі в оренду земельної ділянки під зернотік по вул. Шевченка, площею 1,1 га.

Визнано незаконним та скасовано рішення Карпилівської сільської ради Рокитнівського району Рівненської області від 4 березня 2009 року №176 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду пп. ОСОБА_4».

Визнано незаконним та скасовано рішення Карпилівської сільської ради Рокитнівського району Рівненської області від 31 липня 2009 року №194 «Про продаж земельної ділянки АДРЕСА_1, площею 0,1908 га».

Здійснено поворот виконання рішення Карпилівської сільської ради Рокитнівського району Рівненської області від 31 липня 2009 року №194 «Про продаж земельної ділянки АДРЕСА_1, площею 0,1908 га», розташованої під будівлею ангару.

Зобов'язано Карпилівську сільську раду Рокитнівського району Рівненської області утриматись від вчинення дій, що порушують права ОСОБА_6 на земельну ділянку, на якій розміщена будівля ангару в АДРЕСА_1, Рокитнівського району Рівненської області.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, третя особа ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та залишити позов без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував щодо задоволення апеляційної скарги. В подальшому залишив зал судового засідання.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Про час, дату та місце повідомлений вчасно та належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Надіслав заяву, в якій просить справу розглядати без його участі.

Третя особа та його представник в судовому засіданні доводи та вимоги апеляційної скарги підтримали частково. Просили постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі у зв'язку з тим, що дана справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, про що подали відповідне клопотання.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представника позивача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню підлягає частково з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує та встановлено судом, що ОСОБА_6 є власником будівлі ангару, що розташована в АДРЕСА_1.

Рішенням Карпилівської сільської ради №54 від 31 грудня 2003 року передано СГПП «Сонячне» земельні ділянки сільськогосподарського призначення в оренду терміном на 3 роки із земель запасу площею 16,60 га, в тому числі, зернотік в АДРЕСА_1, площею 1,1 га.

14 січня 2005 року між Карпилівською сільською радою та СГПП «Сонячне» було укладено договір оренди землі сільськогосподарського призначення, в тому числі і частина якої знаходилася під будівлею ангару.

Договір був зареєстрований Карпилівською сільською радою 1 березня 2005 року та діяв протягом п'яти років, тобто до 1 березня 2010 року.

04 березня 2009 року Карпилівською сільською радою було прийнято рішення № 176 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ПП ОСОБА_4 під будівлею ангару та передано таку земельну ділянку в оренду ОСОБА_4

31 липня 2009 року Карпилівською сільською радою прийнято рішення №194 «Про продаж земельної ділянки в АДРЕСА_1 площею 0,1908 га», згідно якого вирішила продати земельну ділянку площею 0,1908 га за адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_4 та уповноважила сільського голову укласти договір купівлі-продажу.

12.02.2010 року ОСОБА_4 видано державний акт НОМЕР_1 на право власності на земельну ділянку площею 0,1908 га, яка розташована в АДРЕСА_1.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі Zand v. Austria від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 17 КАС компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

Проте колегія суддів не погоджується з вказаним висновком.

Так, суд при вирішенні справи встановив, що позивач звернувся до суду з вимогами про захист своїх цивільних прав, оскільки передача третій особі спірними рішеннями відповідача у оренду, а потім - у власність земельної ділянки, призвело до незаконного позбавлення його права власності на земельну ділянку, на якій розташована будівля ангару, яка належить позивачеві на праві власності.

Колегія суддів зазначає, що у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації), подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне.

На думку колегії суддів, спір щодо захисту цивільних прав, що виникають із земельних відносин, коли вирішується питання щодо права власності когось з осіб має не публічний, а приватно-правовий характер, а тому вирішення таких спорів не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постановах від 11 листопада 2014 року (справа №21-493а14), 09 грудня 2014 року (справа №21-308а14), 16 грудня 2014 року (справа №21-544а14), 28 квітня 2015 року (справа №21-173а15).

Статтею 14 Конституції України встановлено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно з частинами першою, другою статті 2 Земельного кодексу України (далі - ЗК) земельні відносини це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

Частиною першою статті 125 ЗК передбачено, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Колегія суддів зазначає, що 12.02.2010 року ОСОБА_4 видано державний акт НОМЕР_1 на право власності на земельну ділянку площею 0,1908 га, яка розташована в АДРЕСА_1.

Конституційний Суд України в пункті 4 мотивувальної частини Рішення від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначив, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До ненормативних належать акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання.

Отже, оскаржувані рішення на підставі яких виникло право власності третьої особи на земельну ділянку вичерпали себе.

Аналізуючи зазначені вище норми права, колегія суддів дійшла висновку, що після оформлення відповідно до чинного законодавства права власності на земельну ділянку однією із сторін по справі, виник спір про право цивільне, а відтак і захищати свої права та інтереси особи повинні у способи, визначені у статтях 152 ЗК та 16 Цивільного кодексу України.

Враховуючи викладене, за суб`єктним складом сторін та сутністю спору дана справа підлягає розгляду у порядку, визначеному нормами Цивільно процесуального кодексу України.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 157 КАС суд закриває провадження у справі, якщо її не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що даний позов може бути розглянутий за правилами, встановленими КАС України, а тому рішення у цій справі підлягає скасуванню внаслідок неправильного застосування норм процесуального закону із закриттям провадження у справі, з роз'ясненням позивачеві про право на звернення до суду на загальних підставах в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 203 КАС України постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Зважаючи на те, що дану справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства , є підстава для закриття провадження у вказаній справі та скасування постанови суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 157, 195, 196, 198, 203, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову Рокитнівського районного суду Рівненської області від "20" лютого 2015 р. скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_6 до Карпилівської сільської ради Рокитнівського району Рівненської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4, - закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Т.В. Іваненко

судді: Л.О. Зарудяна

Л.В. Кузьменко

Повний текст cудового рішення виготовлено "03" червня 2015 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_6 АДРЕСА_2

3- відповідачу/відповідачам: Карпилівська сільська рада Рокитнівського райну Рівненської області вул.Шевченка,68, с.Карпилівка, Рокитнівський район, Рівненська область, 34262

4-третій особі: ОСОБА_4 - АДРЕСА_3

5- представник позивача: ОСОБА_3 - АДРЕСА_4

6 - представник третьої особи ОСОБА_5, АДРЕСА_5,