Справа № 22-а-20875/11
Суддя: Турік В. П.
Дата ухвалення: 2011-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Категорія - 10.3.2 (ІУ) ОСОБА_1
Доповідач Турік В.П.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

27 липня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Турік В.П.

суддів: Братіщевої Л.А., Митрофанової Л.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Кривому Розі адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Дзержинської районної у місті ради на постанову Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 05 серпня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Дзержинської районної у місті ради, третя особа - Міністерство праці та соціальної політики України, про визнання дій неправомірними, стягнення недоплаченої одноразової допомоги на оздоровлення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2009 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Дзержинської районної у місті ради (надалі - УПСЗН виконкому Дзержинської районної у місті ради) про визнання дій неправомірними, стягнення недоплаченої одноразової допомоги на оздоровлення, посилаючись на те, що відповідач, в порушення ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виплачував йому, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1-ї категорії, інваліду 3-ї групи щорічну допомогу на оздоровлення за 2007-2009 роки не в повному обсязі.

Уточнивши позовні вимоги, просив суд поновити строк звернення до суду з позовом, визнати протиправними дії відповідача по відмові у перерахунку допомоги на оздоровлення та стягнути з відповідача на його користь недоплачену суму щорічної одноразової допомоги на оздоровлення за 2007-2009 роки в розмірі 5810 грн.

Постановою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу районного суду м. Кривого Рогу від 05 серпня 2010 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Поновлено ОСОБА_2 строк звернення до суду з позовом.

Визнано неправомірними дії УПСЗН виконкому Дзержинської районної у місті ради щодо не донарахування та невиплати ОСОБА_2 разової допомоги на оздоровлення за 2007, 2008, 2009 роки.

Зобовязано УПСЗН виконкому Дзержинської районної у місті ради донарахувати відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» ОСОБА_2 5810 грн. недоплаченої суми щорічної допомоги на оздоровлення за 2007, 2008, 2009 роки та забезпечити виплату цих коштів.

Судові витрати віднесено на рахунок держави.

В апеляційній скарзі відповідач УПСЗН виконкому Дзержинської районної у місті ради ставить питання про зміну постанови суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи. Зокрема, судом першої інстанції не враховано, що відповідач є розпорядником бюджетних коштів, а оскільки Державним бюджетом на не передбачені видатки на виплату допомоги на оздоровлення в 2007-2009 роках, то у відповідача відсутні бюджетні асигнування для виплати вказаного виду допомоги на користь позивача. Крім того, відповідач вважає, що розмір щорічної допомоги на оздоровлення в сумі по 90 грн. за 2007, 2008, 2009р.р. виплачено позивачу правомірно у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 562 від 12.07.2005 року, якою й визначено порядок застосування ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Перевіривши за наявними у справі матеріалами законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга УПСЗН виконкому Дзержинської районної у місті ради підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є особою, що постраждала внаслідок ліквідації наслідків катастрофи на ЧАЕС та має статус учасника ліквідації аварії на ЧАЕС 1-ї категорії, є інвалідом 3-ї групи, у звязку з чим УПСЗН виконкому Дзержинської районної у місті ради, на обліку якого він перебуває, йому виплачує щорічно одноразову допомогу на оздоровлення.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з доведеності факту неправомірності дій відповідача щодо ненарахування та невиплати на користь позивача в 2007, 2008, 2009 роках сум щорічної одноразової допомоги на оздоровлення як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1-ї категорії інваліду 3-ї групи в розмірах, встановлених ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», й з обовязку відповідача у звязку з цим здійснити перерахунок сум такої допомоги у відповідності до вищевказаного Закону на користь позивача.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може погодитися з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу застосування на 2007, 2008, 2009 роки норм законодавства, які регулюють порядок та розміри виплат щорічної допомоги на оздоровлення учасникам ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС.

Статтею 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що щорічна допомога на оздоровлення виплачується учасникам ліквідації аварії на ЧАЕС третьої категорії у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат. При цьому, ч.3 ст. 48 Закону встановлює, що розмір мінімальної зарплати визначається на момент її виплати.

Відповідно до п. 30 ст. 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» дія ст. 48 вищевказаного Закону на 2007 рік була зупинена.

Однак, Рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 зупинення дії ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», передбачене п.30 ст. 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» визнане неконституційним.

У 2008 році згідно п.п. 11 п.28 Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» була викладена в наступній редакції, а саме: «одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сімям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких повязана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України».

Разом з тим, Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 п.п. 11 п.28 Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» був визнаний неконституційним.

Таким чином, з 01 січня 2007 року по 08 липня 2007 року включно та з 01 січня 2008 року по 21 травня 2008 року включно до спірних правовідносин застосуванню підлягали приписи Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», а також Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», якими визначено що щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, як такі, що прийняті пізніше в часі, у зв'язку з чим мали пріоритет порівняно зі спеціальною нормою ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 562 від 12.07.2005 року установлено, що розмір щорічної допомоги на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 3-ї категорії складає 90 гривень.

Як вбачається з довідки № 2550 від 29.07.2010 року, виданої УПСЗН виконкому Дзержинської районної у місті ради (а.с. 71) ОСОБА_2 за період з 01.01.2007 року по 31.12.2009 року отримав щорічну допомогу на оздоровлення в таких розмірах:

- за 2007 рік в сумі 90 грн. (виплачено 15.02.2007 року);

- за 2008 рік в сумі 90 грн. (виплачено 23.01.2008 року);

- за 2009 рік в сумі 90 грн. (виплачено 21.01.2009 року).

Отже встановивши, що ОСОБА_2 отримав допомогу на оздоровлення за 2007 рік та 2008 рік відповідно 15.02.2007 року та 23.01.2008 року в період дії норм Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» та Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», якими визначено що щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України а саме п.1 Постанови Кабінету Міністрів України «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», дійшов помилкового висновку про неправомірність дій відповідача з нарахування та виплати позивачу вказаної допомоги за 2007, 2008 роки.

Що ж стосується виплати щорічної допомоги на оздоровлення в 2009 році, то колегія суддів враховує те, що ст. 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2009 рік» надано право Кабінету Міністрів України у 2009 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами.

Оскільки Кабінетом Міністрів України у 2009 році на виконання ст. 71 цього Закону рішення не приймались, то до спірних правовідносин підлягають застосуванню приписи ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зважаючи на те, що в період дії приписів ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» позивачем отримано допомогу на оздоровлення 21.01.2009 року в розмірі 90 грн., а не в розмірі 4-х мінімальних заробітних плат станом на день її виплати, колегія суддів вважає, що дії відповідача з нарахування та виплати позивачу допомоги на оздоровлення в 2009 році є протиправними.

Враховуючи те, що розмір мінімальної заробітної плати на час виплати допомоги на оздоровлення в 2009р. у відповідності до ст. 55 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» складає - 605 грн., то сума недоплаченої щорічної допомоги на оздоровлення за 2009 рік з урахуванням проведених виплат, становить: (605 грн. х 4 90 грн.) = 2330 грн. Саме вказану суму зобовязаний виплатити відповідач на користь позивача.

Доводи відповідача в апеляційній скарзі щодо правомірності його дій стосовно нарахування та виплати щорічної допомоги на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 3-ї категорії в розмірі 90 грн., який визначений п.1 Постанови Кабінету Міністрів України «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є необґрунтованими, оскільки вказаний нормативний акт суперечить положенням ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка має пріоритет у застосуванні до врегулювання спірних правовідносин.

Посилання ж відповідача на відсутність коштів для забезпечення виплат допомоги на оздоровлення не може бути враховано колегією суддів як підстава для невиконання відповідачем своїх зобовязань, встановлених ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується, на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань. Крім того, питання фінансування видатків на реалізацію програми виплати допомоги на оздоровлення не є предметом розгляду цього спору.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволенню позову.

Відповідно до ст. 94 КАС України судові витрати підлягають віднесенню за рахунок Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, п.1 ч.1 ст. 201, 205, 207 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Дзержинської районної у місті ради задовольнити частково.

Постанову Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 05 серпня 2010 року скасувати та прийняти нову постанову.

Позов ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Дзержинської районної у місті ради, третя особа - Міністерство праці та соціальної політики України, про визнання дій неправомірними, стягнення недоплаченої одноразової допомоги на оздоровлення задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Дзержинської районної у місті ради стосовно відмови ОСОБА_2 у виплаті одноразової допомоги на оздоровлення у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат за 2009 рік, передбаченому ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Дзержинської районної у місті ради нарахувати та сплатити на користь ОСОБА_2 недоплачену суму щорічної одноразової допомоги на оздоровлення у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат за 2009 рік, передбаченому ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з урахуванням тих виплат, які були проведені позивачу в сумі 2330 грн.

Судові витрати віднести за рахунок Державного бюджету України.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: