Справа № 826/19113/14
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2015-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2015 року № 826/19113/14

В приміщенні Окружного адміністративного суду міста Києва за адресою у м. Києві по вул. Великій Васильківській, 81-а, Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого Бояринцевої М.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
до 1) Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, 2) Головного управління юстиції у м. Києві 3) Державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Рябоконь Олени Ікарівни
про скасування рішення та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання протиправним та скасувати рішення державного реєстратора реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Рябоконь Олени Ікарівни № 17231936 від 14 листопада 2014 року про відмову в реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1; зобов'язання Головне управління юстиції у м. Києві через Реєстраційну службу Головного управління юстиції у м. Києві зареєструвати право власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_1.

В обґрунтування наведених вимог позивач посилається на Конституцію України, Цивільний кодекс України, закони України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", "Про приватизацію державного житлового фонду" та зазначає, що державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Рябоконь Оленою Ікарівною незаконно відмовлено у проведенні державної реєстрації прав на нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1, оскільки реєстрація обтяження нерухомого майна була зареєстрована після приватизації майна.

Представник Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві заперечив по суті позовних вимог посилаючись на Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 та зазначив, що ОСОБА_1 відмовлено у державній реєстрації права власності у зв'язку з тим, що згідно консолідованого пошуку в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна є запис про обтяження арештом квартири, власником якої зазначену іншу фізичну особу.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

На виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва у справі №826/15053/13-а державним реєстратором Рябоконь О.І. повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 від 23 квітня 2013 року про реєстрацію квартири АДРЕСА_1, яка належить їй на приватній власності на підставі свідоцтва про приватизацію, виданим 03 квітня 2013 року Відділом приватизації житлового фонду Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації згідно з розпорядженням від 03 квітня 2013 року №37387.

Згідно рішення державного реєстратора реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Рябоконь Олени Ікарівни № 17231936 від 14 листопада 2014 року позивачу відмовлено у державній реєстрації права власності квартири АДРЕСА_1 на підставі того, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна є запис про обтяження арештом квартири 106, власником якої зазначено іншу фізичну особу.

Відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулює Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Згідно статті 2 Закону України від 01.07.2004 № 1952-ІV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

У відповідності до пункту 2 частини першої статті 4 Закону № 1952-ІV обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: право власності на нерухоме майно.

Згідно частини першої статті 19 Закону № 1952-ІV державна реєстрація прав проводиться на підставі:

1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом;

2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону;

3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді;

4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом;

5) рішень судів, що набрали законної сили;

6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Статтею 15 Закону № 1952-ІV встановлено, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку:

1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації;

4) внесення записів до Державного реєстру прав;

5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;

6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Орган державної реєстрації прав, державні реєстратори зобов'язані надати до відома заявників інформацію про необхідний перелік документів для здійснення державної реєстрації прав.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 24 Закону № 1952-ІV у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону.

В матеріалах справи містяться копії матеріалів виконавчого провадження № 20475621 по виконанню виконавчого листа Голосіївського районного суду м. Києва № 2-6416/09 від 22.02.2010 року, з якого вбачається, що 23 липня 2010 року відкрито виконавче провадження № 20475621 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» 192 464, 69 грн., адреса боржника: АДРЕСА_1.

27 травня 2011 року старшим державним виконавцем Лопатецькою Ю.В. винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, згідно якої на транспортний засіб OPEL ASTRA OTGF69, 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 накладено арешт, що належить ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_1).

Інших обтяжень майна боржника в межах виконавчого провадження № 20475621 суду не пред"явлено.

Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868.

Згідно пункту 94 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень під час проведення державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав державний реєстратор використовує дані Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна для цілей справляння державного мита та/або перенесення відомостей із зазначених реєстрів до Державного реєстру прав.

Державний реєстратор у разі відсутності відомостей у Державному реєстрі прав та Реєстрі прав власності на нерухоме майно використовує реєстраційні дані, які містяться на паперовому носії інформації (реєстрові книги та реєстраційні справи, ведення яких здійснювали підприємства бюро технічної інвентаризації), - у разі їх наявності в органі державної реєстрації прав.

Пунктом 95 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень встановлено, що державний реєстратор встановлює наявність (відсутність) записів про:

- державну реєстрацію права власності або іншого речового права на нерухоме майно у Реєстрі прав власності на нерухоме майно - під час проведення вперше державної реєстрації права власності на нерухоме майно у Державному реєстрі прав;

- обтяження нерухомого майна іпотекою в Державному реєстрі іпотек - під час проведення вперше державної реєстрації права власності на нерухоме майно або іпотеки у Державному реєстрі прав;

- обтяження речових прав на нерухоме майно в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна - під час проведення державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав;

- обтяження податковою заставою речових прав на нерухоме майно у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, порядок доступу до якого встановлює Мін'юст, - під час проведення державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав.

Порядок використання Реєстру прав власності на нерухоме майно та перенесення державним реєстратором відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна до Державного реєстру прав встановлює Мін'юст.

У відповідності до пункту 99 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень під час проведення державної реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна за відсутності державної реєстрації права власності на такий об'єкт у Державному реєстрі прав державний реєстратор відкриває розділ зазначеного Реєстру, вносить до нього відомості про таке право власності та переносить наявні відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та/або Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Під час проведення державної реєстрації переходу права власності на об'єкт нерухомого майна державний реєстратор переносить до відкритого розділу Державного реєстру прав наявні відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та/або Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Під час проведення державної реєстрації зміни, переходу чи припинення інших речових прав та їх обтяжень на об'єкт нерухомого майна державний реєстратор за відсутності державної реєстрації права власності на такий об'єкт у Державному реєстрі прав переносить відомості про таке речове право, обтяження з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та/або Державного реєстру обтяжень рухомого майна до спеціального розділу Державного реєстру прав, після чого на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав вносить до Державного реєстру прав відповідний запис (пункт 97 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень).

Разом з тим, згідно пунктів 5, 6, 7, 8 Порядку використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 14 грудня 2012 року № 1844/5, відомості, отримані державним реєстратором під час проведення державної реєстрації прав за результатом пошуку у Реєстрах та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, оформляються у паперовому вигляді, підписуються державним реєстратором, засвідчуються в установленому законодавством порядку печаткою та долучаються до відповідної облікової або реєстраційної справи.

Перенесення записів з Реєстрів до Державного реєстру прав здійснюється державним реєстратором прав у разі, коли наявні у Реєстрах записи є чинними та ідентифікують об'єкт нерухомого майна або суб'єкта речових прав, їх обтяжень.

Державний реєстратор переносить до відповідного розділу Державного реєстру прав, відкритого на об'єкт нерухомого майна, відомості записів, наявні у Реєстрах, у частині, що стосується такого об'єкта.

У разі коли при розгляді заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відповідно до якої державній реєстрації підлягає припинення обтяження речового права на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстроване в Державному реєстрі прав, встановлено наявність запису про таке обтяження в Реєстрах, державний реєстратор переносить відомості запису про таке обтяження до спеціального розділу Державного реєстру прав, після чого на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію припинення обтяження речового права на нерухоме майно вносить запис про припинення такого обтяження до Державного реєстру прав.

За результатом перенесення записів щодо об'єкта нерухомого майна, наявних у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та Державному реєстрі іпотек, державний реєстратор робить у відповідних реєстрах відмітку про перенесення відомостей таких записів.

У разі коли у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна наявні записи щодо суб'єкта обтяжень речових прав (особи, щодо майна якої встановлено обтяження/боржника), державний реєстратор одночасно з перенесенням до відповідного розділу Державного реєстру прав, відкритого на об'єкт нерухомого майна, записів, що стосуються такого об'єкта, переносить до спеціального розділу Державного реєстру прав записи щодо суб'єкта обтяжень речових прав та робить у відповідному реєстрі відмітку про перенесення таких записів.

Разом з тим, згідно пункту 2.1 Положення про Єдиний реєстр для реєстрації заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Міністра юстиції України від 27 травня 1997 року № 41/5 (яка була чинною на час внесення запису про заборону), підставами для внесення у Базовий реєстр відомостей про заборони на відчуження та арешти об'єктів нерухомого майна, а також записів в алфавітну книгу заборон відчуження нерухомого майна є:

а) накладення державним нотаріусом заборони на об'єкт нерухомого майна;

б) повідомлення посадової особи виконавчого комітету сільської, селищної, міської Ради народних депутатів про накладення заборони на об'єкт нерухомого майна;

в) повідомлення судових і слідчих органів про накладення арешту на об'єкт нерухомого майна;

г) повідомлення приватного нотаріуса, який посвідчив угоду, що буде підставою для накладення заборони на відчуження нерухомого майна.

Пунктами 4.1, 4.2 Положення про Єдиний реєстр для реєстрації заборон відчуження об'єктів нерухомого майна встановлено, що підставами для внесення у Базовий реєстр відомостей про зняття заборон та арештів на відчуження об'єктів нерухомого майна є повідомлення та заяви органів та осіб, за ініціативою яких були накладені відповідні заборони та арешти, а також органів, які згідно з чинним законодавством мають право зняти заборони та арешти на використання майна.

Відомості про зняття заборон та арештів на відчуження майна вносяться в Базовий реєстр у день надходження повідомлень та заяв.

Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна щодо об"єкта нерухомого майна за станом на 12.03.2015 року об"єктом обтяження виступає саме квартира АДРЕСА_1, а тому державний реєстратор правомірно ухвалив рішення про відмову у державній реєстрації. Разом з тим, враховуючи, що під час судового провадження як в межах даної справи, так й в межах справи № 826/15053/13-а, встановлено відсутність такого обтяження та наявність права власності позивача на квартиру АДРЕСА_1, суд приходить до висновку про наявність підстав для скасування рішення державного реєстратора реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Рябоконь Олени Ікарівни № 17231936 від 14.11.2014 року та зобов"язання Головне управління юстиції у м. Києві зареєструвати право власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_1.

Виходячи з системного аналізу наведених норм права та обставин справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині, тому позов визнається таким, що підлягає задоволенню частково.

Відповідно до частини третьої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись статтями 11, 98, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Скасувати рішення державного реєстратора реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Рябоконь Олени Ікарівни № 17231936 від 14 листопада 2014 року про відмову ОСОБА_1 в реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1.

3. Зобов"язати Головне управління юстиції у м. Києві зареєструвати право власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_1.

4. В решті позову - відмовити.

5. Присудити з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 36 (тридцять шість) грн. 54 коп.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленим статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя М.А. Бояринцева