Справа № 22-а-21056/11
Суддя: Соколан Н. О.
Дата ухвалення: 2011-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Категорія - 10.3.2 (І) ОСОБА_1
Доповідач Соколан Н. О.
У Х В А Л А

Іменем України

21 червня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Соколан Н. О.

суддів: Михайлів Л. В., Савіної Г.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Кривому Розі адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу на постанову Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 25 березня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу про поновлення строку звернення до суду, визнання дій протиправними, зобовязання здійснити перерахунок та виплатити пенсію і додаткову пенсію, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2009 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області (надалі УПФУ в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу) про поновлення строку звернення до суду, визнання дій протиправними, зобовязання здійснити перерахунок та виплатити пенсію і додаткову пенсію, посилаючись на те, що йому, як ліквідатору аварії на ЧАЕС 1-ї категорії, інваліду 2-ї групи, не проводився перерахунок пенсії за період з 01.01.2004 року, у відповідності до вимог ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Уточнивши свої вимоги, просив поновити процесуальний строк звернення до суду, визнати протиправними дії відповідача стосовно відмови в перерахунку основної та додаткової пенсій за період з 01.01.2004 року в розмірі, передбаченому ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а також зобовязати відповідача здійснити перерахунок їх розміру у відповідності до вимог вказаного Закону в зазначений період та виплатити відповідні суми на його користь.

Постановою Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 25 березня 2010 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано протиправними дії УПФУ в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу стосовно відмови ОСОБА_2 в перерахунку додаткової пенсії відповідно до вимог ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 04.09.2008 року по 31.03.2010 року.

Зобов'язано УПФУ в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_2 додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю відповідно до вимог ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 04.09.2008 року по 31.03.2010 року включно в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, встановленої відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст. 58 Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», ст. 54 Закону України «Про Державний бюджет на 2009 рік» із врахуванням сум, які були виплачені за вказаний період.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач УПФУ в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу ставить питання про скасування постанови суду в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову в цій частині, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Вважає, що судом помилково застосовано до спірних правовідносин показник мінімального розміру пенсії за віком, встановленого ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» й не враховано, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок ЧАЕС визначається Кабінетом Міністрів України, у звязку з чим УПФУ в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу правомірно виплачує на користь позивача додаткову пенсію в розмірі, встановленому Постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530 «Про питання соціального захисту окремих категорій громадян».

Перевіривши за наявними у справі матеріалами законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга УПФУ в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, віднесений до 1-ї категорії осіб, які постраждали внаслідок ЧАЕС й є інвалідом 2-ї групи захворювання, яке повязане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, у зв'язку з чим йому призначено державну (основну) та щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка виплачується йому УПФУ в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з права позивача на отримання додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю в розмірі, передбаченому ст. 50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»за період з 04.09.2008 року по 31.03.2010 року, й обовязку відповідача у звязку з цим здійснити її перерахунок та виплату у відповідності до вищевказаного Закону.

Колегія суддів погоджується з таким висновком з наступних підстав.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для задоволення вимог позивача щодо визнання протиправними дій УПФУ в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу стосовно виплати ОСОБА_2 пенсії в розмірі, меншому ніж передбачено ч.4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 04.09.2008 року по 31.03.2010 року, а також зобовязання здійснити її перерахунок й виплату за вказані періоди колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закон), пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно зі ст. 50 зазначеного Закону особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, зокрема інвалідам 2-ї групи - у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком. Як передбачено ст. 53 Закону виплата додаткової пенсії здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Підпунктом 12 п. 28 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007р. № 107-VI внесені зміни до ст. 50 Закону №796-ХІІ, згідно з якими особам, віднесеним до категорії 1, інвалідам 2 групи призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 20% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008 зміни, внесені пп. 12 п. 28 розділу II Закону України від 28.12.2007 р. № 107-VІ визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), тобто з 22.05.2008 року редакція ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» була поновлена, й її дія на 2009-2010 роки не зупинялася, й положення цієї статті не змінювалися.

Як вбачається з матеріалів справи, за оспорюваний період, тобто починаючи з 04.09.2008 року по 31.03.2010 року розрахунок додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, позивачу проводився відповідачем у відповідності до положень Постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530 «Про питання соціального захисту окремих категорій громадян» (а.с. 7).

Отже, за конституційними нормами виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, колегія суддів вважає, що при визначенні розміру додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю позивачу, застосуванню в період з 04.09.2008 року по 31.03.2010 року підлягає ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не згадані вище постанови Кабінету Міністрів України, які істотно звужують обсяг встановлених законом прав.

Тому доводи апеляційної скарги відповідача щодо правомірності його дій стосовно нарахування та виплати додаткової пенсії ОСОБА_2 в період з 04.09.2008 року по 31.03.2010 року суперечать діючому законодавству.

У звязку з вищенаведеним, висновок суду першої інстанції про визнання дій відповідача протиправними за період з 04.09.2008 року по 31.03.2010 року та зобовязання останнього здійснити перерахунок та виплатити додаткову пенсію на користь позивача за вказаний період відповідає нормам матеріального права й доводи апеляційної скарги відповідача його правильності не спростовують.

Відповідно до ст. 54 зазначеного Закону при визначенні розміру пенсії за основу її нарахування береться мінімальна пенсія за віком. Оскільки чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», й іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає, то колегія суддів не приймає до уваги доводи відповідача про неможливість застосування до спірних правовідносин показника розміру мінімальної пенсії за віком, який встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом на відповідний бюджетний рік. Таким чином, новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму.

В іншій частині постанова суду першої інстанції не оскаржується.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційних скарг правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а постанова суду залишенню без змін відповідно до ст. 200 КАС України.

Керуючись ст.ст. 195, 198, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу залишити без задоволення.

Постанову Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 25 березня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: