Справа № 344/1883/15-а, 2а-344/192/15
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2015-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2015 р. Справа № 876/3924/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Затолочного В.С., Каралюса В.М.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Івано - Франківську на постанову Івано - Франківського міського суду від 10 березня 2015 року у адміністративній справі №344/1883/15-а, 2-а/344/192/15 за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Івано - Франківську про визнання неправомірними дій щодо невиконання рішення суду, скасування розпорядження ,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся в суд з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Івано - Франківську про визнання неправомірними дій щодо невиконання рішення суду, скасування розпорядження №151803 від 24.12.2014 року в частині зменшення розміру пенсії, зобов'язання проводити виплату пенсії без обмеження строку з 03.08.2014 року, перерахунок та виплату пенсії, скерування рішення суду до негайного виконання, винесення окремої ухвали, зобов'язання надати юридичний висновок про перерахунок пенсії та документальне підтвердження підстав зменшення розміру пенсії із 03.08.2014 року.

Ухвалою Івано - Франківського міського суду від 10 березня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Івано - Франківську в частині вимог про зобов'язання проводити виплату пенсії без обмеження строку з 03.08.2014 року та вимоги про перерахунок та виплату пенсії закрито.

Постановою Івано - Франківського міського суду від 10 березня 2015 року позов задоволено частково. Скасовано розпорядження №151803 від 24.12.2014 року управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій вказує на те, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволені позову.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке прийнято у порядку скороченого провадження за результатами розгляду справ, передбачених пунктами 1,2 ч.1 ст. 183-2 цього Кодексу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується наступне. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 02 жовтня 2014 року адміністративний позов ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в м. Івано - Франківську про визнання відмови у призначенні перерахунку пенсії неправомірною, зобов'язання призначити, провести перерахунок та виплатити пенсію згідно ч. 1 ст. 50, ч. 4 ст. 54, ч. 3 ст. 67 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із 01.01.2014 року задоволено та постановлено визнати дії управління Пенсійного фонду України в м. Івано - Франківську Івано - Франківської області щодо відмови у призначенні та перерахунку пенсії ОСОБА_2, як інваліду ІІ групи, згідно ч. 1 ст. 50, ч. 4 ст. 54, ч. 2 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»неправомірними, зобов'язано управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано - Франківської області провести перерахунок та виплатити пенсію ОСОБА_2 призначену як інваліду ІІ групи, згідно ст.ст. 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмір 8-ми мінімальних пенсій за віком, а також додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, яка дорівнює розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» починаючи з 01.01.2014 року, з урахуванням проведених виплат.

Позивач в позовній заяві вказує на невиконання рішення суду відповідачем і на неправомірність здійсненого відповідачем перерахунку пенсії.

Суд першої інстанції позов задовольнив частково з тих підстав, що на Управління Пенсійного фонду України в м. Івано - Франківську покладено обов'язок виконувати рішення суду.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Як видно з матеріалів справи, на виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 02.10.2014 року було прийнято розпорядження №151803 від 24.12.2014 року, яким проведено перерахунок розміру пенсії ОСОБА_2 з 01.12.2014року по 02.08.2014 року .

Оскаржуваним розпорядженням №151803 від 24.12.2014 року управлінням Пенсійного фонду України в м. Івано - Франківську позивачу перераховано розмір пенсії, відповідно до якого ОСОБА_2 призначено пенсію у розмірі 4152,92 грн.

Відповідно до рішення Конституційного суду України від 25.01.2012 року визначено, що КМ України визначається механізм та порядок призначення пенсій, шляхом прийняття постанов.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України №523 від 30.05.1997 року «Про затвердження повного Порядку обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка прийнята на реалізацію Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зокрема відповідно до пункту 4 Порядку, в усіх випадках пенсії по інвалідності, інвалідам ІІ групи повинна становити 8 мінімальних пенсій за віком.

23.11.2011 року КМ України прийнято постанову №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка набрала чинності 01.01.2012 року, та у зв'язку із набранням чинності зазначеної постанови втратила чинність постанова КМ України №523 від 30.05.1997 року.

Відповідно до Постанови КМУ від 23.11.2011 року №1210 та Постанови КМУ від 25.03.2014 року №112 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України з питань пенсійного забезпечення» перерахунок та виплати пенсій даної категорії громадян здійснюються виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

Посилання апелянта на відсутність бюджетного фінансування підвищення до пенсії, як на причину невиконання покладених на державу зобов'язань, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Дана правова позиція суду узгоджується із практикою Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні від 08 листопада 2005 року в справі «Кечко проти України» зазначив, що держава самостійно визначає, які надбавки виплачувати своїм працівникам з бюджету. Держава може вводити, припиняти або закінчувати виплату цих надбавок. Проте, якщо правове положення, що діє, передбачає виплату певних надбавок, і дотримані всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти в цих виплатах, поки відповідне положення є таким, що діє (п. 23). Одночасно Європейський Суд з прав людини не прийняв аргумент уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність засобів як на причину невиконання своїх зобов'язань (п. 26).

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди при розгляді справ застосовують практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Крім вказаного колегія суддів зазначає, що відповідачем не зазначеного чіткої мотивації на підставі чого такий перерахунок здійснювався.

Розпорядження - це документ, який видається посадовими особами, державними органами, установами, підприємствами в межах їх компетенції й має обов'язкову юридичну силу щодо громадян (працівників) та підлеглих установ, яким адресовано розпорядження.

Розпорядження складають, як правило, підзаконні акти двох типів:

- загального характеру - тривалої дії (видають ся Президентом, Кабінетом Міністрів та іншими органами виконавчої влади для виконання указів Президента, законів і рішень Верховної Ради);

- окремого характеру - стосуються конкретного вузь кого питання (видаються, як правило, в установах та на підприємствах їх керівниками та заступника ми для вирішення оперативних завдань).

Розпорядження мають однаковий із наказами правовий статус, але замість слова «Наказую» вживаються слова «Вимагаю», «Доручаю», «Пропоную», «Забезпечити» тощо.

Розпорядження складаються з таких реквізитів: 1. Повна назва установи. 2. Назва документа.3. Номер.4. Дата видання.5. Місце видання.6. Назва (про що розпорядження). 7. Текст (констатуюча та розпорядча частини).8. Додатки (при необхідності). 9. Посада, підпис, ініціали, прізвище особи, яка під писала розпорядження.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до вірного висновку щодо скасування розпорядження №151803 від 24.12.2014 року, так як відповідач не зазначив підстав здійснення перерахунку пенсії та встановлено кінцевий термін виконання рішення суду.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позовна вимога щодо не виконання рішення суду є безпідставною, оскільки така відмова не позбавляє позивача за потреби звернутися до суду з клопотаннями про вирішення питань, пов'язаних з виконанням постанови.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Приведені в апеляційні скарзі доводи, висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування постанови суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись статтями 160, 167, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Івано - Франківську - залишити без задоволення, а постанову Івано - Франківського міського суду від 10 березня 2015 року у адміністративній справі №344/1883/15-а, 2-а/344/192/15 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя З.М. Матковська

Судді В.С. Затолочний

В.М. Каралюс