Справа № 522/1458/15-а
Суддя: Шенцева О. П.
Дата ухвалення: 2015-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 522/1458/15-а
Провадження № 2а/522/220/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2015 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Шенцевої О.П.,

при секретарі Соболевій О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради, 3 особа: Департамент комунальної власності Одеської міської ради, про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси в порядку адміністративного судочинства з позовом до Одеської міської ради про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що він реалізуючи своє право в порядку ст. 118 Земельного кодексу України звернувся до Одеської міської ради з клопотанням від 10.07.2014 р. та доданими до нього графічними матеріалами стосовно права на отримання безоплатно у власність земельної ділянки, а саме визначення та виділення йому у власність земельної ділянки без його погодження, орієнтовною площею 0,10 га, в межах міста Одеси з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

За результатами розгляду даного клопотання 27.08.2014 року Одеською міською радою було прийнято рішення № 5271-VI про відмову у задоволенні клопотання позивача.

На думку позивача прийняте відповідачем рішення порушує його права та законні інтереси, гарантовані йому Конституцією та нормами чинного законодавства України.

Підставою відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів. Однак у своєму клопотанні він вказав всі необхідні дані та обґрунтував своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки, але у задоволені клопотання йому було відмовлено.

У зв'язку з чим Позивач просить визнати протиправними дії Одеської міської ради щодо відмови у задоволенні його клопотання про надання безоплатно у власність земельної ділянки, орієнтовною площею 0,10 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд; визнати протиправним та скасувати рішення Одеської міської ради № 5271-VI від 27.08.2014 р. в частині відмови у задоволенні його клопотання; зобов'язати Одеську міську раду винести на засідання найближчої сесії Одеської міської ради та розглянути його клопотання про надання безоплатно у власність земельної ділянки, орієнтовною площею 0,10 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд у порядку та строки, передбачені статтею 118 Земельного кодексу України, та надати мотивоване рішення; відшкодувати на користь позивача судові витрати.

В судовому засіданні позивач, представник позивача підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити з підстав, наведених у позові.

Представник відповідача позов не визнала, заперечувала проти його задоволення та просила відмовити у задоволенні позову, пояснивши, що позивачем до поданого клопотання не було додано графічних матеріалів, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, як-то передбачено частиною 6 ст. 118 Земельного кодексу України.

Представник третьої особи в судовому засіданні також заперечувала з приводу задоволення позовних вимог та просила в задоволенні позову відмовити.

Таким чином, вислухавши пояснення сторін та третьої особи, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно дослідивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд знаходить позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом в ході розгляду справи 10.07.2014 року позивач ОСОБА_1 в порядку ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України звернувся до Одеської міської ради з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. У прохальній частині даного клопотання, позивач просив визначити без його погодження та виділити йому земельну ділянку, орієнтовною площею до 0,10 га в межах міста Одеси, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Відповідно до рішення Одеської міської ради від 27.08.2014 року № 5271-VI вказане клопотання розглянуто та відмовлено ОСОБА_1 в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтованою площею 0,10 га, з огляду на невідповідність ст. 118 Земельного кодексу України, а саме: відсутні графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

Відповідно до статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Статтею 14 Конституції України встановлено, що право власності на землю гарантується і це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою відповідно до закону.

Згідно із статтею 3 Земельного кодексу України, земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

У статті 143 Конституції України зазначено, що територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку і контролюють їх виконання; затверджують бюджети відповідних адміністративно-територіальних одиниць і контролюють їх виконання; встановлюють місцеві податки і збори відповідно до закону; забезпечують проведення місцевих референдумів та реалізацію їх результатів; утворюють, реорганізовують та ліквідовують комунальні підприємства, організації і установи, а також здійснюють контроль за їх діяльністю; вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції.

В силу частини 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до пункту "б" частини 1 ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень, зокрема, міських рад у галузі земельних відносин на території міста належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Пунктом 34 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин здійснюється виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

У частині 1 ст. 116 Земельного кодексу України зазначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

У частині 3 ст. 116 Земельного кодексу України встановлено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, зокрема, одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Відповідно до частини 6 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та висновки конкурсної комісії (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (частина 7статті 118 Земельного кодексу України).

Тобто, законодавством встановлено обов'язок громадянина подати відповідне клопотання з позначеним на відповідному графічному матеріалі бажаним місцем розташування земельної ділянки з її орієнтовними розмірами, оскільки процедура вибору земельної ділянки здійснюється з метою встановлення можливості відведення тієї чи іншої земельної ділянки для цілей, що вказані в заяві, її граничних розмірів та площі, правового режиму та вимог щодо відведення земельної ділянки.

Окрім того, до повноважень сільських, селищних міських рад не віднесено самостійне визначення без погодження заявника клопотання місця розташування земельної ділянки.

При цьому, належними графічними матеріалами повинні бути такі матеріали, з яких вбачається конкретне бажане місце розташування земельної ділянки, що уможливить ідентифікувати об'єкт на відповідність вимогам законів і тим самим прийняти обґрунтоване рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або про відмову у його наданні.

Так, судом встановлено, що Позивачем до клопотання від 10.07.2014 р. № 36-Т-9815 додано роздруківку знімку частини карти України з позначенням меж м. Одеси, що в розумінні частини 6 статті 118 Земельного кодексу України не є графічними матеріалами, оскільки не надає можливості ідентифікувати, про яку конкретно земельну ділянку йдеться у клопотанні.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням усталеної судової практики Вищого адміністративного суду України в цій категорії справ, а також аналізуючи положення норм земельного законодавства України щодо набуття громадянами прав на землю із земель комунальної форми власності, суд доходить висновку, що рішення Одеської міської ради від 27.08.2014 року № 5271-VI було прийнято правомірно, у відповідності до вимог Земельного кодексу України, а отже вимоги позивача щодо його скасування та інші похідні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Враховуючи вищевикладене, на підставі норм ст.ст. 81, 116, 118, 122 Земельного кодексу України, ст. 26, 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та керуючись ст.ст. 8, 9, 11, 71, 87, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Одеської міської ради, за участю 3-ї особи - Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя

21.05.2015