Справа № 806/318/15
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2015-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Лавренчук О.В.
Суддя-доповідач:Кузьменко Л.В.
УХВАЛА

іменем України

"28" травня 2015 р. Справа № 806/318/15

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кузьменко Л.В.

суддів: Зарудяної Л.О.

Іваненко Т.В.,

при секретарі Ковальчук А.О. ,

за участю представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "09" квітня 2015 р. у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська промислова компанія "Крок" до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області про визнання неправомірними та скасування податкових повідомлень-рішень ,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська промислова компанія "Крок" звернулось до суду з позовом, в якому просить :

- визнати неправомірними та скасувати податкові повідомлення-рішення Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області від 30.12.2014 року № та від 05.01.2015 року №;

- стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська промислова компанія "Крок" () суму сплаченого судового збору в розмірі 365 (триста шістдесят п'ять) гривень 40 копійок.

В обґрунтування позову зазначає, що податкові повідомлення - рішення прийняті відповідачем за неповного з'ясування обставин та неправильному застосуванні вимог податкового законодавства.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2015 року адміністративний позов задоволено.

Визнано неправомірними та скасовано податкові повідомлення-рішення Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області від 30.12.2014 року № та від 05.01.2015 року №.

Відповідач не погодився з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. просить скасувати вказану постанову та ухвалити нову, якою в задоволенні позовних вимог просить відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська промислова компанія "Крок" перебуває на податковому обліку в Житомирській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області та є платником податку на прибуток підприємств, податку на додану вартість, екологічного податку, податку з доходів фізичних осіб, орендної плати за землю.

З матеріалів справи слідує, що у період із 04.12.2014р. по 10.12.2014р., на підставі направлень від 04.12.2014р. № 2030,2031, виданих Житомирською ОДПІ ГУ Міндоходів у Житомирській області, державними ревізорами - інспекторами відділу перевірок з окремих питань управління податкового аудиту, відповідно до наказу в.о. начальника Житомирською ОДПІ ГУ Міндоходів у Житомирській області від 04.12.2014 № 2729 у зв'язку з ненаданням документального підтвердження взаємовідносин (не в повному обсязі надано первинні документи) з ТОВ "Атлантторгпромсервіс" на обов'язковий письмовий запит Житомирської ОДПІ від 18.09.2014 № 30311/10/06-25/15-01, проведена документальної позапланової виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська промислова компанія "Крок" щодо взаємовідносин з ТОВ "Атлантторгпромсервіс".

За результатами перевірки складено Акт №8569/06-25-22-02/33309435 від 17.12.2014р., в якому зазначено про допущені порушення:

- п. 198.3, 198.6 ст. 198, п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, а саме: не підтверджено реальне здійснення господарських операцій ТОВ "УПК "Крок" по придбанню сировини у ТОВ "Атлантторгпромсервіс" та формування податкового кредиту розмірі 45497,00грн. по податковій декларації з ПДВ за липень 2014 року.

- п. 198.3, 198.6 ст. 198, п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України в результаті чого ТОВ "УПК " Крок" за липень 2014 року занижено податок на додану вартість в частині фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ "Атлантторгпромсервіс" на 45497,00 грн.

На підставі Акту Житомирською ОДПІ сформовано податкове - повідомлення рішення від 05.01.2015 №, яким Товариству збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем в розмірі 45497,00 грн. та за штрафними (фінансовими ) санкціями в розмірі 11374,00 грн. (а.с. 9).

Статтею 19-1 ПК України визначено, що до функції органів податкової служби, зокрема, належить здійснення контролю за додержанням податкового законодавства, своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування і сплати податків та зборів, своєчасністю подання податкової звітності, здійснення контролю за погашенням податкового боргу з податків та зборів платників податків, у тому числі тих, майно яких перебуває у податковій заставі, організовує роботу та здійснює контроль за застосуванням арешту майна платника податків, що має податковий борг, та/або зупинення видаткових операцій на його рахунках у банку, здійснює інші функції, визначені цим Кодексом та законами України.

Право органів державної податкової служби на проведення камеральних, документальних (планових або позапланових; виїзних або невиїзних) та фактичних перевірок передбачено п.75.1 ст.75 ПК України.

Відповідно до пп.75.1.2. п.75.1. ст.75 Податкового кодексу України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Згідно з пп.78.1.1 п.78.1 ст.78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється у разі, якщо за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються можливі порушення цим платником податків податкового, валютного та іншого законодавства протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Судами встановлено, що Житомирською ОДПІ було направлено Товариству запит №30311/10/06-25/15-01 з вимогою надати первинні документи, щодо підтвердження взаємовідносин з ТОВ "Атлантторгпромсервіс", однак Товариством не у повному обсязі надано витребовувані документи.

Відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що в силу приписів 19-1, пп.75.1.2. п.75.1. ст.75, пп.78.1.1 п.78.1 ст.78 ПК України документальна позапланова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська промислова компанія "Крок" здійснювалась відповідно до приписів Податкового кодексу України.

Предметом вказаної вище перевірки були взаємовідносини Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська промислова компанія "Крок" із ТОВ "Атлантторгпромсервіс".

Встановлено, що між позивачем та ТОВ "Атлантторгпромсервіс" було укладено Договір поставки від 01.07.2014р. (а.с. 28-31). На підставі даного договору відбувалось документування придбаної сировини (спилок) для виробництва взуття.

Відповідно до презумпції правомірності правочину всі укладені між сторонами правочини є чинними, якщо їх недійсність прямо не встановлена законом (нікчемні правочини). В усіх інших випадках питання про недійсність правочину має бути встановлено судом на підставі заяви зацікавленої особи після повного та всебічного розгляду питання про недійсність такого правочину. Про недійсність правочину ухвалюється судове рішення.

Слід зазначити, що підставою для недійсності правочину, відповідно до ст.215 ЦК України, є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Дійсність Договору поставки від 01.07.2014р. сторонами не оспорюється.

Зі змісту акту перевірки вбачається, що податковим органом встановлено, що Товариством не надано копії наступних документів: товарно - транспортні накладні, сертифікат походження спилку, наказ про використання автомобіля керівника підприємства у господарській діяльності підприємства, акти на списання паливно - мастильних матеріалів для здійснення перевезень сировини. У зв"язку з цим відповідач дійшов висновку про безтоварність господарських операцій з цим контрагентом та відсутність у позивача підстав для формування податкового кредиту.

З висновками акта перевірки погодитись неможна з огляду на таке.

Відповідно до пп.14.1.181 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, податковий кредит це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно розділу V цього Кодексу.

Положеннями п.187.1 ст.187 ПК України передбачено, що датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

- дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

- дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

В той же час, в п.198.1 ст.198 ПК України зафіксовано операції, які надають право на віднесення сум податку до податкового кредиту, зокрема: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Крім того, відповідно до п.198.2 ст.198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

У п.198.3 ст.198 ПК України передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст.39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п.193.1 ст.193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно зі п.198.6 ст.198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст.201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11ст. 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 ПК України, платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: порядковий номер податкової накладної; дата виписування податкової накладної; повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; податковий номер платника податку (продавця та покупця); місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; ціна постачання без урахування податку; ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; вид цивільно-правового договору; код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Згідно зі п.201.7 ст.201 ПК України, податкова накладна виписується на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс). Відповідно до п.201.10 ст.201 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Аналіз наведених норм дає підстави зробити висновок, що ПК України передбачено єдину підставу для формування податкового кредиту, а саме наявність у платника податку - покупця належним чином оформленої податкової накладної або митної декларації.

Отже, виходячи з аналізу наведених правових норм в сукупності, можна дійти висновку, що ПК України визначено окремі випадки, за яких неможливе формування податкового кредиту, зокрема це відсутність зв'язку з господарською діяльністю, фіктивність операцій (відсутність поставок), відсутність податкової правосуб'єктності, відсутність на момент перевірки податкових накладних або видача їх особою, яка не є платником податку на додану вартість.

Як зазначалось вище, господарські операції між контрагентами: ТОВ "УПК " Крок" та ТОВ "Атлантторгпромсервіс" підтверджуються наступними документами, а саме: договором поставки від 01.07.2014, додатковою угодою №1 від 11.08.2014, видатковими накладними (а.с. 33-45), податковими накладними (а.с. 57-68), товарно - транспортними накладними (а.с. 45-56), прибутковими накладними (а.с. 69-80).

Що стосується твердження , викладеного в акті, що через ненадання сертифікату походження спилку унеможливо ідентифікувати предмет фактичної поставки та його відповідність предмету договору, то судом першої інстанції правильно зазначено, що сертифікат про якість товару не є первинним документом, оскільки не фіксує факт проведення господарської операції. Крім того, позивач надав лист Державного підприємства "Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів" ( ДП "Укрметртестстандарт") від 19.12.2014 № 14-18/406, згідно якого, дублена (чинена) шкіра без волосяного покриву, спилок чи неспилок виробництва до " Переліку продукції, що підлягає обов"язковій сертифікації в Україні" не відноситься (а.с. 81).

Стосовно наказу про використання у господарській діяльності автомобіля керівника підприємства, то судами встановлено, що перевіряючим було надано копію наказу про використання у господарській діяльності автомобіля в електронному вигляді ( даний факт відображено в Акті). Окрім того, наказ про використання автомобіля у господарській діяльності підприємства не є первинним документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні", оскільки не фіксує господарську операцію з придбання товару, а тому ненадання його оригіналу перевіряючим, не є підставою для визнання фіктивним правочину.

Щодо тверджень відповідача про необхідність складання довіреності на ім"я директора, якщо саме він отримував придбанй товар, то в матеріалах справи є статут ТОВ "Українська промислова компанія "Крок", з п.11.6 п.п.11.6.3 ст. 11 якого слідує, що директор Товариства без доручення здійснює, в тому числі, фінансові дії.

Пояснення щодо відсутності актів на списання паливно - мастильних матеріалів для здійснення перевезень матеріалів в судовому засіданні надав в суді першої інстанції свідок ОСОБА_4, директор Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська промислова компанія "Крок", який пояснив, що враховуючи важке фінансове становище Товариства, паливно-мастильні матеріали придбавались за рахунок його (ОСОБА_4) особистих коштів. А тому, суд вірно зазначив, що відсутні правові підставі для відображення руху паливно - мастильних матеріалів.

Окрім того, в Акті зазначено, що при перевірці первинних документів встановлена візуальна розбіжність між підписами директора ТОВ "Атлантторгпромсервіс" на податкових накладних, видаткових накладних та товарно - транспортних накладних.

Однак, колегія суддів критично оцінює дане твердження, оскільки розбіжність між підписами директора ТОВ "Атлантторгпромсервіс" на податкових накладних, видаткових накладних та товарно - транспортних накладних не підтверджується жодним належним та допустимими доказами, а ґрунтується виключно на припущеннях ревізорів - інспекторів відділу перевірок з окремих питань управління податкового аудиту Житомирської ОДПІ.

Окрім того, перевіряючими в Акті зазначено, що від ДПІ у Вишгородському районі Київської області надійшов Акт №162/10-08-22-01/39044815 від 02.10.2014 "Про неможливість проведення зустрічної звірки з ТОВ "Атлантторгпромсервіс" щодо підтвердження господарських відносин з платниками податків за період із 31.12.2013 по 31.08.2014" ( а.с. 121-138).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що неможливість проведення зустрічної звірки з ТОВ "Атлантторгпромсервіс" не є підставою вважати, що операції між Товариством та ТОВ "Атлантторгпромсервіс" безтоварними.

Як вбачається Акту від 02.10.2014 № 162/10-08-22-01/39044815 у період із 31.12.2013 по 31.08.2014р.р. ТОВ "Атлантторгпромсервіс" перебувало на податковому обліку у Вишгородській ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області та зареєстроване платником ПДВ (А.С. 121).

Отже, на момент складання податкових накладних контрагент позивача був включений до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, а також зареєстрований платником податку на додану вартість відповідно до чинного законодавства, з урахуванням чого суд приходить до висновку про наявність у зазначеної особи права на складання податкових накладних.

Відповідачем право позивача на формування податкового кредиту поставлено в залежність від добросовісності його контрагента, що суперечить приписам податкового законодавства та статті 61 Конституції України. На переконання суду, своїми рішеннями відповідачем встановлено для позивача додаткові обмеження, що не відповідає повноваженням податкового органу, передбаченим Податковим кодексом України та суперечить вимогам статті 19 Конституції України.

В акті перевірки також зазначено, що розрахунки між ТОВ "УПК " Крок" з ТОВ "Атлантторгпромсервіс" за отриману сировину в липні 2014 року не проводилось.

Судом першої інстанції з'ясовано, що відповідно до додаткової угоди №і від 11.08.2014, сторони договору (ТОВ "УПК " Крок" з ТОВ "Атлантторгпромсервіс") дійшли згоди змінити п.п. 5.1 Договору поставки від 01.07.2014, виклавши його у такій редакції: Покупець здійснює оплату протягом 180 банківських днів з дати виконання Продавцем умов визначених у п. 3.1 цього Договору (а.с. 32).

У відповідності до правової позиції Вищого адміністративного суду України, що викладена в листі № 742/11/13-11 від 02.06.2011, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути фактично здійснений і підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків. За відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Із зазначеного вище також випливає, що при дослідженні факту здійснення господарської операції, оцінці підлягають відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що матеріалами справи підтверджено факт виконання зобов'язань ТОВ "Крок" та ТОВ "Атлантторгпромсервіс" за спірним правочином.

Копії первинних і розрахункових документів не мають дефектів щодо форми, змісту або походження. Копії первинних і розрахункових документів не мають дефектів форми, змісту або походження, які в силу ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», ст.44, ст.201 Податкового кодексу України, п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. № 88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 р. за №168/704), спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості.

Що стосується податкового повідомлення - рішення від 30.12.2014 №, то колегія суддів зазначає наступне.

Податковим повідомленням - рішенням № від 30.12.2014 Товариству збільшено суму грошового зобов'язання за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 510,00 грн (а.с.10).

Згідно п.121.1 ст.121 Податкового кодексу України передбачено, що в разі незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 510 гривень.

Відповідно до п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Згідно з приписами п. 85.4 статті 85 ПК України, при проведенні перевірок посадові особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об'єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

Згідно з п. 85.8 статті 85 ПК України, посадова (службова) особа контролюючого органу, яка проводить перевірку, у випадках, передбачених цим Кодексом, має право отримувати від платника податків або його законних представників копії документів, що належать до предмета перевірки. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

З огляду на наведені норми ПК України надано повноваження податковому органу витребовувати від платника податків документи, що стосуються предмету перевірки. При цьому платник податків зобов'язаний надати такі документи.

З Акту вбачається, що, державним ревізорами - інспекторами відділу перевірок з окремих питань управління податкового аудиту встановлено невиконання законних вимог посадових осіб Житомирської ОДПІ, викладених в листі - запиті від 08.12.2014 №42881/10/06-25-22-2 щодо ненадання первинних документів: сертифікату якості та походження товару, наказу про використання власного автомобілю директора MITSUBISHI CANTER у господарській діяльності ТОВ УПК "Крок", акту на списання паливно - мастильних матеріалів, копій первинних документів (прибуткові накладні, товарно - транспортні накладні, акт на списання паливно - мастильних матеріалів, наказ про використання власного автомобілю директора MITSUBISHI CANTER у господарській діяльності ТОВ УПК "Крок", сертифікат якості та походження товару) (а.с. 120).

Однак, із наявного в матеріалах справи обов'язкового письмового запиту про надання пояснень та документально підтвердження №42881/10/06-25-22-02 від 08.12.2014 вбачається, що відповідачем не витребовувався наказ про використання власного автомобілю директора MITSUBISHI CANTER у господарській діяльності ТОВ УПК "Крок", акт на списання паливно - мастильних матеріалів та їх копій.

Як зазначалось вище, придбана сировина не підлягає обов'язковій сертифікації. Окрім того, як зазначалось вище, сертифікати походження, посвідчення про якість не є первинними документами, які підтверджують право на податковий кредит, тобто такі документи не пов'язані з предметом перевірки.

Разом з тим, судом з'ясовано, що товарно - транспортні накладні, прибуткові накладні були надані для перевірки в оригіналах, цей факт також підтверджується Актом № 8569/06-25-22-02/33309435 від 17.12.2014.

Виходячи із системного аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи та з урахуванням того, що у справі було встановлено реальне здійснення господарських операцій та їх зв'язок з господарською діяльністю позивача, наявність належним чином оформлених первинних документів, податкових накладних, виданих зареєстрованим платником податку на додану вартість, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про протиправність донарахування позивачеві сум податку на додану вартість, а також застосування штрафних (фінансових) санкцій спірними податковими повідомленнями-рішеннями.

З огляду на вказане, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції, виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності з нормами матеріального права, постановлено обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються доказами, дослідженими у судовому засіданні, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в апеляційній скарзі не вбачається.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "09" квітня 2015 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Л.В. Кузьменко

судді: Л.О. Зарудяна

Т.В. Іваненко

Повний текст cудового рішення виготовлено "28" травня 2015 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу: Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська промислова компанія "Крок" вул.Героїв Пожежних, 122,м.Житомир,10000

3- відповідачу: Житомирська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Житомирській області м-н Перемоги,2,м.Житомир,10014

- ,