Справа № 2а-8453/12/2670
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2015-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" травня 2015 р. м. Київ К/9991/80370/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І., Тракало В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Управління Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за касаційною скаргою Управління Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2012 року, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2010 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до Управління Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві (далі УДСО) в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив скасувати накази відповідача від 11 червня 2010 року № 416 та № 50 о/с (зі змінами, внесеними наказом від 2 липня 2010 року № 61 о/с) про накладення дисциплінарного стягнення та звільнення з органів внутрішніх справ (далі спірні накази), поновити його на посаді та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що проходив службу в міліції у званні старшого лейтенанта на посаді інспектора - охоронця 1 роти фізичної охорони спеціального підрозділу міліції охорони «Титан» на правах відділу Управління Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві та спірними наказами його звільнено зі служби за порушення дисципліни.

ОСОБА_4 вважає, що вищевказані накази винесені відповідачем всупереч вимог законодавства, з порушенням його прав, а тому просив про їх скасування.

Окружний адміністративний суд міста Києва постановою від 15 жовтня 2012 року в задоволенні позову відмовив.

Оскаржуваною постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2012 року постанову суду першої інстанції скасовано та прийнято нову постанову, якою позов задоволено, визнано протиправними та скасовано спірні накази, поновлено позивача на посаді та стягнуто з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за один рік, починаючи з 2 липня 2010 року.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судами норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить ухвалене ним судове рішення скасувати та залишити в силі постанову суду першої інстанції.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, в межах статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів дійшла висновку про задоволення скарги з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов, апеляційний суд виходив з того, що спірні накази винесені відповідачем поза межами його компетенції, а тому є незаконними і підлягають скасуванню.

Проте до такого висновку суд апеляційної інстанції дійшов в порушення норм матеріального і процесуального права.

У відповідності зі статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин справи в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судами встановлено, що згідно з висновком службового розслідування, затвердженим начальником УДСО 11 червня 2010 року, позивач порушив службову дисципліну, що проявилася в недотриманні ним вимог Закону України «Про міліцію» щодо заборони зайняття підприємницькою діяльністю, нехтування вимогами відомчого документу, щодо заборони працівникам міліції ДСО займатися видами діяльності, що можуть підпадати під корупційні діяння, а також безпосередній участі у незаконному обороті не сертифікованого виду пістолетів та прогулі без поважних причин.

На підставі висновку службового розслідування, начальником УДСО винесені накази від 11 червня 2010 року № 416 та № 50 о/с, якими інспектора охорони 1 роти фізичної охорони спеціалізованого підрозділу міліції охорони «Титан» на правах відділу УДСО при ГУ МВС України в м. Києві - старшого лейтенанта міліції ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності та звільнено з органів внутрішніх справ України у запас, за статтею 64 пункт «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114 (далі Положення).

Наказом начальника УДСО від 2 липня 2010 року № 61 о/с, внесені зміни до наказу від 11 червня 2010 року № 50 о/с, в частині дати звільнення.

Так, порядок та умови проходження служби в міліції, згідно з частиною 1 статті 18 Закону України від 20 грудня 1990 року № 565-ХІІ «Про міліцію», регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Зокрема, за приписами підпункту «є» пункту 64 Положення особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за порушення дисципліни.

Сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначає Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України, затверджений Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-IV «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» (далі Статут).

За змістом пункту 8 частини 1 статті 12 Статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такий вид дисциплінарного стягнення, як звільнення з органів внутрішніх справ.

У відповідності з частиною 7 статті 13 Статуту такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з органів внутрішніх справ, звільнення з посади, пониження в спеціальному званні на один ступінь, накладаються начальниками, яким надано право прийняття на службу до органів внутрішніх справ, призначення на посаду, присвоєння спеціального звання.

Водночас, за змістом пункту 69 та абзаців 1, 2 пункту 70 Положення, звільнення зі служби осіб рядового і молодшого начальницького складу провадиться начальниками, яким таке право надане Міністром внутрішніх справ УРСР, а звільнення осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу в запас і відставку провадиться, зокрема, до підполковника міліції, підполковника внутрішньої служби включно - начальниками управлінь внутрішніх справ Кримської АРСР, областей, м. Києва і рівними їм начальниками, яким таке право надано Міністром внутрішніх справ УРСР.

Наказом Міністра внутрішніх справ України від 19 січня 2007 року № 16 затверджено перелік посад начальницького складу органів внутрішніх справ та їх права щодо застосування заохочень і накладення дисциплінарних стягнень, згідно з яким начальнику управління (відділу) Державної служби охорони надано право щодо накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади, стосовно осіб, право прийняття на службу в органи внутрішніх справ, призначення на посаду яких йому надано Міністром внутрішніх справ України.

В свою сергу, наказом Міністра внутрішніх справ України від 25 листопада 2003 року № 1427 встановлено порядок, при якому призначення працівників на посади, зазначені в додатку 2 до цього наказу, та звільнення з цих посад проводиться наказами начальників управлінь, відділів ДСО при головних управліннях МВС України в Автономній Республіці Крим, м. Києві і Київській області, управліннях МВС України в областях і м. Севастополі або особами, які їх заміщують.

Водночас, у вищезгаданому додатку 2 до наказу № 1427 міститься перелік посад у підрозділах Державної служби охорони при МВС України, призначення на які здійснюється наказом управління, відділу ДСО при головних управліннях МВС України в Автономній Республіці Крим, м. Києві і Київській області, управліннях МВС України в областях і м. Севастополі, зокрема, до цього переліку належать всі посади рядового і начальницького складу міліції охорони.

Як правильно встановлено судами, позивач проходив службу у званні старшого лейтенанта міліції і належав до осіб середнього начальницького складу.

Таким чином, виходячи зі змісту вищевказаних правових норм, колегія суддів дійшла висновку, що Міністром внутрішніх справ України відповідачу надано право призначення позивача на посаду та звільнення його зі служби, про що правильно зазначив суд першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції не врахував вищезазначених обставин справи та вимог наведених правових норм, а тому дійшов помилкового висновку про відсутність у відповідача повноважень щодо видачі наказу про звільнення позивача зі служби.

За приписами статті 226 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Керуючись статтями 223, 226, 231 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві задовольнити

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2012 року скасувати та залишити в силі постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 жовтня 2012 року.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам і оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало