Справа № 2-а-4697/11
Суддя: Подопригора Л. І.
Дата ухвалення: 2011-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-4697/11

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2011 року м.Лебедин

Суддя Лебединського районного суду Сумської області Подопригора Л. І., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Лебедині Сумської області про захист права на соціальну підтримку відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни», -

Встановив:

11.08.2011 року позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про захист права на соціальну підтримку відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни», мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»вона має статус дитини війни та відповідно ст. 6 цього Закону їй повинна виплачуватись соціальна допомога в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, але фактично дана допомога не виплачується, відповідно до вказаного закону, тому вона і звернулася до суду та просила поновити пропущений строк для звернення до суду в звязку з похилим віком та станом здоровя та зобовязати відповідача провести перерахунок пенсії за період з 01 березня 2011 року по день прийняття рішення судом.

Ухвалою суду від 12 серпня 2011 року відкрите скорочене провадження.

Суддя, оцінивши повідомленні позивачем та відповідачем обставини, вважає їх достатніми для прийняття рішення з огляду на наступне.

Виходячи зі змісту ст.3 та п.2 ч.1 ст.17 КАС України відносини, що склалися між позивачкою та відповідачем, є публічно - правовими.

З наданих позивачкою та відповідачем письмових доказів вбачається, що позивачці встановлений статус «Дитина війни», що стверджується її пенсійним посвідченням ( а.с.7), і вона отримує пенсію, нарахування та виплату якої здійснює відповідач.

У спірний період відповідачем проводилося нарахування та виплата позивачці підвищення до пенсії, визначене Законом України « Про соціальний захист дітей війни», в розмірах, менших ніж визначено вказаним законом. Такі підвищення складали по 49,80 грн., щомісячно. З наданого заперечення вбачається що відповідачем проведено перерахунок та виплату державної соціальної допомоги позивачу як дитині війни за період з 01 квітня по 15 квітня 2011 року.

Законом України «Про державний бюджет на 2011 рік» дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» не зупинено, тому відповідач при нарахуванні підвищення до пенсії позивачці повинен керуватися нею.

Розмір мінімальної пенсії за віком на час розгляду справи в суді визначено лише ст. 28 Закону України» Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», який підлягає застосуванню відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Крім цього, при винесенні рішення суд керувався ч.3 ст.22 та ст. 46 Конституції України, якими передбачено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод та право громадян на соціальний захист, зокрема у старості.

Суд вважає, безпідставними посилання відповідача на відсутність коштів щодо забезпечення виплат зазначеної доплати до пенсії, оскільки , органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів, як на підставу не виконання своїх зобовязань, які встановлені ст. 46 Конституції України та зазначено нормою Закону.

Суд також не може погодитися з доводами відповідача щодо не визначеності на законодавчому рівні питання відносно органу, на який покладено обовязок здійснення виплат підвищення до пенсії особам, які мають статус дитини війни.

Вирішуючи вимоги позивачки, щодо застосування кінцевого терміну проведення перерахунку, а саме день прийняття судом рішення, суд вважає за необхідне зазначити проте, що в загальне поняття пенсії визначено з ст.. 1 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»від 09 липня 2003 року № 1058- ІУ, відповідно до якого пенсія- щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообовязкового державного пенсійного страхування , яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку. Отже , Законом не встановлюється ані строковість, ані обмеженість у часі цих видів виплат. Самого визначення поняття пенсії випливає, що ці виплати здійснюються на постійній основі, один раз на місяць протягом не визначеного періоду часу. Цей вид виплат не є строковим , а тому не може бути призначений на якийсь строк. В цьому випадку визначається лише дата, з якої особа має право на отримання пенсії( чи її перерахунок). Кінцевий термін, або строк, на який призначається пенсія, не може встановлюватися, оскільки це суперечить самому визначенню та суті пенсії.

Відтак, виплату пенсії позивачці не може бути обмежено будь- яким терміном, або строком, оскільки це б обмежувало право позивачки на отримання державної пенсії та щомісячної додаткової пенсії, яка повинна виплачуватись постійно, один раз на місяць, протягом не визначеного часу та без встановлення будь- якого терміну або строку виплати пенсії. Отже, позивачка має право на отримання вищевказаного виду пенсії з 1березня 2011 року постійно та без встановлення будь- якого обмеження кінцевим терміном, або строком на який призначається пенсія.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним застосувавши ч. 2 ст. 11 КАС України, вийти за межі позовних вимог в частині визначення кінцевого строку проведення перерахунку пенсії, оскільки це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів позивачки, про захист яких вона просить.

За таких обставин, є підстави для задоволення позовних вимог, спонукання відповідача до проведення нарахування позивачці підвищення до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком за період з 1 березня 2011 року, з урахуванням раніше проведених виплат.

В задоволенні іншої частини позовних вимог суд вважає необхідним відмовити.

На підставі ч.1 ст.94 КАС України, на користь позивача з Державного бюджету слід стягнути частково судові витрати, сплачені позивачем при подачі позову до суду.

Відповідно до ч.3 ст. 183-2 та ч.1 ст.256 КАС України постанова суду підлягає негайному виконанню відповідачем.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 64, 124, 152 Конституції України, ст.ст.1, 3, 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», Законом України «Про Державний бюджет на 2011 рік»,Законом України « Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік», Постановою Кабінету Міністрів України № 745 від 06.07.2011 року «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету», Рішеннями Конституційного Суду України № 6 рп/2007 від 09.07.2007 року та від 22.05.2008 року № 10рп/2008 року, ст. ст. 7-9, 69-71, 159-163, 183-2, 256 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в м. Лебедині Сумської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з підвищенням її на 30 % мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування»та провести відповідні виплати за період з 16 квітня 2011 року з урахуванням фактично отриманих позивачем виплат.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 кошти в сумі 1,70грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Постанова суду підлягає негайному виконанню відповідачем.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського адміністративного апеляційного суду через Лебединський районний суд Сумської області протягом 10 днів з дня отримання копії даної постанови з одночасним поданням копії апеляційної скарги до апеляційного суду.

Суддя Подопригора Л. І.