Справа № 804/3020/14
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2015-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

21 травня 2015 рокусправа № 804/3020/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Баранник Н.П.

суддів: Малиш Н.І. Щербака А.А.

за участю секретаря судового засідання: Спірічева Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Дніпродзержинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 травня 2014 року у справі № 804/3020/14 за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Дніпродзержинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання дій незаконними, визнання недійсними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Дніпродзержинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області (далі - відповідач), в якому просив визнати дії відповідача щодо проведення перевірок та нарахування фінансових санкцій незаконними; визнати недійсними та скасувати податкові повідомлення - рішення: № від 12.04.2011 року, № від 16.10.2013 року, № від 15.01.2014 року.

Ухвалою суду від 13.05.2014р. було закрито провадження у справі в частині позовних вимог про визнання недійсним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 12.04.2011 року. Ухвала позивачем не оскаржувалася.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 травня 2014 року адміністративний позов позивача задоволено частково. Судом визнані протиправними та скасовані податкові повідомлення - рішення: № від 16.10.2013 року та № від 15.01.2014 року.

Відповідач не погодився із прийнятим рішенням суду в частині задоволених вимог позивача та подав апеляційну скаргу. В скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Позивач та його представник у судовому засіданні заперечували проти доводів апеляційної скарги відповідача. Зазначили, що суд прийняв законне та обґрунтоване рішення і підстави для його скасування відсутні.

Відповідач не направив у судове засідання свого представника, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що у період з 17.09.2013 року по 23.09.2013 року відповідачем проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на додану вартість по взаємовідносинах з ТОВ "Будтехнолюкс" з грудень 2010 року.

За результатами проведеної перевірки складено акт № 631/106/04-03-17-03-26/ від 30.09.2013 року.

За висновками перевірки відповідачем встановлено:

- нереальність проведення господарських операцій між ФОП ОСОБА_1 та контрагентом ТОВ "Будтехнолюкс";

- порушення позивачем ч.5 ст.203, ч.1,2 ст.215, ст.216, ст.662, ст. 655 та ст.656 ЦК України;

- порушення ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та бухгалтерську звітність в Україні"; п.1.7 ст.1, п.3.1 ст.3, п.4.1 ст.4, п.п.7.2.3 п. 7.2, п.п.7.4.1, п.п. 7.4.5 п.7.4. ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість".

16.10.2013року на підставі акту перевірки податковим органом винесено податкове повідомлення-рішення № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання по податку на додану вартість за основним платежем на суму 5520 грн. 33 коп. та нараховано штрафні санкції - 1380 грн. 08 коп..

Крім того, у період з 20.12.2013 року по 25.12.2013 року, відповідачем проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань правомірності формування податкового кредиту та податкових зобов'язань з податку на додану вартість по взаємовідносинах з ТОВ "П'ятий фактор" за березень 2011 року та ПП "Віва-Актив" за червень-липень 2011 року.

За результатами проведеної перевірки складено акт № 2181/237/04-03-17-03-26/ від 25.12.2013 року.

Під час перевірки відповідачем встановлено нереальність проведення господарських операцій між позивачем та контрагентами ТОВ "П'ятий фактор" та ПП "Віва-Актив"; порушення п.198.2, п. 198.6 ст. 198, абз. «б» п. 201.11 ст.201 Податкового кодексу України.

15.01.2014 року на підставі акту перевірки податковим органом винесено податкове повідомлення - рішення № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання по податку на додану вартість за основним платежем на суму 11913 грн. та нараховано штрафні санкції - 5957 грн..

Позивач, вважаючи прийняті податкові повідомлення рішення протиправними, звернувся до суду з позовом про їх скасування.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, який позовні вимоги позивача щодо скасування оскаржених рішень відповідача, задовольнив, враховуючи наступне.

Так, суд встановив, що у період, який перевірявся, позивач перебував у господарських взаємовідносинах з ТОВ "Будтехнолюкс".

Реальність господарських відносин позивача з ТОВ "Будтехнолюкс" підтверджується наступними первинними документами: договором про надання послуг з технічного обслуговування та ремонту автотранспортних засобів № 200101 від 20.01.2010 року; видатковими накладними № БТ-00451 від 15.12.2010 року, № БТ-00464 від 27.12.2010 року; податковими накладними № 940 від 15.12.2010 року, № 942 від 16.12.2010 року, № 1033 від 27.12.2010 року; банківськими виписками про повний розрахунок від 16.12.2010 року, 17.12.2010 року, 30.12.2010 року; актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) № БТ-0000567 від 16.12.2010 року.

Крім того, у 2011році позивач мав господарські відносини з ТОВ "П'ятий фактор" та ПП "Віва-Актив".

Реальність господарських відносин позивача з ТОВ "П'ятий фактор" підтверджується: договором купівлі-продажу № 010304 від 01.03.2011 року; видатковими накладними № ПФ-0000368 від 15.03.2011 року, № ПФ-0000388 від 24.03.2011, № ПФ-0000554 від 30.03.2011 року; № ПФ-0000555 від 30.03.2011 року; податковими накладними № 72 від 15.03.2011 року, № 74 від 24.03.2011 року, № 301 від 30.03.2011 року, № 302 від 30.03.2011 року; банківськими виписками про повний розрахунок від 16.03.2011 року, 25.03.2011 року, 31.03.2011 року, 31.03.2011 року.

Реальність господарських відносин позивача з ПП "Віва-Актив" підтверджується: договором про надання послуг по технічному обслуговуванню та ремонту автотранспортних засобів № 1/06/11 від 01.06.2011 року; накладною № 14 від 14.07.2011 року; податковими накладними № 43 від 14.07.2011, № 12 від 21.06.2011; банківськими виписками про повний розрахунок від 13.07.20111 року, 08.09.2011 року; актом прийому-передачі виконаних робіт від 21.06.2011 року.

Для підтвердження правомірності включення сум коштів до складу витрат та сум ПДВ до складу податкового кредиту необхідні первинні документи, оформлені відповідно до вимог ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", зокрема: документи, що підтверджують факт отримання послуг від іншої особи та документи, що підтверджують зв'язок понесених витрат з господарською діяльністю платника податку.

Господарською діяльністю позивача є, зокрема, роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів, вантажний автомобільний транспорт, надання в оренду автотранспортних засобів (а.с. 9). Необхідність придбання товарів та послуг у ТОВ "Будтехнолюкс", ТОВ "П'ятий фактор" та ПП "Віва-Актив" безпосередньо пов'язана з господарською діяльністю позивача, такий зв'язок доведено останнім під час розгляду справи.

Фактичність виконання умов укладених позивачем з вказаними вище контрагентами договорів підтверджується: актами здачі-прийняття робіт (надання послуг), податковими та видатковими накладними, факти здійснення розрахунків за придбані товари, послуги підтверджуються відповідними банківськими виписками.

Позивач виконав вимоги чинного законодавства України і правомірно, на підставі даних бухгалтерського обліку (первинних бухгалтерських документів), відобразив у даних податкового обліку операції із вказаними контрагентами.

Слід зазначити, що будь-яка неправомірна діяльність контрагентів не може впливати на результати діяльності позивача і не може бути підставою для притягнення до відповідальності платника податку, оскільки згідно ч. 2 ст. 61 Конституції України, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Посадові особи відповідача зробили висновок про незаконність віднесення позивачем витрат з виконання договорів до податкового кредиту лише на підставі актів перевірок контрагентів позивача, що не є належним доказом, та проігнорували факт наявності у позивача первинної документації, що підтверджує його податковий кредит.

Статтею 204 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або, якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідач, приймаючи оскаржені податкові повідомлення - рішення, не міг керуватися лише припущеннями щодо фіктивності (нікчемності) укладених угод, його позиція не підтверджена належними доказами чи рішенням суду про визнання угод позивача з зазначеними контрагентами недійсними.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо не доведеності відповідачем правомірності прийнятих податкових повідомлень-рішень.

Судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовані. Підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування законного рішення суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст.ст. 200, 205, 206 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Дніпродзержинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 травня 2014 року у справі № 804/3020/14 - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали виготовлено 02.06.2015р..

Головуючий: Н.П. Баранник

Суддя: Н.І. Малиш

Суддя: А.А. Щербак