Справа № 810/5822/14
Суддя: Парінов А.Б.
Дата ухвалення: 2015-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/5822/14 Головуючий у 1-й інстанції: Терлецька О.О. Суддя-доповідач: Парінов А.Б.
У Х В А Л А

Іменем України

21 травня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Грибан І.О., Губської О.А.,

при секретарі судового засідання Герасимчук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на постанову Київського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Генерального прокурора України про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з позовом до Генерального прокурора України, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просили суд визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невирішення заяв позивачів від 14.05.2014, 10.06.2014, 08.07.2014 та 14.09.2014 про притягнення до відповідальності - звільнення посадових осіб Генеральної прокуратури України ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та прокурора Київської області ОСОБА_7, а також зобов'язати вирішити ці заяви.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2015 року позов задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність Генерального прокурора України щодо невирішення заяви «в доповнення до звернення від 11.08.2014 року за №04-12/12-857/з, надіслане Генеральному прокурору України Яремі В.Г. головою комітету з питань боротьби з організованою злочинністю і корупцією Верховної Ради України В.В. Чумак» від 14.09.2014 року; зобов'язано відповідача надати належну відповідь позивачам на заяву, зазначену в п. 2 резолютивної частині даної постанови. В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням в частині про відмову у задоволенні позову, позивачі подали апеляційну скаргу, в якій просять скасувати оскаржувану постанову в цій частині та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Крім цього, апелянти просять змінити п. 3 резолютивної частини постанови Київського окружного адміністративного суду від 10.04.2015, виклавши цей пункт у такій редакції: «зобов'язати відповідача вирішити заяву позивачів, зазначену в п. 2 резолютивної частини даної постанови».

Свої вимоги апелянти обґрунтовують тим, що суд першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення неправильно встановив обставини справи та застосував норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи в частині про відмову у задоволенні позову.

Особи, які беруть участь в справі, в судове засідання не з'явилися, про дату та час слухання справи були повідомлені належним чином, тому у відповідності до ч. 6 ст. 12, ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Згідно з вимогами ч. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Сторонами рішення суду першої інстанції в частині про задоволення позову не оскаржується та судом апеляційної інстанції не переглядається.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що позивачі, посилаючись на ту обставину, що 17.02.2008 року працівниками міліції було завдано тілесних ушкоджень ОСОБА_3, ОСОБА_8., ОСОБА_9., за наслідками чого вказані працівники не були притягнуті до відповідальності внаслідок численних відмов у порушенні кримінальної справи з вини органів прокуратури, неодноразово зверталися до Комітету з питань боротьби з організованою злочинністю та корупцією Верховної Ради України та Генеральної прокуратури України із скаргами про вжиття заходів реагування з метою притягнення до відповідальності за неналежне виконання службових обов'язків заступника Генерального прокурора України ОСОБА_4., заступника начальника Головного управління наглядової діяльності у кримінальних провадженнях слідчих органів прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_5., прокурора Київської області ОСОБА_7., заступника начальника першого наглядового відділу управління наглядової діяльності у кримінальних провадженнях слідчих органів прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_6

Так, у даній справі оскаржуються дії відповідача щодо розгляду звернень позивачів від 14.05.2014, 10.06.2014, 08.07.2014 та 14.09.2014.

З матеріалів справи вбачається, що 14.05.2014 року позивачі звернулися до Голови комітету ВРУ з питань боротьби з організованою злочинністю та корупцією Чумак В.В., в якому просили створити слідчу комісію ВРУ по перевірці дій працівників прокуратури щодо розслідування злочинних дій міліціонерів та прокурорів після події побиття міліціонерами 17.02.2008 ОСОБА_3, ОСОБА_8., ОСОБА_9 (а.с. 58-63, том 2).

Комітетом з питань боротьби з організованою злочинністю та корупцією ВРУ листом від 22.05.2014 було направлено вказане звернення на адресу в.о. Генерального прокурора України для перевірки доводів позивачів та вжиття належних заходів реагування.

25.06.2014 листом за підписом заступника Генерального прокурора України О. Баганця було надано відповідь на адресу Комітету з питань боротьби з організованою злочинністю та корупцією ВРУ, в якому зазначено про вжиття відповідних заходів реагування щодо ситуації, яка склалася з приводу оскарження дій працівників міліції та органів прокуратури.

10.07.2014 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 знову звернулися до народного депутата України Чумак В.В. із заявою про вирішення всіх попередніх звернень щодо притягнення до відповідальності працівників органів прокуратури (а.с. 67-73, том 2).

08.07.2014 позивачі звернулися до голови до Комітету з питань боротьби з організованою злочинністю та корупцією ВРУ Чумак В.В. із заявою (а.с. 74-77, том 2), в якій знову просили притягнути до відповідальності посадових осіб органів прокуратури.

В матеріалах справи міститься лист Генеральної прокуратури України від 28.07.2014 за підписом заступника начальника першого наглядового відділу управління наглядової діяльності у кримінальних провадженнях слідчих органів прокуратури ОСОБА_6, адресований позивачам (а.с. 78-81), в якому зазначено про вжиті заходи щодо внесення подання до ГУ МВС України стосовно порушення КПК при проведенні розслідування.

Відмовляючи у задоволенні вимог адміністративного позову щодо визнання протиправною бездіяльності Генерального прокурора України щодо розгляду звернень від 14.05.2014, 10.06.2014, 08.07.2014, суд першої інстанції виходив з того, що вказані звернення були адресовані не Генеральні прокуратурі України, а Комітету з питань боротьби з організованою злочинністю та корупцією ВРУ.

Колегія суддів погоджується з наведеним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 40 Конституції України встановлено, що всі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права на звернення регулює Закон України «Про звернення громадян».

Передбачене статтею 1 Закону України «Про звернення громадян» право громадян України звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення кореспондується із встановленими статтями 14, 15, 19 цього Закону обов'язками органів державної влади, місцевого самоврядування та їх посадових осіб, керівників та посадових осіб підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.

Відповідно до ст. 3 закону України «Про звернення громадян» скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, посадових осіб.

Згідно з частиною третьою статті 7 Закону України «Про звернення громадян» якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз'ясненнями.

Забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.

Згідно статті 14 Закону №393/96-ВР, органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, посадові особи зобов'язані розглянути пропозиції (зауваження) та повідомити громадянина про результати розгляду.

За змістом частини 1 статті 15 Закону № 393/96-ВР, органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Згідно статті 19 цього Закону, органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень, зокрема, зобов'язані: об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об'єднання громадян за місцем проживання громадянина; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

Відповідно до статті 20 Закону №393/96-ВР звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Інструкція про порядок розгляду і вирішення звернень та особистого прийому в органах прокуратури України, що була чинною на час існування спірних правовідносин, затверджена Наказ Генерального прокурора України від 21.06.2011 N 9гн (далі по тексту - Інструкція).

Відповідно до п. 3.8 Інструкції звернення і листи народних депутатів України, голів комітетів і комісій Верховної Ради України, за якими прокурори обласного рівня раніше не приймали рішення (первинні), надсилаються у п'ятиденний строк підпорядкованим прокурорам, про що повідомляються народні депутати України з обґрунтуванням підстав направлення депутатських документів та посиланням на відповідні законодавчі акти.

Повідомлення народним депутатам України про скерування прокурорам обласного рівня депутатських документів, а також доручення підпорядкованим прокурорам підписуються заступниками Генерального прокурора України відповідно до їх компетенції.

Необхідність встановлення контролю за розглядом зазначених депутатських документів вирішується заступниками Генерального прокурора України з огляду на актуальність порушених у них питань.

За результатами розгляду і вирішення на місцях депутатських документів відповідь народним депутатам України надається лише за підписом першого керівника прокуратури обласного рівня або особи, яка виконує його обов'язки.

Забороняється надсилати депутатські документи до прокуратур районного рівня для вирішення та надання відповідей народним депутатам України.

Пунктом 3.9 Інструкції передбачено, що у разі направлення народним депутатом України звернення чи листа за скаргою громадян або юридичних осіб на ім'я заступника Генерального прокурора України чи іншої службової особи органів прокуратури ці документи розглядаються відповідно до вимог ст. ст. 16, 24 Закону України «Про статус народного депутата України» та передаються на розгляд відповідно до пунктів 3.7, 3.8 цієї Інструкції.

З матеріалів справи вбачається, що звернення позивачів від 14.05.2014, 10.06.2014, 08.07.2014 були адресовані Голови комітету ВРУ з питань боротьби з організованою злочинністю та корупцією Чумак В.В.

Звернення від 14.07.2014 було перенаправлене Комітетом з питань боротьби з організованою злочинністю та корупцією ВРУ на адресу в.о. Генерального прокурора України для перевірки доводів позивачів та вжиття належних заходів реагування листом від 22.05.2014, за наслідками розгляду якого 25.06.2014 листом за підписом заступника Генерального прокурора України О. Баганця було надано відповідь на адресу Комітету з питань боротьби з організованою злочинністю та корупцією ВРУ, в якому зазначено про вжиття відповідних заходів реагування щодо ситуації, яка склалася з приводу оскарження дій працівників міліції та органів прокуратури.

Повторні звернення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 10.07.2014 та 08.07.2014 адресовані народному депутату України та голові комітету ВРУ з питань боротьби з організованою злочинністю та корупцією Чумак В.В. Відомості про перенаправлення вказаних звернень відповідачу у матеріалах справи відсутні.

В матеріалах справи міститься лист Генеральної прокуратури України від 28.07.2014 за підписом заступника начальника першого наглядового відділу управління наглядової діяльності у кримінальних провадженнях слідчих органів прокуратури ОСОБА_6, адресований позивачам (а.с. 78-81), в якому зазначено про вжиті заходи щодо внесення подання до ГУ МВС України стосовно порушення КПК при проведенні розслідування.

З наведеного вбачається, що за наслідками розгляду звернень позивачів від 14.05.2014, 10.06.2014, 08.07.2014 до голови комітету ВРУ з питань боротьби з організованою злочинністю та корупцією Чумак В.В., що були переранаправлені до Генеральної прокуратури України, відповідачем було надано відповіді щодо вжиття відповідних заходів реагування за наслідками розгляду звернень в порядку та у спосіб, встановлених Законом № 393/96-ВР та Інструкції.

У зв'язку з цим в суду відсутні підстави для задоволення позову в цій частині.

При цьому, колегія суддів враховує, що, як вбачається з матеріалів справи, захист порушених прав позивачів, про які останні зазначають, в межах досудового розслідування здійснюється шляхом подання скарг на дії (бездіяльність) і рішення органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування, в порядку, визначеному КПК України.

Стосовно доводів скаржників про невжиття відповідачем заходів щодо притягнення до відповідальності працівників органів прокуратури за наслідками розгляду вищевказаних звернень ОСОБА_2 та ОСОБА_3, колегія суддів зазначає, що про вжиті заходи по розгляду вказаних звернень заявників повідомлено, а вирішення питання про застосування відповідних заходів відповідальності повинно бути здійснено відповідно встановленого законодавством порядку та відноситься до внутрішньої компетенції державного органу.

Щодо вимог апеляційної скарги позивачів про зміну п. 3 резолютивної частини постанови Київського окружного адміністративного суду від 10.04.2015, шляхом викладення цього пункту у такій редакції: «зобов'язати відповідача вирішити заяву позивачів, зазначену в п. 2 резолютивної частини даної постанови» замість «зобов'язати відповідача надати належну відповідь позивачам на заяву, зазначену в п. 2 резолютивної частині даної постанови» задоволенню не підлягає, оскільки визначений судом спосіб захисту прав позивачів є належним та відповідає положенням Закону № 393/96-ВР.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і апеляційним судом відхиляються так, як є помилковими.

Відповідно до статті 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення відповідно до норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись статтями 41, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 112, 254 КАС України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.Б. Парінов
Судді І.О. Грибан
О.А. Губська

Ухвалу в повному обсязі виготовлено 25.05.2015 року

.

Головуючий суддя Парінов А.Б.

Судді: Губська О.А.

Грибан І.О.