Справа № 201/1908/15-а(2а/201/38/2015)
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2015-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"24" квітня 2015 р.справа № 201/1908/15-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Добродняк І.Ю

суддів: Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2015 року у справі №201/1908/15-а за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська про визнання відмови незаконною, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення суми,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська, в якому просила визнати відмову відповідача щодо оформлення пенсії за вислугу років незаконною. Зобов'язати відповідача зарахувати стаж роботи за сумісництвом до стажу, що дає право на отримання пенсії за вислугу років та призначити таку пенсію. Стягнути з відповідача суму пенсії, яку б отримала ОСОБА_1 з моменту звернення (з 12.12.2014).

Позовні вимоги обґрунтовані безпідставністю висновків відповідача про відсутність у позивача права на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки до необхідного стажу відповідачем зарахований тільки період роботи з 01.08.1989 по 28.12.2012 (23 роки 4 місяця 28 днів) на посадах Державної санітарно-епідеміологічної служби України. Стаж роботи на посаді лікаря-епідеміолога Луганської міської багатопрофільної лікарні № 3 з 27.03.2013 по 01.12.2014 враховано не було через те, позивач працювала на вказаній посаді за сумісництвом. При цьому Пенсійним фондом не вказано нормативно-правового документу, що регламентує дане питання.

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02.03.2015 у задоволенні адміністративного позову відмовлено. Постанова суду мотивована тим, що оскільки позивач працювала на посаді лікаря-епідеміолога акушерсько-фізіологічного відділення зовнішнім сумісником, тобто не працювала повний робочий день на посаді, робота на якій дає право на пенсію за вислугу років, відмова органу Пенсійного фонду у врахуванні періоду цієї роботи є правильною.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Позивач зазначає, що наведені судом аргументи щодо предмету розгляду позову стосуються лише визначення поняття «сумісництва на державному підприємстві, установі та організації» та умов його здійснення. В жодному діючому законодавчому документі, що регламентує оформлення пенсії за вислугу років, не вказано про необхідність роботи медичного працівника повний робочий день. Разом з тим, робота на 0,5 ставки дозволена законодавством та регламентована ст. 56 Кодексу законів про працю України, згідно якої робота на умовах неповного робочого часу не тягне за собою будь-яких обмежень обсягу трудових прав працівників, тобто не може обмежувати права позивача на пенсійне забезпечення.

Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи із наступного.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, позивач - ОСОБА_1 відповідно до відомостей, які містяться в трудовій книжці, в період з 01.08.1989 по 28.12.2012 працювала на посадах Державної санітарно-епідеміологічної служби України, що дає право на призначення пенсії за вислугу років.

З 02.01.2013 прийнята на посаду начальника управління Державного санітарно-епідеміологічного нагляду.

Згідно виданої Луганською міською багатопрофільною лікарнею № 3 довідки від 01.12.2014 позивач працює в Луганській міській багатопрофільній лікарні № 3 з 27.03.2013 зовнішнім сумісником на посаді лікаря-епідеміолога акушерсько-фізіологічного відділення на 0,5 ставки (наказ про прийняття № 130-к від 27.03.2013).

12.12.2014 позивач звернулась з заявою до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська, в якій просила прорахувати стаж для виходу на пенсію за вислугу років, до якої позивачем додано, зокрема. ксерокопії паспорту, ідентифікаційного коду, трудової книжки, довідки Луганської міської багатопрофільної лікарні № 3 (а.с.6).

Листом від 23.12.2014 №11800/07/45 відповідач за результатами розгляду заяви позивача та поданих позивачем документів повідомив ОСОБА_1 про відсутність у неї права на призначення пенсії за вислугу років як працівнику закладів охорони здоров'я у зв'язку з відсутністю необхідного спеціального стажу роботи.

В результаті проведеного розрахунку стажу роботи позивача на підставі поданих нею документів відповідачем встановлено, що стаж роботи по вислузі років позивача складає 23 роки 4 місяці 28 днів, обчислений за період з 01.08.1989 по 28.12.2012.

Не погодившись з висновками Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська, позивач 24.12.204 звернулась до начальника Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська з заявою про надання роз'яснення щодо правового обґрунтування не зарахування періоду роботи позивача в лікарні до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» для подальшого звернення до юридично-правового органу. (а.с.11)

Листом від 05.01.2015 №А-249 Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська (а.с.12) надало роз'яснення стосовно питання, поставленого позивачем в листі від 24 грудня 2014 року.

Відповідач зазначив, що згідно довідки від 01.12.2014 № 03-26/240 позивач працює у Луганській міській багатопрофільній лікарні № 3 з 27.03.2013 зовнішнім сумісником на посаді лікаря-епідеміолога на 0,5 ставки, а згідно записів трудової книжки ОСОБА_1 в період з 03.01.2013 по 30.09.2014 працювала

Враховуючи той факт, що згідно записам трудової книжки основним місцем роботи позивача є управлінні Державного санітарно-епідеміологічного нагляду у Луганській області, а на посаді лікаря-епідеміолога акушерсько-фізіологічного відділення позивач працює зовнішнім сумісником, відповідач зробив висновок пр. відсутність підстав для зарахування періоду роботи зовнішнім сумісником до стажу роботи по вислузі років, оскільки робота за сумісництвом права на пенсію за вислугу років не дає.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції погодився з відповідачем, виходив з того, що позивач не працювала повний робочий день на посаді, робота на якій дає право на пенсію за вислугу років, таким чином підстав для зарахування періоду роботи за сумісництвом до стажу, та в свою чергу призначення пенсії за вислугу років у позивача відсутнє.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів також вважає відсутніми підстави для задоволення позову.

Посилаючись на вказані вище обставини, позивач в даній справі оскаржує відмову відповідача щодо оформлення пенсії за вислугу років, просить зобов'язати відповідача зарахувати стаж роботи за сумісництвом до стажу, що дає право на отримання пенсії за вислугу років та призначити таку пенсії.

Відповідно до ст. 81 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991 призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України.

За правилами ст.44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до ст.82 Закону України «Про пенсійне забезпечення» документи про призначення пенсій розглядаються органом, що призначає пенсії (стаття 81), не пізніше 10 днів з дня їх надходження.

Повідомлення про відмову в призначенні пенсії із зазначенням причин відмови та порядку оскарження орган, що призначає пенсії, видає або надсилає підприємству, організації або заявникові не пізніше 5 днів після винесення відповідного рішення.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1.

Згідно із п.п.1.6, 1.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Відповідно до п.2.1 вказаного Порядку до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, зокрема:

1) документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган і мають відмітку у паспорті) або свідоцтво про загальнообов'язкове державне соціальне страхування;

2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637. За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку, надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування за формою згідно з додатком 1 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562, а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

3) для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року (додатки 1, 3 до Положення).

За бажанням пенсіонера у період до 01 січня 2016 року ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) до 01 липня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

У разі якщо страховий стаж починаючи з 01 липня 2000 року становить менше 60 місяців, особою подається довідка про заробітну плату (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 01 липня 2000 року (додаток 1).

4) документи про місце проживання (реєстрації) особи.

Відповідно до п.2.4 цього ж Порядку до заяви про призначення пенсії за вислугу років, крім документів, передбачених підпунктами 1-4 пункту 2.1 цього розділу, надаються також документи, що підтверджують стаж роботи, який дає право на призначення такого виду пенсії.

Пенсії за вислугу років призначаються у разі звільнення з роботи, що дає право на цей вид пенсії. У разі зарахування після призначення пенсії за вислугу років на роботу, яка дає право на цей вид пенсії, виплата пенсії припиняється і поновлюється з дня, що слідує за днем звільнення з роботи.

Відповідно до пункту 4.1 цього Порядку орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2).

Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України (п.4.3 Порядку).

Відповідно до п.4.7 Порядку право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об'єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

З огляду на наведені правові норми, вбачається встановлення законодавцем певної процедури призначення особі пенсії, в тому числі, за вислугу років, на підставі поданої такою особою відповідної письмової заяви та необхідних документів.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач з такою заявою про призначення пенсії за вислугу років до органу Пенсійного фонду України не зверталась.

Подана позивачем до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська заява від 12.12.2014, в якій позивач просила прорахувати стаж для виходу на пенсію за вислугу років, не заявою про призначення пенсії в розумінні ст.44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», відповідно, надана управлінням Пенсійного фонду України відповідь листом від 23.12.2014 №11800/07/45 за своєю правовою суттю не є рішенням щодо призначення (відмови в призначенні) позивачеві пенсії за вислугу років.

Отже, виходячи з вищенаведеного, приймаючи до уваги, що рішення про відмову в призначенні позивачу пенсії за вислугу років, відповідачем не приймалось, правові підстави для задоволення позову в частині визнання дій відповідача з відмови щодо оформлення пенсії за вислугу років незаконними відсутні.

З цих же підстав не підлягають задоволенню і позовні вимоги про зобов'язання відповідача призначити таку пенсію і стягнення з відповідача суми пенсії, яку б отримала ОСОБА_1 з моменту звернення.

Стосовно питання про зарахування стажу роботи позивача за сумісництвом до стажу, що дає право на отримання пенсії за вислугу років, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що спеціальний стаж, що дає право на пенсію за вислугу років, обчислюється за основним місцем роботи.

Такий висновок випливає, зокрема, з загального правила обчислення стажу роботи.

Статтею 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено види державних пенсії, які призначаються за цим Законом, зокрема, трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

За правилами п. «а» ст.3 цього Закону право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом: особи, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, кооперативах (у тому числі за угодами цивільно-правового характеру), незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, або є членами колгоспів та інших кооперативів,- за умови сплати підприємствами та організаціями страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Відповідно до ст. 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Так, за змістом ст. 52 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, працівники освіти, охорони здоров'я, а також соціального забезпечення, які в будинках-інтернатах для престарілих та інвалідів і спеціальних службах безпосередньо зайняті обслуговуванням пенсіонерів та інвалідів, відповідно до пункту «е» статті 55.

Пунктом «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Одночасно ст. 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що пенсія за вислугу років призначається при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.

Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, незалежно від форм власності, належності зазначених закладів і установ, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №909 від 04.11.1993.

Вказаною постановою визначено, що пенсії за вислугу років працівникам освіти, охорони здоров'я і соціального захисту призначаються при наявності спеціального стажу роботи не менше 25 років.

Отже визначальним для права особи на пенсію за вислугу років на підставі п.«е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є наявність у такої особи відповідного спеціального стажу роботи.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до п.3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року N 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення,характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в'язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

За визначенням в ст.24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

У разі якщо зазначену доплату не було здійснено, до страхового стажу зараховується період, визначений за кожний місяць сплати страхових внесків за формулою: ТП = Св : В, де: ТП - тривалість періоду, що зараховується до страхового стажу та визначається в місяцях; Св - сума фактично сплачених страхових внесків за відповідний місяць; В - мінімальний страховий внесок за відповідний місяць.

З огляду на викладене, посилання позивача на те, що вона з 27.03.2013 займала посаду лікаря-епідеміолога в Луганській міській багатопрофільній лікарні № 3, а тому має право на призначення пенсії за вислугу років, є необґрунтованим, оскільки з обставин справи вбачається, що за вказаною посадою позивач працювала за сумісництвом, тоді як періоди роботи не за основним місцем роботи до стажу, що дає право на пенсію за вислугу років, за загальним правилом не зараховується.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив законне та обґрунтоване рішення. Передбачені ст.202 КАС України підстави для скасування постанови суду першої інстанції відсутні.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, не можуть бути підставою для скасування постанови суду, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 197, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2015 року у справі №201/1908/15-а - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст.254 КАС України, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: Я.В. Семененко