Справа № П/811/1189/14
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2015-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П/811/1189/14

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

21 травня 2015 року

справа № П/811/1189/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Баранник Н.П.

суддів: Малиш Н.І. Щербака А.А.

за участю секретаря судового засідання: Спірічева Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Кіровоградської митниці Міндоходів на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03 липня 2014 року у справі № П/811/1189/14 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Феросистема" до Кіровоградської митниці Міндоходів про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Феросистема" (далі – позивач) звернулось до суду з позовом до Кіровоградської митниці Міндоходів (далі – відповідач), про визнання протиправним та скасування рішення Кіровоградської митниці Міндоходів “Про коригування митної вартості товарів” від 01 квітня 2014 року №901000003/2014/000058/2.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03 липня 2014 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Феросистема" задоволено.

Відповідач не погодився із рішенням суду першої інспекції та подав апеляційну скаргу. В скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, відповідач просить оскаржене рішення скасувати та ухвалити нове, яким залишити позовні вимоги позивача без задоволення.

В судове засідання апеляційної інстанції представники сторін не з’явились, про дату, час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, а тому, відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 28 червня 2013 року між ТОВ “Урал-Союз”, Росія (продавець) та ТОВ “Феросистема” (покупець) було укладено контракт №УС-ФС/2013-D, відповідно до якого позивач придбав ферохром високовуглецевий марки ФХ850А у загальній кількості 20,150 умовних тонн вартістю 1490,00 дол. США за тонну (а.с.22-27).

Позивачем здійснено оплату на користь ТОВ “Урал-Союз” за вказаним договором, що підтверджується платіжним дорученнями в іноземній валюті №36 від 26 березня 2014 року.

01 квітня 2014 року позивачем було заявлено до митного оформлення придбаний у ТОВ “Урал-Союз” ферохром. Позивачем була заявлена митна вартість товару за вантажно-митною декларацією №901050000.2014.003167.0001 у сумі 333 310,46 грн.

У зв’язку з виявленими розбіжностями у поданих до митного оформлення документах, позивачеві запропоновано було надати додаткові документи: каталоги, специфікації, прайс-листи виробника товару та висновок про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованою експертною організацією.

Оскільки позивач зазначив про неможливість надання відповідних документів, 01 квітня 2014 року відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товару №901000003/2014/000058/2, яким із застосуванням методу визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів, митну вартість товару збільшено до 33 462,00 доларів США.

Позивач, вважаючи прийняте відповідачем рішення протиправним, звернувся до суду з вимогами про його скасування.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, який позовні вимоги задовольнив та скасував оскаржене рішення відповідача про коригування митної вартості товару, враховуючи наступне.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За правилами статті 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, згідно частини другої статті 53 Митного кодексу України, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до частини четвертої зазначеної статті Митного кодексу України у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; розрахунок ціни (калькуляцію).

При цьому частиною п’ятою статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті, а згідно частини шостої цієї ж статті декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Судом першої інстанції встановлено, що на підтвердження митної вартості товару позивачем, разом із декларацією форми МД-2, подано митному органу: міжнародну автомобільну накладну №000840 від 27 березня 2014 року, довідку про транспортні витрати №8 від 28 березня 2014 року, платіжне доручення № 36 від 26 березня 2014 року, рахунок №32 від 28 березня 2014 року, інвойс №032702 від 27 березня 2014 року, контракт №УС-ФС/2013-D від 28 червня 2013 року, додаток до контракту №6 від 20 березня 2014 року, договір на доставку вантажів автомобільним транспортом №036/14/ТР від 25 березня 2014 року, комерційну пропозицію (прайс-лист) №01/01-1 від 13 березня 2014 року, комерційну пропозицію (прайс-лист) №5-13-ВНС -24/018 від березня 2014 року, сертифікат якості №425943 від 27 березня 2014 року, декларацію на товари країни відправлення №10504030/270314/0002551 від 27 березня 2014 року.

Як свідчить зміст графи 33 оскарженого рішення, митна вартість за ціною контракту не визнана відповідачем в результаті наявності розбіжностей в поданих декларантом документах.

Проте, у документах, поданих для митного оформлення партії ферохрому ФХ850А, застосовується кілька одиниць виміру ваги товару.

Зокрема, у ВМД № 301050000.2014.003167.001 заявлено до митного оформлення ферохром марки ФХ 850А у кількості 19,5 тонн.

Інвойс №032702 містить відомості щодо ваги товару як в умовних, так і в метричних тоннах. Так, вага товару у метричних тоннах складає 19,500 тонн, в умовних тоннах – 19,760.

Рахунком-фактурою №032702 від 27 березня 2014 року визначено кількість товару в умовних тоннах – 19,760.

Застосування різних одиниць виміру ваги товару у зазначених документах обумовлене специфікою хімічного складу ферохрому, вартість однієї метричної тонни якого залежить від вмісту провідного елементу – хрому.

За таких умов додатком №6 до Контракту №УС-ФС //2013-D від 28 червня 2013 року визначено особливості перерахування умовних тонн у метричні (а.с. 26-27).

Викладене свідчить про відсутність розбіжностей у поданих позивачем документах щодо вагових характеристик товару.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивач надав відповідачу для митного оформлення імпортованого товару всі документи, що передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України. Подані документи чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об'єктивні і достовірні дані, що піддавалися обчисленню, тобто підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами частин четвертої, п’ятої статті 58 Митного кодексу України.

Та обставина, що в Автоматизованій системі аналізу та управління ризиками є інформація про те, що товар, який задекларовано позивачем, іншими особами розмитнювався за іншою вартістю, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення митним органом контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом.

У даному випадку жодна із зазначених відповідачем обставин не впливає на визначення митної вартості імпортованого позивачем товару та не є підставою для витребування від декларанта додаткових документів. Крім того, позивачем надані вичерпні докази, що свідчать про відсутність вказаних митним органом розбіжностей у поданих до митного оформлення документах.

Враховуючи викладене, є вірними висновки суду першої інстанції, що для застосування методу визначення митної вартості щодо товарів, які імпортуються, відповідачем безпідставно обрано другорядний метод, що свідчить про протиправність рішення про коригування митної вартості товарів від 01 квітня 2014 року №901000003/2014/000058/2.

Судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються. Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача та скасування законного рішення суду першої інстанції.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст.ст. 200, 205, 206 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Кіровоградської митниці Міндоходів - залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03 липня 2014 року у справі № П/811/1189/14 – залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Н.П. Баранник

Суддя: Н.І. Малиш

Суддя: А.А. Щербак