Справа № 2а-12040/12/2670
Суддя: Леонтович К.Г.
Дата ухвалення: 2015-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" травня 2015 р. м. Київ К/800/6399/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого - судді Леонтович К.Г.,

суддів: Васильченко Н.В., Калашнікової О.В.,

секретаря Коцюрби В.М.,

за участю представників: Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м.Києві - Попович О.М., ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за касаційною скаргою Державної архітектурно-будівельної інспекції України на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2015 року у справі №2а-12040/12/2670 за позовом Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м.Києві до ОСОБА_2 про зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2012 року Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у м.Києві звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2, в якому просила зобов'язати ОСОБА_2 здійснити перебудову нежитлових будівель літ. "А" та літ. "Х" на АДРЕСА_1 та привести їх до попереднього стану за власний рахунок.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач самовільно в порушення законодавства у сфері містобудівної діяльності здійснив реконструкцію вказаних нежитлових будівель, Інспекція не видавала дозволу на виконання будівельних робіт та не погоджувала акту готовності об'єкту до експлуатації, винесені приписи ОСОБА_2 не виконав.

Постановою окружного адміністративного суду м.Києва від 15 лютого 2013 року позовні вимоги задоволені. ОСОБА_2 зобов'язаний вчинити дії щодо виконання приписів Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил від 21 жовтня 2011 року та від 21 лютого 2012 року шляхом здійснення перебудови нежитлових будівель літ. "А" та літ. "Х" по АДРЕСА_1 та приведення їх до попереднього стану.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2015 року скасоване рішення суду першої інстанції, в позові відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням апеляційного суду Державна архітектурно-будівельна інспекція України звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої і апеляційної інстанцій встановлено, що відповідно ст.41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та Порядку здійснення архітектурно-будівельного контролю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011р. №553, на підставі припису прокуратури м. Києва від 04.10.2011р. №07/2-949-11 та направлення на проведення перевірки від 20.10.2011р. Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві проведена позапланова перевірка дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил під час виконання будівельних робіт на АДРЕСА_1, за наслідками якої складений Акт перевірки від 21.10.2011р..

За результатами проведеної перевірки встановлено, що на АДРЕСА_1 реконструйована будівля літ. "Х" використовується як котельня і станція технічного обслуговування, яка не прийнята в експлуатацію. Будівля літ. "А" являється незавершеним реконструкцією автотранспорту об'єктом будівництвом та використовується для відстрою та зберігання автомобілів. Інспекцією встановлено, що документи на право проведення будівельних робіт за вказаною вище адресою не видавалися та не реєструвалися, що є порушенням положень статей 34, 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Виявлення зазначеного порушення стало підставою для складання припису від 21 жовтня 2011 року про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил, якими ОСОБА_2 з 21 жовтня 2011 року заборонена експлуатація нежитлових будівель по АДРЕСА_1 та зобов'язано до 21 листопада 2011 року усунути встановлені порушення згідно діючого законодавства шляхом перебудови нежитлових будівель літ. "А" та літ. "Х" і приведення їх до попереднього стану.

Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві 21 лютого 2012 року проведена позапланова перевірка дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил в частині виконання відповідачем припису від 21 жовтня 2011 року, за наслідками якої складений Акт перевірки від 21.02.2012р.. Перевіркою встановлено невиконання вимог припису від 21 жовтня 2011 року, що стало підставою для складання 21 лютого 2012 року припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил, якими ОСОБА_2 зобов'язано у строк до 21 березня 2012 року усунути встановлені порушення, а саме, виконати вимоги припису від 21 жовтня 2011 року (далі по тексту - приписи від 21 лютого 2012 року).

Оскільки ОСОБА_2 не виконав вимоги вищевказаних приписів, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у м.Києві звернулася до суду з позовом про зобов'язання відповідача здійснити перебудову нежитлових будівель літ. "А" та літ. "Х" на АДРЕСА_1 та привести їх до попереднього стану за власний рахунок.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що факт дотримання позивачем процедури винесення вказаних приписів відповідачем не заперечується. Крім того, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 грудня 2011 року у справі №2а-17054/11/2670 в задоволенні позову ОСОБА_2 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м.Києві про визнання недійсними та скасування припису від 21 жовтня 2011 року про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил - відмовлено. Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2012 року постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 грудня 2011 року залишена без змін, тому приписи позивача про усунення порушень вимог законодавства підлягають до обов'язкового виконання згідно діючого законодавства.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у позові виходив з того, що в даному випадку Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у м.Києві звернулася до суду з вимогами про зобов'язання ОСОБА_2 здійснити не знесення самочинно збудованого об'єкту, як передбачено ст.38 ЗУ "Про регулювання містобудівної діяльності", а перебудову нежитлових будівель літ. "А" та літ. "Х" на АДРЕСА_1 та привести їх до попереднього стану за власний рахунок, що не передбачено діючим законодавством.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України не погоджується з висновками суду апеляційної інстанції виходячи з наступного.

За обставинами справи між сторонами виник спір щодо зобов'язання відповідача усунути порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, виявлених при проведенні перевірки органом державної влади та невиконання приписів позивача.

Згідно ст.10 Закону України "Про архітектурну діяльність" державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд здійснює центральний орган виконавчої влади з питань будівництва, містобудування та архітектури. Державний контроль та нагляд у системі центрального органу виконавчої влади з питань будівництва, містобудування та архітектури здійснює Державна архітектурно-будівельна інспекція України та її територіальні органи.

Відповідно постанови Кабінету Міністрів України від 23.05.2011р. №549 утворений територіальний орган - Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві, яка є правонаступником прав та обов'язків територіальних органів Державної архітектурно-будівельної інспекції - урядового органу, що діяв у системі Міністерства регіонального розвитку та будівництва. Наказом Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 02.06.2011р. №22 затверджене Положення про Інспекцію.

Згідно з Положенням про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 08.04.2011р. №439/2011 (далі по тексту - Положення №439/2011) остання відповідно до покладених на неї завдань здійснює, зокрема, в межах своїх повноважень державний контроль за дотриманням юридичними і фізичними особами державних будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих і будівельних робіт, перепланування та реконструкції (дообладнання) житлового фонду, будівель громадського призначення, елементів упорядження територій для задоволення потреб осіб з обмеженими фізичними можливостями та інших маломобільних груп населення.

Для виконання покладених на неї завдань Інспекція має право в установленому порядку: видавати обов'язкові до виконання приписи щодо усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил; зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт; складати акти перевірок у сферах містобудівної діяльності, житлово-комунального господарства; складати протоколи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, житлово-комунального господарства, накладати штрафи відповідно до законодавства (пункт 5 Положення №439/2011).

Аналогічні положення закріплені в пункті 11 Порядку здійснення архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011р. №553 (далі по тексту - Порядок №553), згідно з яким посадові особи інспекцій під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю мають право, зокрема: складати протоколи про вчинення правопорушень та акти перевірок, накладати штрафи у межах повноважень, передбачених законом; видавати обов'язкові для виконання приписи щодо: усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил; зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.

Враховуючи викладене, наведеними правовими нормами закріплене право позивача, як суб'єкта владних повноважень, проводити перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил та, за їх наслідками, виносити обов'язкові для виконання приписи.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою окружного адміністративного суду міста Києва від 28 грудня 2011 року у справі №2а-17054/11/2670, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2012 року, встановлена правомірність і законність приписів від 21 жовтня 2011 року та від 21 лютого 2012 р. про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил, які є чинними і підлягають до обов'язкового виконання.

Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про правомірність винесених позивачем приписів від 21 жовтня 2011 року та від 21 лютого 2012 р., та як наслідок, про обов'язковість їх виконання в силу положень Порядку №553, Положення №439/2011 та частини 4 статті 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Згідно з підпунктом 17 пункту 5 Положення про Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві, затвердженого наказом Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 02.06.2011р. № 22, Інспекція для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку здійснювати претензійно-позовну роботу, звертатися до суду з позовами щодо захисту своїх прав та законних інтересів, а також інтересів держави з питань державного архітектурно-будівельного контролю та контролю у сфері жилого-комунального господарства.

Наведеною нормою встановлене загальне право Інспекції звертатися до суду з позовами щодо захисту своїх прав та законних інтересів, а також інтересів держави з питань державного архітектурно-будівельного контролю та контролю у сфері жилого-комунального господарства.

Враховуючи ті обставини, що на Інспекцію, як суб'єкта владних повноважень, покладені повноваження державного контролю за дотриманням юридичними і фізичними особами законодавства у сфері містобудівної діяльності та видання обов'язкових до виконання приписів, тому відносини між сторонами щодо зобов'язання виконання приписів є публічно правовими. Іншого способу у Інспекції як звернення до суду про виконання припису щодо усунення порушень у сфері містобудівної діяльності для захисту держаних інтересів у позивача немає. Тому висновки суду апеляційної інстанції, що у позивача відсутні повноваження для звернення до суду про зобов'язання вчинити відповідача певні дії, вказані у приписах, які не виконані, безпідставні та не ґрунтуються на діючих законодавчих норм. Щодо посилання апеляційного суду на ст.38 ЗУ "Про регулювання містобудівної діяльності", то колегія суддів зазначає, що це спеціальна норма, яка регулює питання знесення самовільно збудованого об'єкту, в даних спірних правовідносинах стоїть питання не знесення, а приведення об'єкту нежилої будівлі до попереднього стану у зв'язку з порушенням законодавства про містобудівну діяльність, тому в даному спорі між сторонами не підлягає застосуванню ст.38 наведеного Закону, а застосуванню підлягають загальні правила звернення позивача до суду з відповідними позовами.

Враховуючи, що відповідно до частини 4 статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними конкретними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, а також враховуючи те, що відповідачем не надано суду жодного доказу на підтвердження виконання приписів позивача від 21 жовтня 2011 року та від 21 лютого 2012 року, окружний адміністративний суд міста Києва дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві, а суд апеляційної інстанції помилково скасував рішення суду першої інстанції.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню, а рішення суду першої інстанції підлягає залишенню в силі з урахуванням вищенаведених обставин.

Згідно ст.226 КАС України суд касаційної інстанції має право скасувати судове рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, але помилково скасоване судом апеляційної інстанції.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України прийшла до висновків, що обставини справи встановлені повно і правильно, але суд апеляційної інстанції при ухваленні судового рішення порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення необґрунтованого рішення та помилкового скасування законного рішення суду першої інстанції, яке підлягає скасуванню, а постанова суду першої інстанції підлягає залишенню в силі.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 226, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України задовольнити.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2015 року скасувати, постанову окружного адміністративного суду м.Києва від 15 лютого 2013 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст. 237-239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: