Справа № 22-ц-1524/11
Суддя: Яворський М. А.
Дата ухвалення: 2011-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 22-ц-1524/11 Головуючий у І інстанції Коваленко К.В.
Категорія 56 Доповідач у 2 інстанції Яворський
ПОСТАНОВА

Іменем України

02 лютого 2011 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Яворського М.А,

суддів: Іванової І.В., Корзаченко І.Ф.

розглянувши в порядку письмового в приміщенні апеляційного суду Київської області адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 пенсійного фонду у Баришівському районі на постанову Баришівського районного суду Київської області від 25 січня 2010 року по справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 пенсійного фонду у Баришівському районі про стягнення щомісячної державної соціальної допомоги дітям війни, -

ВСТАНОВИЛА :

Позивачка ОСОБА_2 звернулась до суду з вказаним позовом просила суд відновити пропущений строк звернення до суду, визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови у проведенні перерахування та виплаті соціальної допомоги відповідно ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей»в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком за 2006 2008 роки, про індексувавши її з урахуванням інфляції, що мала місце протягом вказаного періоду.

Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що вона відповідно до статті 1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" від 18 листопада 2004 року № 2195-ІУ є дитиною війни. Згідно зі статтею 6 зазначеного Закону з 01 січня 2006 року їй повинна виплачуватися щомісячна соціальна допомога у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. На протязі 2006 2007 років така допомога позивачці не виплачувалась, а в 2008 році виплачувалась в неповному обсязі, лише 10 %., тому просила зобовязати відповідача нарахувати і виплатити недоплачену щомісячну допомогу за 2006 2008 роки.

Постановою Баришівського районного суду Київської області від 25 січня 2010 року позов задоволено.

Відновлено пропущений строк для звернення до суду за захистом порушених прав за період з 01.01.2006 р. по теперішній час.

Зобов'язано відповідача ОСОБА_1 Пенсійного фонду України у Баришівському районі Київської області нарахувати ОСОБА_2 до виплати та виплатити у повному обсязі недоплачену їй, як дитині війни щомісячну державну соціальну 30% надбавку, що передбачена ст. 6 закону України «Про соціальний захист дітей війни», починаючи з 01.01.2006 року по 31.12.2008 року, проіндексувавши її з урахуванням інфляції, що мала місце протягом вказаного періоду.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду та відмовити позивачу в задоволенні його вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного судового рішення були порушені норми матеріального та процесуального права, що призвело, на думку відповідача, до неправильного вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» є дитиною війни, що підтверджується пенсійним посвідченням та копією паспорта, та не заперечується відповідачем ОСОБА_2 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України у Баришівському районі Київської області.

Позивач відноситься до категорії громадян на яких поширюється дія ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" та має право на одержання щомісячного підвищення пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

Згідно з ч.1 ст. 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" розмір мінімальної пенсії за віком дорівнює розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Вирішуючи вказаний спір та, задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що ухилення відповідача від збільшення розміру пенсії за віком, призначеної позивачці на 30% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, не ґрунтуються на вимогах ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни".

Колегія суддів не може погодитись з висновками суду першої інстанції про необхідність задоволення вимог позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Не можна погодитись з висновком суду в частині поновлення позивачу процесуального строку звернення до суду та задоволення позовних вимог щодо періоду проведення нарахувань та виплат щомісячного державного підвищення пенсії як дитині війни, починаючи з 01 січня 2006 року по 31 грудня 2008 року.

Поновлюючи позивачу строк звернення до суду та зобовязуючи відповідача провести нарахування та виплату вказаного вище підвищення за період з 01 січня 2006 року по 31 грудня 2008 року, суд першої інстанції мотивував свої висновки тим, що по спірному питанню неодноразово приймались підзаконні акти, які були визнанні неконституційними відповідними рішеннями Конституційного Суду України, а тому позивачу, як не фахівцю було важко визначити порядок та розміри спірних виплат.

Однак, погодитися з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може та вважає, що зазначені судом обставини не можуть вважати поважними, а тому постанова в цій частині підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні клопотання про поновлення процесуального строку звернення до суду та відмову у задоволенні вимог в частині зобовязання відповідача провести нарахування та виплату щомісячного державного підвищення пенсії як дитині війни за період з 01 січня 2006 року по 31 грудня 2008 року.

Враховуючи положення ст. 99 КАС, момент звернення до суду (04 січня 2010 року - згідно дати реєстраційного штампу на позовній заяві (а.с. 2- 3) та межі позовних вимог, колегія суддів вважає, що позов ОСОБА_2 не підлягає задоволенню.

Таким чином, апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.197, 198, 202, 205, 207 КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 пенсійного фонду у Баришівському районі задовольнити.

Постанову Баришівського районного суду Київської області від 25 січня 2010 року скасувати та прийняти нову постанову.

В задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 пенсійного фонду у Баришівському районі про стягнення щомісячної державної соціальної допомоги дітям війни - відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до ч. 5 ст. 254 КАС України, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий

Судді: