Справа № 2а-3302/10/0770
Суддя: Дору Ю.Ю.
Дата ухвалення: 2011-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Cправа № 2а-3302/10/0770
Ряд стат. звіту № 6.14
ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2011 р. 13.55 год. м. Ужгород

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дору Ю.Ю. при секретарі судового засідання Рибак Т.В., та сторін, які беруть участь у справі:

позивача: Закарпатський обласний центр зайнятості представник ОСОБА_1;

відповідача: не зявився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою Закарпатського обласного центру зайнятості - робочого органу виконавчої дирекції - Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в розмірі 17 760,00 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до статті 160 частини 3 КАС України 30 травня 2011 року було проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Повний текст постанови виготовлено та підписано 03 червня 2011 року.

Закарпатський обласний центр зайнятості - робочий орган виконавчої дирекції - Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в розмірі 17 760,00 грн.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги і просив їх задовольнити. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 12 липня 2010 року позивачем був складений акт № 2, в якому зафіксовано порушення відповідачем ОСОБА_2 вимог статті 8 Закону України «Про зайнятість населення»та Порядку видачі, продовження строку дії та анулювання дозволів на використання праці іноземців та осіб без громадянства, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.04.2009р. № 322, а саме: використання фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 праці громадянки ОСОБА_3 Федерації - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 без дозволу на використання праці іноземця, котрий видасться позивачем. За що і було застосовано штрафну санкцію.

Представник відповідача проти позову заперечив, надавши суду письмові заперечення (а.с.29-30). В судовому засіданні представник відповідача пояснив, що трудовий договір між ОСОБА_2 та найманим працівником ОСОБА_4 був зареєстрований 25.06.2010 року, а дозвіл для працевлаштування працівника-іноземця брати не потрібно було, оскільки відповідно до Угоди між Україною та ОСОБА_3 Федерацією від 14.01.1993 р. «Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн»не передбачає обовязку для отримання дозволу на роботі іноземця. В останнє судове засідання представник відповідача не зявився.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Відповідач, ОСОБА_2, являється фізичною особою-підприємцем, про що було видано відповідне свідоцтво (а.с.8). 24.06.2010 року на адресу позивача Закарпатського обласного центру зайнятості було направлено припис Берегівського міжрайонного прокурора (а.с.5-7) із вимогою усунення порушення Закону України «Про занятість населення». 12 липня 2010 року Закарпатським обласним центром зайнятості було складено акт №2 про порушення законодавства України про занятість населення. Згідно даного акту було застосовано штрафну санкцію до відповідача ОСОБА_2 у двадцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, що становить 17760,00 грн. (а.с.13). Згідно пояснень ОСОБА_2 від 09.06.2010 року він дійсно мав працівника ОСОБА_4 без оформлення трудової угоди, оскільки така перебуває на випробувальному терміні (а.с.9). Згідно пояснень ОСОБА_4 від 09.06.2010 року, вона дійсно працює в ОСОБА_2 в магазині «ОСОБА_4 Ряба», проте трудовий договір не укладала, оскільки перебувала на стажуванні (а.с.10). Згідно копії паспорта ОСОБА_4 є громадянкою ОСОБА_3 Федерації (а.с.11). В подальшому 25.06.2010 року трудовий договір між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 був укладеним та зареєстрованим у центрі зайнятості (а.с.12).

Згідно ч. 2 ст. 8 Закону України «Про занятість населення»роботодавці мають право на використання праці іноземців та осіб без громадянства на умовах трудового договору лише за наявності виданого роботодавцю державною службою зайнятості дозволу на використання праці іноземців та осіб без громадянства, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд відхиляє доводи відповідача, що дозвіл на працевлаштування працівника іноземця громадянина ОСОБА_3 Федерації отримувати не потрібно, відповідно до Угоди між Україною та ОСОБА_3 Федерацією від 14.01.1993 р. «Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн», оскільки в ст.. 4 даної Угоди вказано, що трудова діяльність Працівника оформлюється трудовим договором (контрактом), укладеним з роботодавцем згідно з трудовим законодавством Сторони працевлаштування. Роботодавець реєструє укладені трудові договори (контракти) в установах, визначених Уповноваженими Органами. Оскільки норма ч. 2 ст.. 8 Закону України «Про занятість населення»щодо необхідності отримання дозволу для працевлаштування іноземця носить імперативний характер, вищевказаною Угодою не спростовується.

Посилання ж представника відповідача на ст. 35 Закону України «Про розподіл продукції»судом до уваги братися не може, оскільки відповідно до преамбули до даного Закону, вказано, що цей Закон спрямований на створення сприятливих умов для інвестування пошуку, розвідки та видобування корисних копалин у межах території України, її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони на засадах, визначених угодами про розподіл продукції. Питання зайнятості населення врегульовується спеціальним законом «Про занятість населення», а порядок отримання дозволу для працевлаштування іноземця врегульовується від 08.04.2009 року №322.

Відповідно до ч. 4 ст.8 Закону України «Про зайнятість населення», у разі використання роботодавцем праці іноземців або осіб без громадянства на умовах трудового договору без дозволу на використання праці іноземців та осіб без громадянства державна служба зайнятості стягує з роботодавця штраф за кожну таку особу у двадцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки відповідач фізична особа-підприємець ОСОБА_2 використовував працю найманого працівника іноземця без отримання відповідного дозволу, то позивач правомірно, в межах компетенції та повноважень застосував штрафну санкцію в розмірі 17760,00 грн..

Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, заявленими відповідно до чинного законодавства і такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати по справі згідно ч. 4 ст. 94 КАС України з відповідача не стягуються.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись ст. ст. 6, 9, 10, 11, 70, 71, 94, 158 - 163, 167, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов Закарпатського обласного центру зайнятості - робочого органу виконавчої дирекції - Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в розмірі 17 760,00 грн. задовольнити повністю.

2. Стягнути із фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на користь Закарпатського обласного центру зайнятості - робочого органу виконавчої дирекції - Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття борг у сумі 17760,00 грн. (сімнадцять тисяч сімсот шістдесят гривень).

3. Судові витрати на підставі ч.4 ст. 94 КАС України із відповідача не стягуються.

4. Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Апеляційна скарга подається через Закарпатський окружний адміністративний суд з одночасним надсиланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Дору Ю.Ю.