Справа № 826/15461/14
Суддя: Парінов А.Б.
Дата ухвалення: 2015-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

21 травня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Грибан І.О., Губської О.А.,

при секретарі судового засідання Герасимчук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Інноваційно-Інжинірингова Компанія «Будфінконсалтинг» на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 квітня 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Інноваційно-Інжинірингова Компанія «Будфінконсалтинг» до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку про визнання протиправним та скасування рішення в частині,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку (надалі також - відповідач), в якому просив визнати протиправним і скасувати рішення Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 28.08.2014 р. № 1149 у частині таких емітентів акцій:

- публічне акціонерне товариство «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Капітал Інвест» (код за );

- публічне акціонерне товариство «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Сертеза» (код за ).

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 квітня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі апелянт просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення неправильно встановив обставини справи та застосував норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Особи, які беруть участь в справі, в судове засідання не з'явилися, про дату та час слухання справи були повідомлені належним чином, тому у відповідності до ч. 6 ст. 12, ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до пункту 1 рішення від 28 серпня 2014 року N 1149 «Щодо зупинення внесення змін до системи депозитарного обліку цінних паперів» Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку вирішила зупинити з 28 серпня 2014 року внесення змін до системи депозитарного обліку щодо цінних паперів товариств згідно переліку, затвердженого цим рішенням, зокрема, ПАТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Капітал Інвест» (код за ), ПАТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Сертеза» (код за ).

Вважаючи вказане рішення відповідача в частинах, що стосується, зокрема, ПАТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Капітал Інвест» (код за ), ПАТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Сертеза», протиправним, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що спірне рішення прийняте відповідачем на підставі, у спосіб та в межах повноважень, передбачених законодавством.

Колегія суддів погоджується з наведеним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Правові засади здійснення державного регулювання ринку цінних паперів та державного контролю за випуском і обігом цінних паперів та їх похідних в Україні визначає Закон України «Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні» від 30 жовтня 1996 року448/96-ВР (далі по тексту - Закон N 448/96-ВР).

Статтею 2 Закону N 448/96-ВР державне регулювання ринку цінних паперів здійснюється з метою, зокрема створення умов для ефективної мобілізації та розміщення учасниками ринку цінних паперів фінансових ресурсів з урахуванням інтересів суспільства; гарантування прав власності на цінні папери; захисту прав учасників фондового ринку; контролю за прозорістю та відкритістю ринку цінних паперів.

Згідно зі статтею 3 Закону N 448/96-ВР державне регулювання ринку цінних паперів здійснюється у таких формах: прийняття актів законодавства з питань діяльності учасників ринку цінних паперів; регулювання випуску та обігу цінних паперів, прав та обов'язків учасників ринку цінних паперів; видача ліцензій на здійснення професійної діяльності на ринку цінних паперів та забезпечення контролю за такою діяльністю; заборона та зупинення на певний термін (до одного року) професійної діяльності на ринку цінних паперів у разі відсутності ліцензії на цю діяльність та притягнення до відповідальності за здійснення такої діяльності згідно з чинним законодавством; реєстрація випусків (емісій) цінних паперів та інформації про випуск (емісію) цінних паперів; контроль за дотриманням емітентами порядку реєстрації випуску цінних паперів та інформації про випуск цінних паперів, умов продажу (розміщення) цінних паперів, передбачених такою інформацією; створення системи захисту прав інвесторів і контролю за дотриманням цих прав емітентами цінних паперів та особами, які здійснюють професійну діяльність на ринку цінних паперів; контроль за достовірністю інформації, що надається емітентами та особами, які здійснюють професійну діяльність на ринку цінних паперів, контролюючим органам; встановлення правил і стандартів здійснення операцій на ринку цінних паперів та контролю за їх дотриманням; пруденційний нагляд за професійними учасниками фондового ринку в межах діяльності, яка провадиться таким учасником на підставі виданої Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку ліцензії; контроль за системами ціноутворення на ринку цінних паперів; контроль за діяльністю осіб, які обслуговують випуск та обіг цінних паперів; проведення інших заходів щодо державного регулювання і контролю за випуском та обігом цінних паперів.

Стаття 7 Закону N 448/96-ВР визначає, що основними завданнями Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку є, у тому числі: захист прав інвесторів шляхом застосування заходів щодо запобігання і припинення порушень законодавства на ринку цінних паперів, застосування санкцій за порушення законодавства у межах своїх повноважень.

Пунктом 30 статті 8 Закону України Закону N 448/96-ВР передбачено, що Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку має право для захисту інтересів держави та інвесторів у цінні папери зупиняти на підставі рішення Комісії внесення змін до системи реєстру власників іменних цінних паперів або до системи депозитарного обліку щодо цінних паперів певного емітента або певного власника на строк до усунення порушень, що стали підставою для прийняття такого рішення.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржуване рішення відповідача прийняте на виконання постанови старшого слідчого 2-го відділу КР СУФР ГУ Міндоходів у м. Києві лейтенанта податкової міліції Мірошникова Є. М. від 26 серпня 2014 року, винесеної в межах досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за N 00000133, відповідно до статті 110 Кримінально-процесуального кодексу України та з метою захисту інтересів держави з урахуванням доручення Прем'єр-Міністра України від 15 серпня 2014 року N 1289/1/1-14 ДСК до листів Служби безпеки України від 23 серпня 2014 року N 521 та Генеральної прокуратури України від 25 липня 2014 року N 07/2//4-3101-14.

В матеріалах справи міститься копія постанови про заборону внесення змін до системи депозитарного обліку та проведення перевірки законності підстав та порядку емісії акцій від 26 серпня 2014 року, винесена старшим слідчим 2-го відділу КР СУФР ГУ Міндоходів у м. Києві лейтенантом податкової міліції М. Є. М. в межах досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за N 00000133 від 22 липня 2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 209 1 Кримінального кодексу України.

Згідно з вказаною постановою слідчий постановив розглянути питання про заборону внесення змін до депозитарного обліку цінних паперів, які обліковувались на рахунках ТОВ «Максфілд Фінанс» з метою прийняття 28 серпня 2014 року Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку рішення про зупинення обігу цінних паперів емітентів відповідно до наведеного переліку, серед яких значиться також ПАТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Капітал Інвест» і ПАТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Сертеза».

Частина сьома статті 110 Кримінального процесуального кодексу України встановлює, що постанова слідчого, прокурора, прийнята в межах компетенції згідно із законом, є обов'язковою для виконання фізичними та юридичними особами, прав, свобод чи інтересів яких вона стосується.

Враховуючи право Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку зупиняти внесення змін до системи депозитарного обліку щодо цінних паперів певного емітента з метою захисту інтересів держави та інвесторів у цінні папери, передбачене п. 30 ст. 8 Закону N 448/96-ВР та обов'язок виконати постанову слідчого, суд приходить до висновку, що рішення Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 28 серпня 2014 року N 1149 «Щодо зупинення внесення змін до системи депозитарного обліку цінних паперів» є таким, що прийняте на підставі та у межах повноважень, передбачених Законом N 448/96-ВР.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно із вищевказаними нормами права, особа має право звернутись до адміністративного суду з позовом у разі, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача (суб'єкта владних повноважень) порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. Обставини дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів має довести належними та допустимими доказами саме позивач.

Задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин.

В розумінні Кодексу адміністративного судочинства України захист прав, свобод та інтересів осіб завжди є наступним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Отже, право на судовий захист має лише та особа, яка є суб'єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Тож для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право, свободу чи інтерес, і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем.

Враховуючи вимоги Кодексу адміністративного судочинства України, особа повинна довести факт порушення її прав чи охоронюваних законом інтересів оскаржуваним рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень.

Із наведених положень вбачається, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин.

Визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень можливе лише за позовом особи, право або законний інтерес якої порушені цим рішенням.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 10.04.2012 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Санофі-Авентіс Франція» до Міністерства охорони здоров'я України, треті особи - Державне підприємство «Державний фармакологічний центр Міністерства охорони здоров'я України», Відкрите акціонерне товариство «Фармак», Компанія «Мілі Хелскере Лімітед», Компанія «Новахім Індастріз Лімітед», про визнання протиправними та скасування рішень.

Згідно з ч. 1 ст. 244-2 КАС Висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

З огляду на вищевикладене, у справі, за якою розглядається дана апеляційна скарга, насамперед підлягає встановленню факт порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивачів з боку відповідача (внаслідок прийняття оскаржуваного рішення).

Обґрунтовуючи вимоги адміністративного позову та порушення вказаним рішенням його прав, позивач зазначає, що вказане рішення в частині зупинення внесення змін до системи депозитарного обліку щодо цінних паперів ПАТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Капітал Інвест» і ПАТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Сертеза» порушує його право розпоряджатись належними йому цінними паперами як акціонера ПАТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Капітал Інвест» і ПАТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Сертеза».

Проте, в матеріалах справи відсутні докази того, що ПАТ «Інноваційно-Інжинірингова Компанія «Будфінконсалтинг» є акціонером ПАТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Капітал Інвест» і ПАТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Сертеза».

Крім того, оскаржуване у даній справі рішення стосується прав та обов'язків саме ПАТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Капітал Інвест» і ПАТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Сертеза».

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване у даній справі рішення не порушує права позивача.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і апеляційним судом відхиляються так, як є помилковими.

Відповідно до статті 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення відповідно до норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись статтями 41, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 112, 254 КАС України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Інноваційно-Інжинірингова Компанія «Будфінконсалтинг» залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду від 07 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.Б. Парінов
Судді І.О. Грибан
О.А. Губська

Ухвалу в повному обсязі виготовлено 25.05.2015 року

Головуючий суддя Парінов А.Б.

Судді: Губська О.А.

Грибан І.О.