Справа № 826/1105/13-а
Суддя: Сірош М.В.
Дата ухвалення: 2015-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" квітня 2015 р. м. Київ К/800/53814/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: Сіроша М.В.,

суддів: Голубєвої Г.К.,

Юрченко В.П.

розглянувши у письмовому провадженні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління Міндоходів у Івано-Франківській області правонаступника Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківськ Державної податкової служби (далі - ДПІ) на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2013 року у справі № 826/1105/13-а за адміністративним позовом Приватного підприємства «Новий дім-2» (далі - Підприємство) до ДПІ,

про визнання дій протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2013 року Підприємство звернулося до суду з адміністративним позовом про визнання протиправними дій ДПІ щодо здійснення невиїзної позапланової документальної перевірки; визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень ДПІ № , № від 28.12.2011 року.

Зазначило, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення спростовуються наявними в матеріалах адміністративної справи документами.

7 березня 2013 року постановою Окружного адміністративного суду м. Києва у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції зазначив, що Підприємством не були надані докази щодо підтвердження здійснення між ним та ТОВ «Нікос «Інтернетконсалтинг» господарських операцій. У Підприємства були відсутні підстави для формування податкового кредиту.

21 травня 2013 року постановою Київського апеляційного адміністративного суду постанова Окружного адміністративного суду м. Києва від 7 березня 2013 року скасована, позов задоволено.

Дії ДПІ щодо проведення невиїзної позапланової документальної перевірки Підприємства визнані протиправними; податкові повідомлення-рішення ДПІ № , № від 28.12.2011 року визнані протиправними та скасовані.

Задовольняючи позов, суд апеляційної інстанції зазначив, що ДПІ зазначена перевірка була здійснена у порушення вимог ст. 81 Податкового кодексу України.

ДПІ звернулася із касаційною скаргою про скасування постанови Київського апеляційного адміністративного суду та залишення в силі постанови Окружного адміністративного суду м. Києва, посилаючись на порушення апеляційним адміністративним судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правильність застосування апеляційним адміністративним судом норм матеріального та процесуального права, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, з 1.12.2011 року до 7.12.2011 року ДПІ була здійснена документальна невиїзна перевірка Підприємства щодо правильності декларування податкових зобов'язань з податку на додану вартість із господарських операцій з ТОВ «Нікос «Інтернетконсалтинг» за період з 1.06.2011 року до 30.06.2011 року, за наслідками якої 14.12.2011 року був складений акт перевірки.

У акті перевірки зазначено, що Підприємством у порушення вимог ст.,ст. 22, 185, 138, п.,п. 198.1, 198.6 ст. 198, п.,п. 201.6, 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України занижений податок на додану вартість, у розмірі 174 334,00 грн., а також зменшене від'ємне значення, яке після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду, у розмірі 7 912,00 грн.

28 грудня 2011 року ДПІ прийняла податкові повідомлення-рішення: № щодо збільшення Підприємству грошового зобов'язання з податку на додану вартість, у розмірі 174 334,00 грн., № про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість, у розмірі 7 912,00 грн.

Відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78, п. 79.2 ст. 79 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому цим Кодексом.

Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи органу державної податкової служби і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні органу державної податкової служби.

Документальна позапланова виїзна перевірка здійснюється за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит органу державної податкової служби протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами органу державної податкової служби виключно на підставі рішення керівника органу державної податкової служби, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

З аналізу викладених положень вбачається, що податковий орган має право проводити перевірки платників податків, зокрема, документальну позапланову перевірку на підставі однієї з двох обставин, передбачених підпунктом 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, а саме: 1) за наслідками перевірок інших платників податків; 2) отримання податкової інформації про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит органу державної податкової служби протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту. При цьому, проведення такої перевірки можливе лише за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення перевірки.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції погодився з висновком податкового органу щодо фактичної відсутності здійснення між Підприємством та контрагентом господарських операцій. Апеляційний адміністративний суд, скасовуючи постанову суду першої інстанції, зазначив, що податковий орган здійснив перевірку Підприємства у порушення вимог ст. 81 Податкового кодексу України.

Колегія суддів вважає такі висновки судів першої та апеляційної інстанцій передчасним.

Обов'язок суду встановити дійсні обставини справи при розгляді адміністративного позову незалежно до позиції сторін випливає з офіційного з'ясування обставин справи, як принципу адміністративного судочинства, закріпленого нормами ст. 7, ч. 4 та 5 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України.

Не приймаючи надані Підприємством документи на підтвердження позовних вимог, суд першої інстанції для всебічного дослідження питання правомірності формування податкового кредиту повинен витребувати необхідні докази і вказати, що саме Підприємством слід надати для вирішення справи по суті.

Суд апеляційної інстанції, задовольняючи позов, прийшов до передчасного висновку, що податковими органами зазначена перевірка здійснена у порушення вимог ст. 81 Податкового кодексу України, відповідно до якої визначені умови та порядок допуску посадових осіб органів державної податкової служби до проведення документальних виїзних та фактичних перевірок.

Висновок суду апеляційної інстанції про те, що податковим органом зазначена перевірка Підприємства здійснена протиправно, а тому і всі результати такої перевірки підлягають скасуванню, є не обґрунтованим, оскільки при розгляді адміністративної справи не були досліджені всі наявні в матеріалах справи докази, не з'ясований факт здійснення між Підприємством та контрагентом господарських операцій.

При новому розгляді адміністративної справи суду першої інстанції слід врахувати викладене і при оцінці доводів сторін правильно застосувати норми матеріального права, надати належну оцінку наявним у справі доказам на предмет встановлення реального виконання господарських операцій, а у разі їх недостатності запропонувати сторонам надати додаткові докази.

Згідно з ч. 2 ст. 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі.

Відповідно до п. 2 ст. 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Колегія суддів прийшла до висновку, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню, адміністративна справа направленню до суду першої інстанції для нового розгляду.

Керуючись ст., ст. 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління Міндоходів у Івано-Франківській області задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 7 березня 2013 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2013 року скасувати, адміністративну справу направити до Окружного адміністративного суду м. Києва на новий розгляд.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді: Сірош М.В.

Голубєва Г.К.

Юрченко В.П.