Справа № 2-а-7/11
Суддя: Подопригора Л. І.
Дата ухвалення: 2011-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-7/11

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2011 року м.Лебедин

Суддя Лебединського районного суду Сумської області Подопригора Л. І., розглянувши у порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в м. Лебедині, ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Лебединської міської ради про поновлення строку звернення до суду, визнання протиправними дій та зобов»язання вчинити певні дії ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідачів, мотивуючи свої вимоги тим, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і відповідно до встановленого медико-соціальною експертизою висновку є інвалідом 2 групи 1 категорії, захворювання якого повязане з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»від 28.12.1991 року з послідуючими змінами та доповненнями, він має право на отримання пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, яка не може бути нижчою ніж 8 мінімальних пенсій за віком та додаткова пенсія ніж 75% мінімальної пенсії за віком, та сума одноразової щорічної допомоги ніж п»ять мінімальних заробітних плат. Але відповідачі всупереч вимогам закону порушують його право на отримання даної виплати. Тому він просить поновити строк для звернення до адміністративного суду за захистом своїх прав, оскільки він часто хворіє, що є наслідком радіаційного впливу, спричиненого аварією на Чорнобильській АЕС. Крім того в силу стану свого здоров»я він не міг стежити за внесенням будь - яких змін до діючого законодавства щодо підвищення відповідних виплат. Про те, що права чорнобильців щодо виплати пенсії та щорічної допомоги на оздоровлення згідно Закону № 796-ХІІ порушуються він дізнався в жовтні 2010 року із засобів масової інформації та від чорнобильців під час перебування на лікуванні в м. Суми. Та нарахувати і провести відповідні виплати основної та додаткової його пенсії, а також одноразової щорічної допомоги, як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС першої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інваліду 2 групи згідно ст.ст.48, 49, 50, 51, 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»виходячи з розміру, встановленого ч.1 ст.28 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за період з 01 січня 2007 року по день винесення рішення та стягнути з відповідачів витрати по оплаті послуг на правову допомогу в розмірі 500 грн.

Ухвалою суду від 21 січня 2011 року позовні вимоги в частині зобов»язати відповідача провести перерахунок виплат за період з 2007 року по 25 травня 2010 року залишені без розгляду та відкрите скорочене провадження в частині позовних вимог за період з 26 травня 2010 року по 31 грудня 2010 року.

Представник відповідача надав заперечення проти позову, вказавши, що позивач перебуває на обліку в ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в м. Лебедині Сумської області і отримує пенсію, призначену відповідно до положень Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Порядок обчислення пенсії, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання і пенсії у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України. При цьому підстав для застосування при обрахунках розміру мінімальної пенсії за віком, визначеної Законом України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування»немає, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 28 зазначеного закону, мінімальний розмір пенсії за віком у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність застосовується лише виключно для розмірів пенсій, призначених згідно з зазначеним Законом. Позивачу призначено пенсію за іншим нормативним актом. Після прийняття Конституційним Судом України рішення № с 10-рп/2008 року, яким визнано неконституційними положення Закону України «Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», для збереження рівня соціального захисту окремих категорій громадян КМУ прийняв Постанову № 530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», яка набрала чинності 22.05.2008 року та чітко визначила розміри додаткової пенсії і розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою. Дані кошти позивачеві були виплачені в повному обсязі. Таким чином УПФУ діяло у межах повноважень, у порядок та у спосіб, що визначені чинним законодавством України і підстав для перерахунку пенсії позивача немає.

Представник відповідача ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення виконкому Лебединської міської ради Сумської області надав заперечення в якому вказав, що відповідно до ст. 48 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи « інваліди 2 групи внаслідок аварії на ЧАЕС мають право на щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі п»яти мінімальних заробітних плат. Але ст. 62 цього Закону чітко визначено , що роз»яснення порядку застосування цього Закону провадиться у порядку визначеному Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обов»язковим для виконання місцевими органами державної виконавчої влади. Такий порядок визначено постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року № 562, якою встановлено розмір виплати щорічної допомоги на оздоровлення інвалідам 2 групи внаслідок аварії на ЧАЕС-120 грн. На даний час вона не змінювалась та не скасовувалась. Також посилається на те, що управління не є головним розпорядником коштів Державного бюджету України, а лише виплачує їх відповідно до розмірів встановлених постановами Кабінету Міністрів України. Таким чином управління зі своєї сторони діяло у межах повноважень, у порядок та у спосіб, що визначені чинним законодавством України і підстав для перерахунку виплати допомоги позивачу не має.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що між сторонами мають місце публічні правовідносини, а позовні вимоги підлягають задоволенню частково, так як встановлено, що позивач перебуває на обліку в ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в м. Лебедині Сумської області та є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та має право на пільги і компенсації, встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою - інвалід 2 групи, що підтверджується посвідченнями та вкладкою (а.с. 6-7).

Задовольняючи частково вимоги позивача, суд приймає до уваги те, що згідно вимог ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 48 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи « інваліди 2 групи внаслідок аварії на ЧАЕС мають право на щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі п»яти мінімальних заробітних плат.

Відповідно до положень ст. 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»№ 796 від 28.08.1991 року, пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Статтею 50 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, встановлено, що інвалідам 2 групи призначається щомісячна додаткова пенсія у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», розмір пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим по 2 групі інвалідності, як 8 мінімальних пенсій за віком.

Згідно ч. 3 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. При цьому мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений частиною першою цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.

Однак, враховуючи той факт, що Закон України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»є єдиним законодавчим актом, який визначає розмір мінімальної пенсії за віком, та зважаючи на позицію Європейського Суду з прав людини, відповідно до якої держава не може посилатись на відсутність певного нормативного акту, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах, а громадяни повинні мати змогу покладатися на взяті державою зобовязання, навіть якщо такі зобовязання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії (Yvonne van Duyn v. Home Offise (Case 47/74 van Duyn v. Home Offise), суд вважає, що слід застосовувати саме частину 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»для розрахунку зазначеного підвищення для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою. Крім того, в даному випадку мінімальний розмір пенсії за віком використовується не для визначення розміру будь-якої пенсії, а лише як розрахункова величина для визначення розміру щомісячної доплати, передбаченої Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки цей Закон передбачає в якості критерію визначення розміру щомісячної доплати до пенсії саме із розрахунку мінімальної пенсії за віком, що не суперечить вимогам ч. 3 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Із змісту позовної заяви та заперечень відповідачів вбачається, що в даному спорі фактично оскаржується бездіяльність управління Пенсійного фонду України в м. Лебедині Сумської області та управління праці та соціального захисту населення виконкому Лебединської міської ради Сумської області щодо відмови в нарахуванні зазначеного підвищення до пенсії. Суд вважає необхідним зодовольнити позов в цій частині, визнати бездіяльність управління Пенсійного фонду України в м. Лебедині Сумської області та управління праці та соціального захисту населення виконкому Лебединської міської ради Сумської області протиправною.

При цьому суд враховує, що ч. 2 ст. 45 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування»у заявника виникає право на перерахунок пенсії з моменту його звернення за таким перерахунком з першого числа місяця, коли пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Враховуючи те, що позивач звернувся до відповідачів за перерахунком виплат 03 листопада 2010 року, що вбачається з заяви (а.с. 9,11), суд вважає необхідним зобов»язати відповідачів здійснити позивачеві перерахунок його основної і додаткової пенсії та сум одноразової щорічної допомоги з 01.11.2010 року по день винесення рішення та провести відповідні виплати за виключенням фактично виплачених сум.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд виходить з того, що вимоги про стягнення з УПФУ в м. Лебедині Сумської області та управління праці та соціального захисту населення виконкому Лебединської міської ради Сумської області доплати до пенсії у визначеній позивачем грошовій сумі не підлягають задоволенню, оскільки такі виплати не були йому нараховані, а суд не може перебирати на себе функцію здійснення перерахунку та нарахування пенсії замість органу, якому надані такі повноваження.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Що стосується позовних вимог позивача, щодо стягнення коштів в сумі 500 грн. за надання правової допомоги суд вважає, що вони підлягають до часткового задоволення, оскільки відповідно до ст. 90 КАС України витрати пов»язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правовому допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом.

На підставі ч.1 ст.94 КАС України, на користь позивача з Державного бюджету слід стягнути частково судові витрати, сплачені позивачем при подачі позову до суду.

Відповідно до ч.3 ст. 183-2 та ч.1 ст.256 КАС України постанова суду підлягає негайному виконанню відповідачем.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, ст. ст. 7, 8, 11, 70, 71, 94, 99, 158-163, 183-2, 186, 254, 256 КАС України, Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»,

П О С Т А Н О В И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в м. Лебедині Сумської області та управління праці та соціального захисту населення виконкому Лебединської міської ради Сумської області в частині відмови ОСОБА_1 в перерахунку пенсії по інвалідності у відповідності до ст.ст.48, 49, 50, 51, 54, 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи », як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в м. Лебедині Сумської області провести перерахунок основної пенсії та додаткової пенсії по інвалідності ОСОБА_1 з 03 листопада 2010 року по день винесення рішення, тобто по 23 лютого 2011 року згідно до ст.ст. 49,50, 54, 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов»язати управління праці та соціального захисту населення виконкому Лебединської міської ради Сумської області відповідно до вимог ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»здійснити перерахунок сум одноразової щорічної допомоги ОСОБА_1 за період з 03 листопада 2010 року по 23 лютого 2011 року з урахуванням виплачених сум.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 кошти в сумі 250 грн. витрачені ним на правову допомогу при зверненні до суду.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова підлягає негайному виконанню.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Лебединський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Подопригора Л. І.