Справа № 426/2081/14-а
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2015-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Ткаченко О.Д.
Суддя-доповідач - Міронова Г.М.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2015 року справа №426/2081/14-а

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Міронової Г.М., суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Біловодського районного суду Луганської області від 07 квітня 2015 року у справі № 426/2081/14-а за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Луганська про визнання протиправним рішення та спонукання до вчинення дій,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 24.10.2014 року звернувся до суду з даним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Луганська, мотивуючи свої вимоги тим, що до листопада 1997 року він проживав у Ленінському районі м. Луганська за адресою: АДРЕСА_1, надалі виїхав на постійне місце проживання до Ізраїлю, де перебуває на консульському обліку посольства України в державі Ізраїль. 12.03.2014 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком. Рішенням № 3 від 20.03.2014 року пенсійний фонд в призначенні пенсії відмовив у зв'язку з відсутністю документів про місце проживання (реєстрації) в Україні. Просив суд визнати протиправним рішення Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Луганська щодо відмови в призначенні пенсії за віком ОСОБА_2; зобов'язати пенсійний орган призначити, нарахувати та виплачувати ОСОБА_2 пенсію за віком.

Постановою Біловодського районного суду Луганської області від 07 квітня 2015 року у справі № 426/2081/14-а в задоволенні позову гр. ОСОБА_2 повністю відмовлено за безпідставністю його позовних вимог на час розгляду справи.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції із винесенням нової постанови, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Апелянт посилається на норми Закону України "Про пенсійне забезпечення", Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Закону України «Про громадянство України» та зазначає, що відсутність ратифікованого договору між Україною та Ізраїлем не може бути підставою в обмеженні передбаченого Законом та гарантованого Конституцією України права на соціальне забезпечення.

На електронну адресу суду представником позивача надіслано заяву, в якій він просив розглянути справу без позивача та його представника.

Сторони у судове засідання не з'явились, про розгляд справи були повідомлені належним чином.

За нормами пункту другого частини першої статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, так як не прибула жодна з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що 06 березня 1997 року позивач отримав паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 та виїхав на постійне місце проживання до Ізраїлю (а.с. 8).

12.03.2014 року ОСОБА_3 звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Луганська із заявою про призначення пенсії за віком та надав копію нотаріально посвідченої довіреності та паспорта, оригінал заяви про відкриття рахунку, копію трудової книжки, копію диплому, копію картки платника податків, копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру та паспорту представника, архівну довідку про роботу, довідку про перейменування підприємства, копію договору купівлі-продажу (а.с. 3).

Рішенням № 3 від 20.03.2014 року пенсійним органом відмовлено в призначенні пенсії за віком на загальних підставах відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки документи про місце проживання (реєстрації) відсутні (а.с. 4).

Колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову з огляду на наступне.

Статтею 3 Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування визначено, що право на забезпечення за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням згідно з цими Основами мають застраховані громадяни України, іноземні громадяни, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено законодавством України, а також міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. Пенсійне забезпечення громадян України, що проживають за її межами, провадиться на основі договорів (угод) з іншими державами.

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

У відповідності до ст. 5 Закону України «Про громадянство України» документами, що підтверджують громадянство України, зокрема, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058):

Довічна пенсія (ануїтет) - пенсійна виплата за рахунок коштів, що обліковуються на накопичувальному пенсійному рахунку застрахованої особи, а у випадках, передбачених законом, - на індивідуальному пенсійному рахунку учасника недержавного пенсійного фонду, сума та порядок виплати якої визначаються в договорі страхування довічної пенсії, укладеному із страховою організацією, що сплачується особі після досягнення нею пенсійного віку, передбаченого цим Законом, або членам її сім'ї чи спадкоємцям у випадках, передбачених цим Законом (абз. 4 ст. 1).

Застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування (абз. 5 ст. 1).

Пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом;

Пенсійні активи накопичувальної системи пенсійного страхування - грошові кошти, цінні папери, майнові права та зобов'язання щодо них, які сформовані відповідно до цього Закону в Накопичувальному фонді або у передбачених законом випадках - у недержавних пенсійних фондах - суб'єктах другого рівня системи пенсійного забезпечення (абз. 23 ст. 1).

Пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім'ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом;

Персоніфікований облік у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік) - організація та ведення обліку відомостей про застраховану особу, що здійснюється відповідно до законодавства і використовується в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування в установленому законодавством порядку (абз. 25 ст. 1).

Пунктом 1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 22.12.2014 року № 28-2 (далі Положення - 28-2) передбачено, що Управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах (далі - управління Фонду) є територіальними органами Пенсійного фонду України (далі - Фонд).

Управління Фонду підпорядковуються Фонду та безпосередньо відповідним головним управлінням Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - головні управління Фонду), що разом з цими управліннями утворюють систему територіальних органів Фонду.

Пунктом 3 Положення 28-2 визначено, що основними завданнями управління Фонду є: реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення; ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню.

Відповідно до ч.ч. 7, 8 п. 4 Положення 28-2 Управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань: зокрема

призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства.

Постановою Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року за № 22-1 "Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначено документи, що є підставою для призначення пенсії, а саме:

1.5. Заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у зв'язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім'ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, а пенсіонерами, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від уповноважених органів Російської Федерації, - до органу, що призначає пенсію, визначеного Пенсійним фондом України. При цьому у заяві про виплату частини пенсії непрацездатним членам сім'ї особи, яка знаходиться на повному державному утриманні, вказується адреса одержувача цієї частини пенсії

Пунктом 2.8 Порядку визначено, що оновлення виплати раніше призначеної пенсії здійснюється за документами, що є у пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на момент призначення цього виду пенсії.

Відповідно до п. 2.9 вказаного Порядку особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред'явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).

За документ, що засвідчує місце проживання особи, приймаються: паспорт або довідка уповноважених органів з місця проживання (реєстрації), у тому числі органів місцевого самоврядування. Іноземні громадяни та особи без громадянства подають також копію посвідки на постійне проживання (реєстрації) (п. 2.22 Порядку).

Таким чином, позивач не має місця реєстрації в Україні і з'ясувати підстави його звернення саме до цього територіального пенсійного органу не надалося можливим. Посилання на реєстраційне посвідчення про реєстрацію від 19.07.1993 року за позивачем власності у вигляді частки квартири АДРЕСА_1, а також копію судового рішення від 01.07.1993 року не є належними документами в розумінні ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (а.с.15-18).

Проаналізувавши наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і відповідають матеріалам справи і встановленим обставинам у справі.

Керуючись ст.ст. 167, 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Біловодського районного суду Луганської області від 07 квітня 2015 року у справі № 426/2081/14-а за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Луганська про визнання протиправним рішення та спонукання до вчинення дій - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду в порядку письмового провадження набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Міронова Г.М.

Судді Арабей Т.Г.

Геращенко І.В.