Справа № 823/1024/15
Суддя: О.А. Рідзель
Дата ухвалення: 2015-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2015 року справа № 823/1024/15

12 год. 43 хв. м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Рідзеля О.А.,

при секретарі судового засідання Педані О.В.,

за участю: представника позивача-Алексєєнка Б.М. (за довіреністю) розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Христинівської районної державної адміністрації Черкаської області про визнання протиправним та скасування акту, визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 (далі - позивач) з адміністративним позов до Христинівської районної державної адміністрації Черкаської області (далі - відповідач), в якому з врахуванням заяви про зміну позовних вимог від 21.05.2015 просить суд:

- визнати протиправним та скасувати акт комісії Христинівської районної державної адміністрації з опрацювання та комплексного вирішення питань з визначення заподіяних збитків землекористувачу ОСОБА_1 «Про відмову у визначенні розміру збитків», прийнятий за результатами розгляду заяви від 24.06.2014 про визначення розміру збитків (неодержаного доходу), завданих самовільним тимчасовим зайняттям СТОВ Агрофірма «Заячківка» належної позивачу ділянки площею 3,06 га, розташованої в адміністративно-територіальних межах Заячківської сільської ради Христинівського району Черкаської області, затвердженого першим заступником голови Христинівської районної державної адміністрації Черкаської області Підвальним В.Ю.;

- визнати протиправними дії першого заступника голови Христинівської районної державної адміністрації Черкаської області Підвальним В.Ю. щодо затвердження акту комісії Христинівської районної державної адміністрації з опрацювання та комплексного вирішення питань з визначення заподіяних збитків землекористувачу ОСОБА_1 «Про відмову у визначенні розміру збитків», прийнятий за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 24.06.2014 про визначення розміру збитків (неодержаного доходу), завданих самовільним тимчасовим зайняттям СТОВ Агрофірма «Заячківка» належної позивачу ділянки площею 3,06 га, розташованої в адміністративно-територіальних межах Заячківської сільської ради Христинівського району Черкаської області;

- зобов'язати Христинівську районну державну адміністрацію Черкаської області розглянути заяву від 24.06.2014 про визначення розміру збитків (неодержаного доходу), завданих самовільним тимчасовим зайняттям СТОВ Агрофірма «Заячківка» належної позивачу ділянки площею 3,06 га, розташованої в адміністративно-територіальних межах Заячківської сільської ради Христинівського району Черкаської області та визначити розмір завданих позивачу збитків відповідно до положень Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 №284.

Позовні вимоги мотивовані тим, що комісія Христинівської районної державної адміністрації Черкаської області з опрацювання та комплексного вирішення питань з визначення заподіяних збитків власникам землі та землекористувачам помилково дійшла висновку про відмову у визначенні розміру збитків, у зв'язку з тим, що додаткова угода до договору оренди земельної ділянки визнана недійсною рішенням суду, яке набуло чинності після закінчення збору урожаю сільськогосподарських культур. Позивач зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 236 Цивільного кодексу України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Крім того, оскаржуваний акт комісії взагалі не містить дати, місця складання, що відноситься до обов'язкових реквізитів організаційно-розпорядчих документів.

В судовому засіданні представник позивача адміністративний позов підтримав в повному обсязі, з підстав зазначених вище та додаткових поясненнях по справі.

Від відповідача на адресу суду надійшло заперечення на адміністративний позов та клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, ОСОБА_1 на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ЧР №16-06-1190 володіє земельною ділянкою площею 3,06 га, яка розташована в межах Заячківської сільської ради Христинівського району Черкаської області.

Між позивачем та СТОВ Агрофірма «Заячківка» було укладено договір оренди земельної ділянки від 11.06.2007 №348, який 07.12.2007 було зареєстровано у Христинівському районному відділі Черкаської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис №01, в оренду була передана земельна ділянка загальною площею 3,06 га строком на 5 років.

У зв'язку із закінченням строку дії даного договору, 12.10.2012 року ОСОБА_1 звернулась із листом-повідомленням до СТОВ Агрофірма «Заячківка» про те, що вона не бажає продовжувати договір оренди землі після його закінчення, так як має намір самостійно обробляти належну їй земельну ділянку, однак 05.11.2012 року СТОВ Агрофірма «Заячківка» повідомило останню про неможливість дострокового розірвання договору оренди земельної ділянки, оскільки у зв'язку з укладенням додаткової угоди строк оренди земельної ділянки становить 10 років (до 2017 року).

Рішенням Христинівського районного суду Черкаської області від 18.07.2013, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 11.09.2013 та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21.11.2013 визнано додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки від 18.10.2010 укладену між ОСОБА_1 та СТОВ Агрофірма «Заячківка» - недійсною.

Позивачем 27.06.2014 до Христинівської РДА Черкаської області була подана заява про визначення розмірів завданих збитків (неодержаного доходу) в результаті тимчасового зайняття СТОВ Агрофірма «Заячківка» належної позивачу земельної ділянки.

Розпорядженням Христинівської РДА Черкаської області від 09.07.2014 №100 утворено комісію райдержадміністрації з опрацювання та комплексного вирішення питань з визначення заподіяних збитків землекористувачу ОСОБА_1.

Розглянувши протокол від 30.10.2014 №05-14 засідання комісії, останньою прийнято рішення про відмову у задоволенні заяви позивача у зв'язку з тим, що додаткова угода до договору оренди земельної ділянки визнана недійсною рішенням суду, яке набуло чинності після закінчення збору урожаю сільськогосподарських культур. Рішення оформлено у вигляді акту про відмову у визначенні розміру збитків.

Позивач не погоджуючись з діями та актом відповідача про відмову у визначенні розміру збитків звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з даним позовом за захистом свої прав, свобод та інтересів.

Надаючи належну правову оцінку спірним правовідносинам суд виходив з наступного.

Загальні підстави та порядок відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам встановлений ст. 156, 157 Земельного кодексу України.

Так, відповідно до ст. 156 Земельного кодексу України власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок:

а) вилучення (викупу) сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників для потреб, не пов'язаних із сільськогосподарським і лісогосподарським виробництвом;

б) тимчасового зайняття сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників для інших видів використання;

в) встановлення обмежень щодо використання земельних ділянок;

г) погіршення якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників;

ґ) приведення сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників у непридатний для використання стан;

д) неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Тобто нормами Земельного кодексу України в даному випадку визначено, зокрема, відшкодування збитків у разі тимчасового зайняття сільськогосподарських угідь для інших видів використання.

Відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст. 157 Земельного кодексу України).

На виконання ч. 2 ст. 157 Земельного кодексу України прийнята Постанова Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 року №284 «Про порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам».

Згідно п. 1, 3 даної Постанови №284 власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні вилученням (викупом) та тимчасовим зайняттям земельних ділянок, встановленням обмежень щодо їх використання, погіршенням якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей земельних ділянок або приведенням їх у непридатний для використання стан та неодержанням доходів у зв'язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок.

Відшкодуванню підлягають: вартість житлових будинків, виробничих та інших будівель і споруд, включаючи незавершене будівництво; вартість плодоягідних та інших багаторічних насаджень; вартість лісових і дерево-чагарникових насаджень; вартість водних джерел (колодязів, ставків, водоймищ, свердловин тощо); зрошувальних і осушувальних систем, протиерозійних і протиселевих споруд; понесені витрати на поліпшення якості земель за період використання земельних ділянок з урахуванням економічних показників, на незавершене сільськогосподарське виробництво (оранка, внесення добрив, посів, інші види робіт), на розвідувальні та проектні роботи; інші збитки власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані.

Частиною 2 статті 22 ЦК України встановлено, що збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз'яснено, що вирішуючи позови про відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, суди повинні мати на увазі, що при вилученні (викупі) сільськогосподарських угідь, лісових земель, чагарників для потреб, не пов'язаних із сільсько - чи лісогосподарським виробництвом, їх тимчасовому зайнятті для інших видів використання, встановленні обмежень щодо використання земельних ділянок, погіршенні якості ґрунтовою покриву та інших корисних властивостей сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників, приведенні сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників у не придатний для використання стан, неодержанні доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки, відшкодування збитків згідно зі статтями 156, 157 ЗК здійснюється органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, громадянами та юридичними особами, які використовують земельні ділянки і діяльність яких обмежує права власників та землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу (в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими й іншими відходами та стічними водами).

У випадках самовільного зайняття земельних ділянок, псування, забруднення земель чи вчинення інших порушень земельного законодавства шкода відшкодовується відповідно до статей 211, 212 Земельного кодексу України, статей 22, 623, 1166, 1172, 1192 Цивільного кодексу України особами, що її заподіяли. При заподіянні шкоди джерелом підвищеної небезпеки її відшкодовує володілець цього джерела згідно зі статтею 1187 Цивільного кодексу України.

Стаття 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» від 19 червня 2003 року № 963-IV закріплює поняття самовільного зайняття земельної ділянки - це «будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними».

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Таким чином, відповідно до наведених вимог закону обов'язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку, а відсутність у цієї особи таких документів, або визнання їх недійсним є самовільним зайняттям вказаної земельної ділянки.

Відповідно до ч. 1 ст. 236 Цивільного кодексу України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Отже, зважаючи на приписи ст. 236 Цивільного кодексу України додаткова угода до договору оренди земельної ділянки від 18.10.2010 є недійсною з моменту її вчинення, а тому СТОВ Агрофірма «Заячківка» самовільно тимчасово займало належну позивачу земельну ділянку з 07.12.2012 по 20.09.2013.

Самовільне тимчасове фактичне використання СТОВ Агрофірма «Заячківка» спірної земельної ділянки обмежило право ОСОБА_1 на її використання за власним розсудом та призвело до неодержання доходів у зв'язку з тимчасовим невикористанням землі, що дають підстави для нарахування та стягнення з СТОВ Агрофірма «Заячківка» збитків.

Твердження відповідача, що СТОВ Агрофірма «Заячківка» здійснило нарахування позивачу орендної плати в розмірі 4500 грн. за користування спірною земельною ділянкою не береться судом до уваги, оскільки, СТОВ Агрофірма «Заячківка» зобов'язане відшкодовувати землевласнику саме збитки у вигляді неодержаних останнім доходів за термін тимчасового використання земельної ділянки, розмір яких встановлюється на підставі Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, а не у розмірі нарахування орендної плати за користування землею.

Слід зауважити, що відповідно до Постанови КМУ №284 «Про порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам» розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад.

Результати роботи комісій оформляються відповідними актами, що затверджуються органами, які створили ці комісії.

Відповідно до пунктів 1.1, 1.2 ДСТУ 4163-2003 «Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів.», затвердженого наказом Держспоживстандарту №55 від 07 квітня 2003 року, цей стандарт поширюється на організаційно-розпорядчі документи - постанови, розпорядження, накази, положення, рішення, протоколи, акти, листи тощо, створювані в результаті діяльності: органів державної влади України, органів місцевого самоврядування; підприємств, установ, організацій та їх об'єднань усіх форм власності. Цей стандарт установлює: склад реквізитів документів; вимоги до змісту і розташовування реквізитів документів; вимоги до бланків та оформлювання документів; вимоги до документів, що їх виготовляють за допомогою друкувальних засобів.

Згідно з пунктом 4 ДСТУ 4163-2003 до обов'язкових реквізитів документу віднесено дату та місце його складання.

Тобто, зазначення дати складання акту є обов'язковою умовою його дійсності, оскільки вказує на дату фіксування тієї чи іншої події, а в даному випадку дату визначення розміру збитків, які могли бути заподіяні позивачем. Не зазначення дати на документі не дає можливості визначити обґрунтованість та вірність здійснення розрахунку суми збитків, що може призвести до порушення прав суб'єкта та сплати надмірних коштів.

Разом з цим, оскаржуваний акт комісії «Про відмову у визначені розміру збитків» не містить обов'язкових умов його дійсності, у зв'язку із відсутністю дати та місця його складання.

Відповідно до статті 19 Конституції України від 28 червня 1996 року № 254к/-96-ВР правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд вважає, що перший заступник голови Христинівської районної державної адміністрації Черкаської області Підвальний В.Ю. при затвердженні акту комісії Христинівської районної державної адміністрації з опрацювання та комплексного вирішення питань з визначення заподіяних збитків землекористувачу ОСОБА_1 «Про відмову у визначенні розміру збитків» не звернув уваги на вищезазначені обставини, які виключають факт відмови у визначенні розміру збитків позивачу, а тому при його затверджені діяв не у спосіб, визначений законом.

Враховуючи сукупність встановлених вище обставин справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим та таким, що підлягає до повного задоволення.

Згідно із ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому в силу ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись статтями 160, 162, 163, 167, 185-187, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати акт комісії Христинівської районної державної адміністрації з опрацювання та комплексного вирішення питань з визначення заподіяних збитків землекористувачу ОСОБА_1 «Про відмову у визначенні розміру збитків», прийнятий за результатами розгляду заяви від 24.06.2014 про визначення розміру збитків (неодержаного доходу), завданих самовільним тимчасовим зайняттям СТОВ Агрофірма «Заячківка» належної позивачу ділянки площею 3,06 га, розташованої в адміністративно-територіальних межах Заячківської сільської ради Христинівського району Черкаської області, затвердженого першим заступником голови Христинівської районної державної адміністрації Черкаської області Підвальним В.Ю.;

Визнати протиправними дії першого заступника голови Христинівської районної державної адміністрації Черкаської області Підвального В.Ю. щодо затвердження акту комісії Христинівської районної державної адміністрації з опрацювання та комплексного вирішення питань з визначення заподіяних збитків землекористувачу ОСОБА_1 «Про відмову у визначенні розміру збитків», прийнятого за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 24.06.2014 про визначення розміру збитків (неодержаного доходу), завданих самовільним тимчасовим зайняттям СТОВ Агрофірма «Заячківка» належної позивачу ділянки площею 3,06 га, розташованої в адміністративно-територіальних межах Заячківської сільської ради Христинівського району Черкаської області;

Зобов'язати Христинівську районну державну адміністрацію Черкаської області розглянути заяву від 24.06.2014 про визначення розміру збитків (неодержаного доходу), завданих самовільним тимчасовим зайняттям СТОВ Агрофірма «Заячківка» належної позивачу ділянки площею 3,06 га, розташованої в адміністративно-територіальних межах Заячківської сільської ради Христинівського району Черкаської області та визначити розмір завданих позивачу збитків відповідно до положень Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 №284.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 73 (сімдесят три) грн. 08 коп. відповідно до квитанції № 0.0.376677431.1 від 21.04.2015.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд в порядку, передбаченому статтями 185 - 187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.А. Рідзель

Повний текст рішення складено у повному обсязі 02.06.2015