Справа № 637/1402/14-а
Суддя: Тордія Е. Н.
Дата ухвалення: 2015-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

637/1402/14-а 02.02.2015
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 січня 2015 року с.м.т.Шевченкове

Шевченківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - Тордія Е.Н.

за участю : секретаря - Сергієнко В.С.

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Колеснік О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с.м.т. Шевченкове Харківської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі Харківської області про визнання незаконним рішення про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах, скасування його та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 19 грудня 2014 року звернувся до Шевченківського районного суду Харківської області з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі Харківської області про визнання незаконним рішення про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах, скасування його та зобов'язання вчинити певні дії.

В судовому засіданні представник позивача, який діє на підставі довіреності, позовні вимоги підтримала та прохала задовольнити. В обґрунтування позовних вимог пояснила, що в період з 30 квітня 1980 року по 15 вересня 1995 року з незначними перервами позивач працював машиністом, помічником машиніста електровозу, локомотиву, тепловозу в Локомотивному депо Куп'янської залізничної дороги Харківської області, Стахановському вагонобудівельному заводі Луганської області, Шевченківському заводі залізобетонних конструкцій Харківської області.

Трудовий стаж позивача на зазначених підприємствах складає 12 років, 07 місяців 12 днів та дає право на призначення пенсії на пільгових умовах.

В 2014 ОСОБА_3 звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі Харківської області з приводу призначення пенсії відповідно до п „а" ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», згідно з яким право на пенсію за вислугу років мають робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах, - за списками професій і посад, що затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, зокрема чоловіки - після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі.

Рішенням Управління ПФУ в Шевченківському районі Харківської області від 20 червня 2014 року позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за вислугою років , в зв'язку з відсутністю необхідного стажу роботи, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, а саме відповідач вважає, що його стаж, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, складає 04 роки, 08 місяців 01 день.

Позивачу не зараховано до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, періоди роботи: - з 30 квітня 1980 року по 24 жовтня 1980 року; з 11 липня 1981 року по 17 січня 1982 року; з 24 травня 1982 року по 16 листопада 1982 року; з 7 квітня 1983 року по 24 квітня 1983 року ;з 1 липня 1983 року по 1 листопада 1983 року; з 26 березня 1984 року по 8 листопада 1985 року; з 10 грудня 1985 року по 12 березня 1986 року ;13 березня 1986 року по 16 березня 1987 року ; з 18 квітня 1987 року по 14 січня 1988 року ; з 24 січня 1988 року по 8 липня 1991 року ;з 16 вересня 1991 року по 15 вересня 1995 року .

Таким чином, йому не зараховано 8 років 06 місяців 9 день, оскільки за дані періоди роботи згідно наданих архівних довідок від 20 березня 2014 року № 01-38/152 та № 01-38/152-1 посада зазначена частково, або взагалі відсутні накази про переведення назад на основне місце роботи після переведення на тимчасові роботи.

Вказана вище відмова відповідача у призначенні пільгової пенсії позивачу була прийнята не обґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мали значення для прийняття рішення.

За таких обставин станом на момент звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії, ОСОБА_3 мав необхідний стаж роботи, а тому відповідач зобов'язаний був призначити йому пенсию на пільгових умовах.

На підставі викладеного звернувся до суду та просить визнати незаконним рішення від 20 червня 2014 року винесене Управлінням Пенсійного фонду України в Шевченківському районі Харківської області та призначити йому пенсію на пільгових умовах починаючи з часу отримання права на таку пенсію.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позову заперечувала. В обгрунування своїх заперечень пояснила, що рішенням комісії при Управлінні Пенсійного фонду України в Шевченківському районі Харківської області від 20 червня 2014 року позивачу відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах. Перевірка наданих документі показала, що

позивач маючи основне місце роботи ,неодноразово переводився на тимчасові роботи, але накази про повернення на основне місце роботи відсутні . Отже згідно перевірених архівних документів стаж роботи в вищезазначених підприємствах помічником машиніста становить 04 роки 08 місяців 01 день, при необхідному 12 років 06 місяців 00 днів. Виходячи із вищезазначеного, права на пільгову пенсію ОСОБА_3 не має, тому підстав для задоволення його вимог відсутні.

Суд вислухавши представника позивача, представника відповідача, свідків, перевіривши матеріали справи вважає позовну заяву ОСОБА_3 такою, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст.2 КАС України завдання адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Статтею 6 КАС України кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним та неупередженим судом.

Судом встановлено та не заперечується сторонами той факт, що ОСОБА_3, народився 10 грудня 1958 року. 21 червня 1975 року на його ім'я була виписана трудова книжка ( серія НОМЕР_1) з якої вбачається, що позивач розпочав свою трудову діяльність з 1975 року, та працював з 30 квітня 1980 року по 15 вересня 1995 року машиністом, помічником машиніста електровозу, локомотиву, тепловозу в Локомотивному депо Куп'янської залізничної дороги, Стахановському вагонобудівельному заводі,Шевченківському заводі залізобетонних конструкцій( а.с.12-13).

Наданий до суду акт від 6 березня 2014 року зустрічної перевірки достовірності архівних довідок від 30 січня 2014 року засвідчив факт того ,що ОСОБА_3 відповідно до книги «Наказів директора заводу ЗБК по особовому складу « Шевченківському заводі залізобетонних конструкцій» за період 1981 -1995 років,особової карти №759 працівника ОСОБА_3 працював машиністом , помічником машиніста,за необхідністю, тимчасово переводився на інші роботи ( а.с.39).

Частиною другою ст. 33 КЗпроП України передбачено ,що власник або уповноважений ним орган має право перевести працівника строком на один місяць на іншу роботу ,не обумовлену трудовим договором.

Вказані записи свідчать про те ,що позивач мав основне місце роботи але за необхідністю тимчасове переводився на інші ділянки підприємства.

З аналізу чинного законодавства вбачається ,що у разі виробничої потреби для підприємства власник або уповноважений ним орган має право переводити працівників на строк до одного місяця на не обумовлену трудовим договором роботу на тому ж підприємстві або на інше підприємство, але в тій же місцевості з оплатою праці за виконаною роботою, але не нижчою від середнього заробітку за попередньою роботою.

Отже, виробничою потребою закон визнає непередбачені, виняткові випадки, які перешкоджають нормальному процесу виробництва і які необхідно негайно усунути.

Стаття 33 КЗпроП України обмежує строк переведення в разі виробничої потреби одним місяцем. Але закон не обмежує кількість переведень, наприклад, протягом календарного року. Тому можливі випадки, коли власник або уповноважений ним орган протягом календарного року декілька разів здійснить переведення працівника на тимчасову роботу в разі виробничої потреби.

Про переведення власник або уповноважений ним орган виносить наказ , який надається для ознайомлення працівнику, при цьому будь яких обов'язкових дій ( видачу наказу) про повернення працівника до основного місця роботи.законодавством не передбачено. Важливо лише, щоб строк кожного переведення не перевищував одного місяця.

Допитані в судовому засіданні свідки: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 пояснили, підтвердили факт ,що працювали на одному підприємстві з позивачем в різні періоди його роботи,засвідчили,що останній весь час працював помічником машиніста, машиністом тепловозу. Свідок ОСОБА_6 засвідчив , що саме його помічником працював ОСОБА_3 . Були випадки коло його , як самого свідка, тимчасово переводили на інші ділянки підприємства але не більш, як на один місяці, при цьому ніяких наказів про повернення на основне місце роботи ніхто не виносив.

Архівна довідка від 20 березня 2014 року № 01-38 /152-1 зазначає ,що ОСОБА_3 за часи його роботи, як помічнику машиніста надавалась щорічна відпустка. Відомостей ,про те ,що ОСОБА_3 надавалась щорічна відпустка на іншій посаді відсутні.

Пунктом «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне, забезпечення», передбачено право на пенсію за вислугу років робітників локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах, - за списками професій і посад, що затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, зокрема чоловіки - після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі.

Згідно ст. 48 КЗпП України, ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника та основним документом, що підтверджує стаж роботи.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.1, 2, 3 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. N 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, видані за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно до п. 20 Постанови №637 Кабінету Міністрів України від 20 серпня 1993 року: порядок підтвердження наявності трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, зазначено, що в таких випадках, коли у трудовій книжці немає відомостей, які визначають право пенсії на пільгових умовах чи вислугу років, установлені для окремої категорії працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств або організацій: - порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом №383 від 18 листопада 2005 року Міністерства праці та соціальної політики України.

Таким чином суд дійшов до висновку ,що стаж позивача : з 30 квітня 1980 року по 24 жовтня 1980 року; з 11 липня 1981 року по 17 січня 1982 року; з 24 травня 1982 року по 16 листопада 1982 року; з 7 квітня 1983 року по 24 квітня 1983 року ;з 1 липня 1983 року по 1 листопада 1983 року; з 26 березня 1984 року по 8 листопада 1985 року; з 10 грудня 1985 року по 12 березня 1986 року ;13 березня 1986 року по 16 березня 1987 року ; з 18 квітня 1987 року по 14 січня 1988 року ; з 24 січня 1988 року по 8 липня 1991 року ;з 16 вересня 1991 року по 15 вересня 1995 року УПФ в Шевченківському районі не зараховано безпідставно та відповідно до наданих розрахунків становить 12 років 7 місяців 2 днів,що є достатнім для призначення пільгової пенсії відповідно за п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до ст.11 КАС України суд розглядає і вирішує справи в адміністративних судах на засадах змагальності сторін свободи і наданні ними суду доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

На підставі ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Оцінивши надані докази у їх сукупності , надавши їм належну правову оцінку суд дійшов до висновку ,що Управлінням Пенсійного фонду України в Шевченківському районі Харківської області не надано суду переконливих доказів правомірного не включення у стаж ОСОБА_3 вищезазначених періодів роботи на посаді помічника машиніста ,машиніста тепловозу. А тому , виходячи з засад справедливості та виваженості суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 2. 6. 11, 122, 158-163 КАС України, п. «а» ст.55, Закону України «Про пенсійне забезпечення», Постанови №637 від 12.08.1993р. Кабінета Міністрів України суд-

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 - задовольнити.

Визнати неправомірним рішення Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі Харківської області від 20 червня 2014 року про відмову в призначенні ОСОБА_3 пенсії на пільгових умовах та скасувати його.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі Харківської області призначити ОСОБА_3 пенсію на підставі п. «а» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 11 грудня 2014 року.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя: