Справа № 815/1419/15
Суддя: Косцова І.П.
Дата ухвалення: 2015-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2015 р.м. ОдесаСправа № 815/1419/15

Категорія: 6.3 Головуючий в 1 інстанції: Марин П. П.
Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

судді - доповідача - Косцової І.П.

суддів - Стас Л.В.

- Турецької І.О.

за участю: секретаря - Разінкіної Л.В.

представника апелянта - ОСОБА_2 (договір від 30.03.2015 року)

представника відповідача - Кисельов Д.Д. (довіреність від 27.08.2014 року)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 19 березня 2015 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції про скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив скасувати рішення Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції про відмову у державній реєстрації майна та їх обтяжень від 05.12.2014 року та зобов'язати Реєстраційну службу Одеського міського управління юстиції Одеської області здійснити державну реєстрацію права власності за ОСОБА_4 на нерухоме майно, а саме: 1/4 частки квартири АДРЕСА_1.

В обґрунтування позову зазначено, що 01.12.2014 року позивач через свого представника подав заяву про проведення державної реєстрації права власності на частку квартири АДРЕСА_1, проте державний реєстратор відмовив у проведенні реєстрації прав та їх обтяжень, про що 05.12.2014 року прийняв рішення №17748355. Зазначене рішення позивач вважає протиправним, оскільки для проведення реєстрації представник позивача подав всі необхідні документи для її проведення, а накладення арешту на цю квартиру та встановлення заборони у відношенні цього майна виконувати які-небудь дії щодо купівлі-продажу, дарування та інші на підставі рішення суду не встановлюють заборону щодо проведення реєстрації прав на це майно. Позивач вважає, що відповідач, відмовляючи у проведенні спірної реєстрації, діяв не у відповідності до вимог закону, не обґрунтовано прийняв оскаржуване рішення, у зв'язку із чим воно підлягає скасуванню.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 19 березня 2015 року вказані вимоги залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції у справі з'ясовано, що 01.12.2014 року представником ОСОБА_4 подано до Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції заяву про проведення державної реєстрації права власності на частку квартири АДРЕСА_1.

Керуючись ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п.п. 20, 28 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року №868, державний реєстратор прийняв рішення від 05.12.2014 року № 17748355 про відмову у державній реєстрації права власності на зазначений об'єкт нерухомості за ОСОБА_4

Підставою для відмови у проведенні державної реєстрації права є подання заяви про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду із цим позовом, в якому просив суд скасувати рішення державного реєстратора та зобов'язати його здійснити державну реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Вирішуючи спірне питання та відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем дотримано вимоги чинного законодавства, що регулює порядок реєстрації права власності, прийняте рішення є правомірним, тому підстави для його скасування та зобов'язання реєстратора провести оспорювану реєстрацію відсутні.

Колегія суддів висновки суду першої інстанції вважає правильними з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року № 1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Частиною 1 ст. 15 Закону визначено послідовність державної реєстрації прав та їх обтяжень, яка проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

За правилами п. 15 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року №868, під час розгляду заяви і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема щодо наявності обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до закону.

За результатами розгляду заяви та документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає одне з таких рішень: про державну реєстрацію прав або про відмову в такій реєстрації (п. 20 Порядку).

Пунктом 5 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених ч. 9 ст. 15 цього Закону.

Аналіз наведених норм показав, що державна реєстрація прав, зокрема, на нерухоме майно проводиться в заявочному порядку з чітким дотриманням реєстратором вимог Закону щодо перевірки заявлених прав та їх відповідність, встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав, тощо.

Разом з цим, за нормами Закону, наявність державної реєстрації обтяжень щодо майна є перешкодою для здійснення державним реєстратором реєстраційних дій відносно державної реєстрації прав на це майно.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, заяву представником позивача подано до органу реєстрації про проведення державної реєстрації за ОСОБА_4 прав на нерухоме майно, а саме: 1/4 частки квартири АДРЕСА_1 після обтяження цього майна, зареєстрованого в Реєстрі на підставі ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 10.12.2012 року по справі №1527/18103/12, тип обтяження: арешт нерухомого майна.

Рішення суду, за яким реалізовано обтяження відносно нерухомого майна, постановлено на підставі ст.ст. 151, 152, 153 ЦПК України за заявою ОСОБА_4 в порядку забезпечення його позову у справі №1527/18103/12 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа: ОСОБА_7 про визнання права власності на частину майна, що знаходиться у спільній частковій власності та стягнення грошової компенсації замість частки у спільній сумісній власності.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується представником позивача, заходи забезпечення вказаного позову відповідним рішенням суду не скасовувались, тобто є чинними.

З огляду на викладене, враховуючи, що обтяження відносно майна є перешкодою для здійснення державним реєстратором реєстраційних дій щодо цього майна, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно зроблено висновок про правомірність оспорюваного рішення та відсутності підстав для його скасування.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції належним чином з'ясовані обставини справи та надано їм правильну юридичну оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б призвести до зміни чи скасування рішення суду не встановлено.

За таких обставин підстав для скасування постанови суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст.ст. 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 19 березня 2015 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції про скасування рішення - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня виготовлення повного тексту.

Суддя-доповідач: І.П. Косцова

Судді: Л.В.Стас

І.О.Турецька