Справа № 804/1292/15
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2015-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

28 травня 2015 рокусправа № 804/1292/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Малиш Н.І.

суддів: Баранник Н.П. Щербака А.А.

за участю секретаря судового засідання: Спірічев Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровськ апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційного відділу м.Дніпропетровська про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська про визнати протиправними дії КЕВ м. Дніпропетровська щодо відмови в передачі в приватну власність квартири, яку ОСОБА_1 займає разом з членами його родини на підставі ордеру № 11 від 05.05.1993 року на території відкритого військового містечка за адресою АДРЕСА_1, визначені в рішенні № 104 від 12.01.2015 року згідно з Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду" та згідно процедури, передбаченої "Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян", затвердженої Наказом МЖКГ № 396 від 16.12.2009 року; визнати протиправним та скасувати рішення КЕВ м. Дніпропетровська № 104 від 12.01.2015 року щодо відмови в передачі в приватну власність квартири, яку ОСОБА_1 займає разом з членами його родини на підставі ордеру № 11 від 05.05.1993 року на території відкритого військового містечка за адресою АДРЕСА_1, визначені в рішенні № 104 від 12.01.2015 року згідно з Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду" та згідно процедури, передбаченої "Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян", затвердженої Наказом МЖКГ № 396 від 16.12.2009 року; зобов'язанняи квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпропетровська, як орган приватизації, вжити належних та достатніх заходів щодо приватизації квартири, яка використовується ОСОБА_1 та членами його родини на умовах найму на підставі ордеру № 11 від 05.05.1993 року на території відкритого військового містечка за адресою АДРЕСА_1, визначені в рішенні № 104 від 12.01.2015 року згідно з Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду" та згідно процедури, передбаченої "Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян", затвердженої Наказом МЖКГ № 396 від 16.12.2009 року.

Позовні вимоги обґрунтовані незгодою з рішенням відповідача про відмову в передачі в приватну власність шляхом приватизації квартири АДРЕСА_1, яку займає разом з членами родини на підставі ордеру № 11 від 05.05.1993р. та зазначає, що має права отримати у власність квартиру шляхом приватизації.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2015р. провадження у справі закрито, оскільки дану справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства. Позивачеві роз'яснено право звернення до суду з таким позовом в порядку цивільного судочинства.

Позивачем на вказане рішення суду подана апеляційна скарга, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції. Скарга обґрунтована тим, що вказаний спір, у відповідності до ст..17 КАС України, має вирішуватися в порядку адміністративного судочинства.

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити. Додатково зазначив, що в позивач, після прийняття судом першої інстанції ухвали про закриття провадження у справі звертався до суду в порядку цивільного судочинства з відповідним позовом, проте було відмовлено у відкриття провадження у справі з підстав, що це є спір адміністративної юрисдикції.

Представник відповідача до суду не з'явився, повідомлений про день та час розгляду скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскарженої ухвали суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції приймаючи рішення про закриття провадження у справі прийшов до висновку, що порушенні позивачем питання, які пов'язані з приватизацією квартир, відносяться до житлових прав, спір про які має вирішуватися у порядку цивільного судочинства.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з наступних підстав.

Предметом даного спору є правомірність та обґрунтованість рішення відповідача, яке вже прийнято за результатами розгляду заяви про приватизацію квартир та яке, як зазначено вище, стосується житловим прав позивача

Пунктом 1 частини 2 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 КАС України, справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 4 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Таким чином, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є те, що вона повинна містити у собі публічно-правовий спір.

В даному випадку, між сторонами виник спір, предметом оскарження якого є протиправні дії та рішення КЕВ м. Дніпропетровська щодо відмови в передачі в приватну власність квартири.

Відповідно до ст.9 ЖК України право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, належить до житлових прав громадян.

Отже, спір у цій справі не пов'язаний із захистом прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин, а випливає із захисту житлових прав, які позивач вважає порушеними.

За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив на те, що вказаний спір має вирішуватися у порядку цивільного судочинства, оскільки приписами пункту 1 частині 1 статті 15 Цивільного процесуального кодексу України прямо встановлює правило про захист прав, зокрема, що виникають із житлових відносин, у порядку цивільного судочинства.

При цьому, згідно із п.10 ч.1 ст.16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади.

Таким чином позивач не позбавлений можливості порушити питання про визнання неправомірним рішення Квартирно-експлуатаційного відділу м.Дніпропетровська, під час вирішення справи у порядку цивільного судочинства.

Про необхідність розгляду справ компетентним судом йдеться і в постанові Верховного Суду України від 02.12.2014р. №210530а14.

Таким чином, вирішення правовідносин визначений у вказаній позовній заяві належить в порядку цивільної юрисдикції, розгляд справи судом першої інстанції на підставі норм КАС України суперечить ст.17 цього Кодексу, якою визначені межі компетенції адміністративних судів.

Посилання представника позивача на ухвалу Новомосковського міськрайонного суду від 06.04.2015р. у справі №2/183/1740/15 не можу свідчити про неправомірність оскарженої ухвали у вказаній справі.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції з додержанням норм процесуального права прийняв рішення про закриття провадження у справі, доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 199, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційного відділу м.Дніпропетровська про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. Відповідно до ст. 254 КАС України може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Повний текст рішення складено 29 травня 2015року.

Головуючий: Н.І. Малиш

Суддя: Н.П. Баранник

Суддя: А.А. Щербак