Справа № 826/20498/14
Суддя: Лічевецький І.О.
Дата ухвалення: 2015-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Грищенко Т.М., Мацедонської В.Е., при секретарі - Війтович Т.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 лютого 2015 року адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Донк» до державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

Товариство з обмеженою відповідальністю «Донк» (надалі за текстом - «ТОВ «Донк») звернулось до суду з позовом про визнання протиправними дій державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві (надалі за текстом - «ДПІ у Печерському районі») щодо розірвання в односторонньому порядку Договору про визнання електронних документів № 050220141 від 05.02.2014 р., визнання протиправними дій відповідача щодо не прийняття податкових декларацій з податку на додану вартість за квітень-вересень 2014 року та про зобов'язання відповідача зареєструвати вказані податкові декларації.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 лютого 2015 року адміністративний позов задоволено частково та визнано протиправними дії ДПІ у Печерському районі щодо розірвання в односторонньому порядку договору про визнання електронних документів № 050220141 від 05.02.2014 р. Позов в іншій частині залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення в частині задоволення позовних вимог та прийняти нове про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Київський апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, з 10.01.2014 р. позивач, як платник податків, перебуває на обліку в ДПІ у Печерському районі.

05 лютого 2014 р. між ТОВ «Донк» та ДПІ у Печерському районі укладено договір № 050220141 «Про визнання електронних документів» предметом якого є визнання податкових документів, поданих позивачем в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису до органу доходів та зборів засобами телекомунікаційного зв'язку або на електронних носіях, як оригіналу.

За умовами пункту 4 статті 6 цього договору, податковий орган має право розірвати договір в односторонньому порядку у випадку ненадання платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або в разі зміни платником податків місця реєстрації.

Листом № 40368/10/26-55-10-02-10 від 21 серпня 2014 р. ДПІ у Печерському районі повідомила ТОВ «Донк» про розірвання названого договору у зв'язку з тим, що відповідач не знаходиться за податковою адресою. Одночасно позивача повідомлено про те, що подана засобами електронного зв'язку податкова звітність, вважається неприйнятою.

Висновки суду першої інстанції в частині відсутності підстав для задоволення позову про визнання протиправними дій відповідача щодо не прийняття податкових декларацій з податку на додану вартість за квітень-вересень 2014 року та про зобов'язання відповідача зареєструвати вказані податкові декларації, позивачем не оспорюються.

Відповідно до пункту 49.3 статті 49 Податкового кодексу України податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів: особисто платником податків або уповноваженою на це особою; надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Частиною 1 статті 14 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» від 22 травня 2003 року № 851-IV визначено, що електронний документообіг здійснюється відповідно до законодавства України або на підставі договорів, що визначають взаємовідносини суб'єктів електронного документообігу.

Інструкція з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку затверджена наказом Державної податкової адміністрації України від 10 квітня 2008 р. № 233 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 16 квітня 2008 р. за № 320/15011 (надалі за текстом - «Інструкція»).

Відповідно до пункту 1 Розділу ІІ Інструкції платник податків здійснює формування та подання податкових документів в електронному вигляді відповідно до законодавства із застосуванням спеціалізованого програмного забезпечення формування податкових документів, засобу КЗІ, керуючись цією Інструкцією та договором.

Згідно пункту 5 Розділу ІІ Інструкції у разі подання податкового документа в електронному вигляді платник податків має право не подавати податкові документи на паперових носіях.

Із наведеного випливає, що подання звітності засобами електронного зв'язку в електронній формі є правом платника податків.

Підпунктом 6.4 пункту 6 Розділу ІІІ Інструкції передбачено, що орган ДПС, де зареєстрований платник податків, на його запит звіряє реквізити, вказані у договорі, з реєстраційними даними платника податків в органах ДПС. У разі невідповідності реквізитів повертає платнику податків його електронний носій та надані примірники договору.

З огляду на викладене суд попередньої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідач ігноруючи наведені норми матеріального права та розірвавши в односторонньому порядку договір «Про визнання електронних документів» без належних правових підстав, порушив указане право позивача.

Відповідно ж до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що окружним адміністративним судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, а твердження скаржника про те, що позивач відсутній за податковою адресою з посиланням на довідку про встановлення місцезнаходження від 21.08.2014 р. за № 3854/01/26-55-07-03, судом апеляційної інстанції не приймається як доказ.

Пунктом 45.2 статті 45 Податкового кодексу України визначено, що податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» від 15 травня 2003 року № 755-IV (надалі за текстом - «Закон № 755-IV») місцезнаходження юридичної особи - це адреса органу або особи, які відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступають від її імені.

Згідно частини 2 статті 17 Закону № 755-IV в Єдиному державному реєстрі містяться, зокрема, відомості щодо місцезнаходження юридичної особи.

Відповідно до частини 5 названої статті Закону № 755-IV в Єдиному державному реєстрі містяться також відомості про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням, про відсутність підтвердження відомостей про юридичну особу, а також відомості про зарезервовані найменування юридичних осіб.

За приписами статті 18 Закону № 755-IV якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Стаття 1 Закону № 755-IV визначає виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, як документ, що містить відомості про юридичну особу або її відокремлені підрозділи, або фізичну особу - підприємця, визначені цим Законом, і використовується для їх ідентифікації під час провадження господарської діяльності та відкриття рахунку в банку.

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців місцезнаходженням ТОВ «Донк» є: м. Київ, вул. Звіринецька, 63.

При цьому, згідно названому Витягу відомості про юридичну особу позивачем підтверджено.

Із наведеного випливає, що згадана вище довідка про встановлення місцезнаходження платника податків від 21.08.2014 р. не є допустимим доказом з питання щодо фактичного місцезнаходження позивача, оскільки відповідно до ч. 4 статті 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

За правилами ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 160, 198, 200, 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ

Апеляційну скаргу державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 лютого 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі в 20-ти денний строк з дня складення ухвали в повному обсязі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, з подачею документу про сплату судового збору, а також копій касаційної скарги відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі, та копій оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя Т.М.Грищенко

суддя В.Е.Мацедонська

Ухвала складена в повному обсязі 02 червня 2015 р.

.

Головуючий суддя Лічевецький І.О.

Судді: Грищенко Т.М.

Мацедонська В.Е.