Справа № 712/5470/15-а
Суддя: Мельник І. О.
Дата ухвалення: 2015-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Постанова

Іменем України

Справа № 712/5470/15-а

Провадження 2-а/712/259/15

29 травня 2015 року суддя Соснівського районного суду м. Черкаси - Мельник І.О., розглянувши матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в м. Черкасах Черкаської області про визнання дій неправомірними, зобов'язання здійснити перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 14.05.2015 року звернулася до суду з позовом до Управління Пенсійного Фонду України в м. Черкасах Черкаської області визнання дій неправомірними, зобов'язання здійснити перерахунок пенсії. В обґрунтування заявлених вимог позивачка зазначає, що вона до 24.03.2014 року займала посаду державної служби в державному органі і одержувала заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету, та здійснювала встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов'язані з реалізацією завдань та виконанням функцій державного органу. Наказом Головного управління статистики у Черкаській області № 50-к від 24.03.2014 року її було звільнено з посади начальника управління статистики послуг у зв'язку із виходом на пенсію. Звернувшись із заявою до відповідача про перерахунок пенсії, включивши в розрахунок інші виплати, які входили в структуру заробітної плати позивачки та які відображені в довідці про складові заробітної плати, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, зокрема, про виплати допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки, індексації заробітної плати, отримано відповідь, що це не є складовими заробітної плати державного службовця, тому вони не можуть враховуватися при здійсненні нарахування пенсії. Вважаючи таку відмову протиправною, позивачка змушена звернутися до суду з даним позовом. Просить суд визнати дії Управління Пенсійного Фонду України в м. Черкасах Черкаської області щодо не включення додаткових видів оплати праці та відмови позивачці у проведенні перерахунку пенсії з урахуванням фактично отриманих сум допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та повної суми індексації заробітної плати, з яких нараховувалися та сплачувалися внески на загальнообов'язкове державне соціальне (пенсійне) страхування, протиправними та зобов'язати відповідача перерахувати їй пенсію з дати призначення 10.07.2012 року відповідно до довідки Головного управління статистики у Черкаській області № П-44/16-20 від 22.04.2015 року в розмірі 80 % сум заробітної плати, з урахуванням при розрахунку розміру пенсії нарахованої та виплаченої допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки та фактично отриманих сум індексації заробітної плати, з яких нараховувалися та сплачувалися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, та виплатити заборгованість за період часу з 10.07.2012 року із нарахуванням компенсації втрати частини доходів з 10.07.2012 року відповідно до ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку із порушенням строків їх виплати» № 2050-ІІІ від 19.10.2000 року.

Стороною відповідача надано суду заперечення, в якому зазначено про те, що дії Управління відповідають чинному законодавству.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС України скорочене провадження застосовується у адміністративних справах про оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.

Згідно з п. 4. ч. 1 ст. 183-2 КАС суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. За результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав приймає законне та обґрунтоване судове рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково, з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 з 10.07.2012 року перебуває на пенсійному обліку і з цього часу їй призначено пенсію за віком до Закону України „Про державну службу" з урахуванням Постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 № 268 (із змінами, внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 06.02.2008 № 34).

Статтею 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII від 16 грудня 1993 року (в редакції станом на час первинного призначення пенсії позивачу) визначено, що на одержання пенсії держслужбовців мають право особи, що досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявністю страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, що мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 % від суми їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески за загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є держслужбовцями, - у розмірі 80 % заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на 1% заробітку, але не більше 90 % заробітної плати.

Відповідно до статті 37 Закону № 3723 (в редакції станом на час здійснення перерахунку) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Статтею 37-1 Закону № 3723 (в редакції станом на час існування спірних правовідносин) у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії. Тобто, приписи статті 37 Закону № 3723 встановлюють максимальні розміри пенсії державного службовця при первинному призначенні пенсії за віком, але вказана норма не регулює порядок перерахунку вже призначеної пенсії державного службовця.

Судом встановлено, що позивачці при призначенні пенсії за віком визначено відсотковий розмір пенсії 80 % від заробітної плати.

Згідно з ст.2 Закону України «Про оплату праці» структура заробітної плати складається з основної, додаткової та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не містить визначення заробітної плати, на підставі якої здійснюється розрахунок пенсій. Із змісту ст.40 вказаного Закону вбачається, що з середньої заробітної плати (доходу) повинні бути сплачені страхові внески.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» від 31 травня 2000 року № 865 встановлено, що розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг або кваліфікаційні класи, класний чин або спеціальні звання, вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за останні 24 календарні місяці роботи, яка дає право на даний вид пенсії, підряд перед зверненням за пенсією або за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 серпня 2010 року постанову правління Пенсійного фонду України «Про затвердження форм довідок про заробітну плату, що подаються для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу»від 30 жовтня 2008 року №19-11 визнано такою, що не відповідає правовим актам вищої юридичної сили щодо невключення до заробітної плати складових, які передбачені чинним законодавством.

Вказаною постановою судом зроблено висновок, що чинне законодавство як загальне, так і спеціальне відносить до складу заробітної плати також інші виплати. При цьому слід врахувати, що надбавки, запроваджені нормативно-правовими актами, матеріальна допомога належать до додаткових видів грошового забезпечення й приймаються в розрахунок при нарахуванні пенсії лише особам, які отримували такі надбавки під час перебування на державній службі та були звільнені зі служби після їх запровадження.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2010 року постанова Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 серпня 2010 року залишена без змін.

Відповідно до ст.72 КАС України, дані обставини не потребують доказуванню, оскільки є преюдиційними фактами, встановленими судовими рішеннями.

Статтею 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000 № 2017-ІІІ індексацію доходів населення, яка встановлюється задля підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі статтею 19 цього Закону, є обов'язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Відповідно до частини п'ятої статті 95 КЗпП України заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.

До законодавства, яким регламентовано питання індексації заробітної плати, належить насамперед Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 №1282-ХІІ (далі - Закон № 1282), який визначає правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін задля дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.

Згідно із Законом № 1282, індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг (стаття 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»).

Об'єктом індексації грошових доходів населення є оплата праці (грошове забезпечення) як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України і який не має разового характеру (частина перша статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», пункт 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078).

До звільнення ОСОБА_1 нараховувалася і виплачувалася допомога на оздоровлення при наданні щорічної відпустки, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань відповідно до п.п.3 п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 № 268, та індексація заробітної плати, що має систематичний характер, з яких сплачено страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Структуру заробітної плати визначено у статті 2 Закону України «Про оплату праці», якою передбачено існування основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій (частина друга статті 2 Закону України «Про оплату праці»).

Суми виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати працівників, входять до складу фонду додаткової заробітної плати згідно з підпунктом 2.2.7 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13 січня 2004 р. № 5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 р. за № 114/8713.

Аналогічна позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 28.05.2013 р. у справі № 21-97а13.

Згідно зі ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Відповідно до статті 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне забезпечення» до виплат (доходів), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, належать, зокрема: суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Приймаючи до уваги, що з суми виплат допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та індексації нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, тому вони повинні враховуватися Управлінням Пенсійного Фонду України в м. Черкасах Черкаської області при здійсненні нарахування (перерахунку) пенсії.

Компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Статтею 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати»закріплено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

За нормами статті 2 цього Закону компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії.

Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться) (стаття 3 Закону).

Згідно ст.6 Закону компенсацію виплачують, в тому числі, за рахунок коштів Пенсійного фонду України.

Відповідно до наведених норм законодавства у зв'язку із порушенням встановлених строків щомісячних виплат індексації пенсії має здійснюватися компенсацію втрати частини доходів у порядку, передбаченому Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати». У той же час, з наданих суду письмових доказів не вбачається про порушення строків виплати пенсії.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернулася до Управління Пенсійного Фонду України в м. Черкасах Черкаської області стосовно включення в заробітну плату для обчислення пенсії інших виплат, що включені до довідки 23.04.2015 року, проте листом № 302/П-10 від 13.05.2015 року їй було відмовлено у такому перерахунку.

Разом з тим, позивачка просить здійснити перерахунок пенсії починаючи з 10.07.2012 року.

Відповідно до ст. 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється коли особа дізналась, або повинна була дізнатись про порушене своє право.

Позивачка звернулась до відповідача з заявою про перерахунок пенсії 23.04.2015 року і 13.05.2015 отримала відмову в перерахунку пенсії. Тому, суд вважає за необхідне застосувати позовну давність та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок пенсії позивачці з 13.11.2014 року.

Керуючись ст. ст.12, 17, 19, 72, 99, 100, 159-162, 183-2, 256 КАС України, ст. 2 Закону України " Про оплату праці", ст.ст.33,37 Закону України " Про державну службу", 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне забезпечення», суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в м. Черкасах Черкаської області про визнання дій неправомірними, зобов'язання здійснити перерахунок пенсії задовольнити частково.

Визнати відмову Управління Пенсійного Фонду України в м. Черкасах Черкаської області щодо перерахунку ОСОБА_1 пенсії з урахуванням інших виплат протиправною.

Зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України в м. Черкасах Черкаської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1, як державному службовцю, з врахуванням інших виплат та сум індексації, зазначених в довідці № П-44/16-20 від 22.04.2015 року, починаючи з 13 листопада 2014 року, в розмірі 80% сум заробітної плати відповідно до редакції ст. 37 Закону України «Про державну службу», діючої на момент призначення пенсії, та забезпечити її виплату в подальшому.

Постанову в частині стягнення зобов'язання допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з моменту отримання копії постанови, в порядку, передбаченому ст. 186 КАС України.

Суддя Соснівського районного

суду м. Черкаси І.О.Мельник