Справа № 826/912/13-а
Суддя: Кошіль В.В.
Дата ухвалення: 2015-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" травня 2015 р. м. Київ К/800/44308/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого Кошіля В.В.

Суддів Борисенко І.В.

Моторного О.А.

при секретарі Калініні О.С.

за участю представників сторін:

позивача - Коротких В.О.

відповідача - Бурцевої Н.А.

прокуратури - Семененко В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційні скарги Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві та Прокуратури міста Києва

на ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 05.06.2014

та постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.03.2014

у справі № 826/912/13-а

за позовом Публічного акціонерного товариства «АРТЕМ-БАНК»

до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві

за участю Прокуратури Шевченківського району міста Києва

про скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «АРТЕМ-БАНК» звернулось до суду з позовом про скасування податкових повідомлень-рішень Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві від 31.08.2012 № та № .

Справа розглядалась судами неодноразово.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.03.2014, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 05.06.2014, позов задоволено; визнано протиправними та скасовано спірні податкові повідомлення-рішення, з мотивів обґрунтованості позовних вимог.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій; ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Прокуратура міста Києва в своїй касаційній скарзі просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Позивач в запереченнях на касаційні скарги просить в їх задоволенні відмовити, а судові рішення - залишити без змін, як такі, що відповідають правильному застосуванню норм матеріального та процесуального права.

Крім того, представником відповідача в судовому засіданні заявлено клопотання про заміну відповідача, у зв'язку із реорганізацією, із Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві на правонаступника - Державну податкову інспекцію у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві.

Відповідно до ст. 55 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії адміністративного процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов'язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов'язкові для особи, яку він замінив.

Суд касаційної інстанції, розглянувши заявлене клопотання, дійшов висновку про його задоволення.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційні скарги підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що за результатами проведеної планової документальної перевірки фінансово-господарської діяльності з питань дотримання позивачем вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2009 по 31.03.2012, складено акт № 1108/2250/26253023 від 14.08.2012, в якому зафіксовано порушення, зокрема: пп. 5.4.6 п. 5.4 ст. 5, пп. 7.3.8 п. 7.3 ст. 7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», в результаті чого зменшено від'ємне значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за період з 01.10.2009 по 31.03.2012 в загальному розмірі 12 945 527 грн.; пп. 5.4.6 п. 5.4 ст. 5, пп. 7.3.8 п. 7.3 ст. 7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», у результаті чого занижено податок на прибуток з 01.10.2009 по 31.03.2012 в сумі 357 803 220 грн.

На підставі результатів проведеної перевірки, 31.08.2012 відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення:

- № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 446 925 167 грн., в т.ч.: 357 803 220 грн. основного платежу та 89 121 947 грн. основного платежу;

- № про зменшення суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 12 945 527 грн.

В акті перевірки податковий орган дійшов висновку, що позивачем занижено результат від операцій з іноземною валютою, посилаючись на дані звіту форми № 748-Н (місячна) «Звіт про касові обороти».

Матеріалами справи встановлено, що ПАТ «АРТЕМ-БАНК» укладено договір добровільного страхування кредитів № СКР 09-713-ю від 01.07.2009 із ЗАТ «Страховою Компанією «Артем», предметом якого є страхування майнових інтересів позивача, пов'язаних з повною або частковою втратою ним коштів у результаті неповернення позичальниками кредитів, виданих позивачем на підставі кредитних договорів та договорів про відкриття кредитної лінії.

Об'єктом страхування за цим договором є майнові інтереси, пов'язані з матеріальними збитками, які завдані страхувальнику внаслідок невиконання (або неналежного виконання) постачальником своїх обов'язків, передбачених контрактами між постачальником та страхувальником.

01.09.2009 до зазначеного договору укладено додаткову угоду № 1/09, згідно якої одним із об'єктів страхування є договір кредитної лінії № 05/09 від 12.02.2009, укладений між позивачем та Споживчим кооперативом «Новий сад».

Згідно страхового акту СКР № 09-713Ю/2 від 07.10.2009, який було складено за результатами розслідування страхової події щодо неповернення кредиту за договором кредитної лінії № 05/09 від 12.12.2009, подія, що сталась відповідає умовам страхування та є страховим випадком, заявлений розмір збитків складає 11 898 601,50 грн. та сума виплати складає 11 886 601,50 грн.

Відповідно до виписок з особового рахунку позивача, сума невиплаченого страхового відшкодування складала 12 900 500 грн. та станом на 20.12.2010 залишок непогашеної суми складав 4 774 512,97 грн., який 16.07.2012 був списаний як безнадійна заборгованість, а сума виплаченого позивачу страхового відшкодування за перевіряємий період становить 8 125 987,03 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з того, що сума виплаченого позивачу ЗАТ «Страховою Компанією «Артем» страхового відшкодування у розмірі 8 125 987,03 грн. за період з 01.10.2009 по 31.03.2012 повністю була покрита сумою неповернутого кредиту за договором кредитної лінії № 05/09 від 12.12.2009; факт невідображення позивачем в декларації з податку на прибуток суми страхового відшкодування у розмірі 8 125 987,03 грн. за умови невідображення ним в деклараціях з податку на прибуток суми неповернутого кредиту за договором кредитної лінії № 05/09 від 12.12.2009, яка повністю покриває вказану суму страхового відшкодування, не міг зумовити завищення позивачем суми податку на прибуток підприємств; позивачем правомірно сформовано об'єкт оподаткування з урахуванням від'ємного значення об'єкта оподаткування 2010 року, оскільки законодавство не містить заборони на врахування у 2011 - 2012 роках збитків, які виникли до 01.01.2011.

Однак, висновки судів обох інстанцій не можна вважати такими, що зроблені при повному та всебічному з'ясуванні обставин у справі.

Так, статтею 69 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Згідно ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим, тобто таким, що ухвалене відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій вказаним вимогам не відповідають.

Так, згідно положень пп. 7.3.8 п. 7.3 ст. 7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» банки здійснюють відмінний від інших платників податку податковий облік результатів операцій з іноземною валютою; при здійсненні операцій з продажу або купівлі іноземної валюти за дорученням та за рахунок клієнтів до валових доходів банку відносяться суми комісійних (брокерських) та інших подібних видів винагород, одержаних (нарахованих) банком у зв'язку із здійсненням таких операцій протягом звітного періоду, а до валових витрат - витрати банку, понесені (нараховані) у зв'язку із здійсненням таких операцій протягом звітного періоду; кінцевий фінансовий результат обмінних (конверсійних) операцій за результатами звітного періоду вираховується як сума фінансових результатів обмінних (конверсійних) операцій за результатами кожного банківського дня. Фінансовим результатом обмінних (конверсійних) операцій за результатами банківського дня є різниця між валовими доходами, отриманими (нарахованими) банком внаслідок продажу іноземної валюти протягом такого банківського дня, та валовими витратами, понесеними (нарахованими) у зв'язку із придбанням іноземної валюти протягом такого банківського дня. У розрахунки фінансового результату обмінних (конверсійних) операцій не беруться суми комісійних (брокерських) або інших подібних винагород, сплачених або отриманих (нарахованих) банком у зв'язку із здійсненням таких обмінних (конверсійних) операцій, які відносяться до складу валових доходів або валових витрат банку у загальному порядку.

Відповідно до п. 3 Наказу Державної податкової адміністрації України «Про затвердження форми декларації з податку на прибуток банку та Порядку її складання» від 31.03.2003 № 148, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.04.2003 за № 281/7602, заповнення рядків 01.5 (прибуток від операцій з торгівлі та переоцінки іноземної валюти) та 04.2 (витрати від торгівлі та переоцінки іноземної валюти) декларації з податку на прибуток банку здійснюється на підставі пп. 7.3.8 п. 7.3 ст. 7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

З огляду на зазначене, результати від операцій з торгівлі іноземною валютою відображаються в податковій декларації з податку на прибуток за результатами звітного періоду, який враховується як сума фінансових результатів обмінних (конверсійних) операцій за результатами кожного робочого дня.

В даному випадку судами обох інстанцій не досліджено питання здійснення позивачем витрат від торгівлі та переоцінки іноземної валюти за період ІІІ квартал 2009 року - І квартал 2011 року по спірних операціях з метою встановлення фактичного обсягу продажу та закупівлі валюти. Для цього необхідно дослідити форму № 748-Н (місячна) «Звіт про касові обороти».

Відповідно до Правил бухгалтерського обліку доходів і витрат банків України, затверджених постановою Правління НБУ від 18.06.2003 № 255 та «Інструкції з бухгалтерського обліку операцій в іноземній валюті та банківських металах у банках України», затвердженої постановою НБУ від 17.10.2004 № 555, всі доходи та витрати банків, в національній і іноземній валюті відображаються в бухгалтерському обліку за рахунками класів 6 і 7 у національній валюті за офіційним курсом гривні до іноземних валют на дату їх визначення.

Судами попередніх інстанцій не було досліджено дані бухгалтерського обліку позивача по зазначених рахунках в спірному періоді.

Однак, встановлення даних обставин має важливе значення для правильного вирішення даного спору.

Згідно ч. 2 ст. 227 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

За вказаних обставин, Вищий адміністративний суд України приходить до висновку про необхідність скасування рішень судів попередніх інстанцій та направлення справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді слід взяти до уваги вищезазначене та прийняти законне і обґрунтоване рішення відповідно до норм матеріального та процесуального права, надати належну правову оцінку обставинам у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 221, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Допустити заміну по даній справі відповідача - Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві її правонаступником - Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві.

Касаційні скарги Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві та Прокуратури міста Києва задовольнити частково.

Ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 05.06.2014 та постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.03.2014 скасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий В.В. Кошіль
Судді І.В. Борисенко
О.А. Моторний