Справа № 2-а-560/11
Суддя: Подопригора Л. І.
Дата ухвалення: 2011-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-560/11

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2011 року м.Лебедин

Суддя Лебединського районного суду Сумської області Подопригора Л. І., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Лебедині Сумської області про захист права на соціальну підтримку відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни», -

встановив:

09 березня 2011 року позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про захист права на соціальну підтримку відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни», в якому просить відновити пропущений строк для звернення до суду з адміністративним позовом щодо визнання протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в м. Лебедині з приводу невиплати до пенсії державної соціальної підтримки дітям війни відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни»та зобовязати відповідача здійснити перерахунок пенсії з підвищенням її на 30 % мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування»та провести відповідні виплати за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2010 року в з урахуванням виплачених коштів та здійснити виплату перерахованої пенсії в сумі 4546 грн. і нараховувати її в подальшому. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни»від 18.11.2004 року вона має право на отримання щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, однак дана допомога не виплачується, відповідно до вказаного закону, тому вона і звернулася до суду з вказаним позовом.

11 березня 2011 року судом винесено ухвалу про відкриття скороченого провадження у справі, копію якої направлено відповідачу. Відповідач копію ухвали про відкриття скороченого провадження отримав та в установлений законодавством строк надав суду письмові заперечення на позов.

Суддя, оцінивши повідомленні позивачем та відповідачем обставини, вважає їх достатніми для прийняття рішення з огляду на наступне.

Позивачка підтвердила доказами обставини, на які посилається в позові, зокрема те, що є дитиною війни в розумінні ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», надавши суду посвідчення серія ААА № 392263 (а.с. 6).

Відповідач в письмовому запереченні зазначив, що дійсно згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», дітям війни повинна виплачуватися надбавка до пенсії в розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком, але 28.05.2008 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 530, якою було визначено розміри щомісячного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується «дітям війни»у розмірі 10 % від прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність. За таких обставин вважав, що управління Пенсійного фонду в м. Лебедині діяло у межах повноважень, у порядок та у спосіб, що визначені чинним законодавством України. Звертає увагу суду на пропущений строк звернення з позовом до суду. Та просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі за їх безпідставністю.

Розглядаючи справу суд, керувався наступними положеннями чинного законодавства, відповідно до ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни №2195-ІV від 18.11.2004 р., починаючи із січня 2006 року, дітям війни пенсії, або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, повинні були підвищитись на 30% мінімальної пенсії за віком. Але протягом 2007 - 2010 років допомога у зазначеному розмірі позивачці не виплачувалася.

Відповідно до ст.7 Закону України Про соціальний захист дітей війни, фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету України.

Відповідно до п. 12 ст. 71 Закону України Про державний бюджет України на 2007 рік дію статті 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни було зупинено, але рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 р. по справі № 6-рп/2007 вказане рішення визнано неконституційним.

Статтею 41 розділу 2 Закону України Про державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України внесено зміни до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, внаслідок чого дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту) до пенсії, або щомісячного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни - 10% прожиткового мінімуму осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 р. було визнано неконституційним вищевказане положення Закону України Про державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України.

Законами України "Про Державний бюджет на 2009 рік" та «Про державний бюджет на 2010 рік» дію ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей" не зупинено.

Відповідним Законом, який встановлює доплату до пенсії дітям війни є Закон України «Про соціальний захист дітей війни». Таким чином, при визначенні розміру щомісячної державної соціальної допомоги органи Пенсійного фонду України повинні були діяти у відповідності з приписами діючої норми ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни.

Суд, вважає безпідставними посилання відповідача на відсутність у позивачки права вимоги через законодавчу неурегульованість питання щодо виплати пенсії, та відсутність коштів щодо забезпечення виплати зазначеної доплати до пенсії.

Із змісту позовної заяви та заперечень відповідача вбачається, що в даному спорі фактично оскаржується бездіяльність управління Пенсійного фонду України в м. Лебедині щодо відмови в нарахуванні зазначеного підвищення до пенсії. Суд вважає необхідним зодовольнити позов в цій частині, визнати бездіяльність управління Пенсійного фонду України в м. Лебедині протиправною.

Також суд вважає, що на зазначені правовідносини не розповсюджується дія ст.ст. 99, 100 КАС України, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»на нараховані суми пенсії, що не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачується за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Таким чином, суд не вбачає пропущення позивачем строку звернення до суду за захистом свого права щодо отримання доплати до пенсії, передбаченої ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни. При цьому, зауважує на те, що предметом оскарження є неправомірність дій УПФУ в м. Лебедині щодо не здійснення нарахування доплати до пенсії та її виплаті не в повному обсязі, тобто ці позовні вимоги нерозривно повязані між собою.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд виходить з того, що вимоги про стягнення з УПФУ в м. Лебедині Сумської області доплати до пенсії у визначеній позивачем грошовій сумі не підлягають задоволенню, оскільки такі виплати не були йому нараховані, а суд не може перебирати на себе функцію здійснення перерахунку та нарахування пенсії замість органу, якому надані такі повноваження.

В частині вимог щодо зобовязання УПФУ в м. Лебедині нараховувати державну соціальну допомогу в майбутньому в належному розмірі, суд вважає необхідним відмовити, оскільки до суду має право звернутися особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси. При цьому суд вважає, що у позивачки на час звернення до суду з даним позовом не має підстав вважати, що відповідач порушуватиме в майбутньому її законні права та інтереси, а отже задоволенню дані вимоги не підлягають.

Таким чином суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог і вважає необхідним зобовязати Управління Пенсійного фонду України в м. Лебедині Сумської області здійснити перерахунок пенсії позивачки з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України „Про загальнообовязкове пенсійне страхування та провести відповідні виплати за 2007 рік з 09 липня по 31 грудня, за 2008 рік з 22 травня по 31 грудня, за 2009 рік з 01 січня по 31 грудня, та за 2010 рік з 01 січня по 31 грудня, за виключенням суми фактично проведених виплат.

На підставі ч.1 ст.94 КАС України, на користь позивача з Державного бюджету слід стягнути частково судові витрати, сплачені позивачем при подачі позову до суду.

Відповідно до ч.3 ст. 183-2 та ч.1 ст.256 КАС України постанова суду підлягає негайному виконанню відповідачем.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 64, 124, 152 Конституції України, ст.ст.1, 3, 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», Законом України «Про Державний бюджет на 2007 рік», Законом України «Про Державний бюджет на 2008 рік», Законом України «Про Державний бюджет на 2009 рік», Законом України «Про Державний бюджет на 2010 рік», Рішеннями Конституційного Суду України № 6 рп/2007 від 09.07.2007 року та від 22.05.2008 року № 10рп/2008 року, ст. ст. 7-9, 69-71, 159-163, 183-2, 256 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати бездіяльність управління Пенсійного фонду України в м. Лебедині Сумської області протиправною.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в м. Лебедині Сумської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»та провести відповідні виплати за 2007 рік з 09 липня по 31 грудня, за 2008 рік з 22 травня по 31 грудня, за 2009 рік з 01 січня по 31 грудня, за 2010 рік з 01 січня по 31 грудня за виключенням суми фактично проведених виплат.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1,70 грн.

Постанова суду підлягає негайному виконанню відповідачем.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського адміністративного апеляційного суду через Лебединський районний суд Сумської області протягом 10 днів з дня отримання копії даної постанови з одночасним поданням копії апеляційної скарги до апеляційного суду.

Суддя Подопригора Л. І.