Справа № 823/1051/15
Суддя: О.А. Рідзель
Дата ухвалення: 2015-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2015 року справа № 823/1051/15

12 год. 41 хв. м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Рідзеля О.А.,

при секретарі судового засідання - Педані О.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1 особисто в режимі відеоконференції, розглянувши в судовому засіданні адміністративну справу за позовом судді Кіровоградського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 до голови Кіровоградського окружного адміністративного суду Мирошниченка Вадима Станіславовича про визнання протиправним та скасування наказу № 40-К від 27 березня 2015 року,

ВСТАНОВИВ:

Суддя Кіровоградського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до голови Кіровоградського окружного адміністративного суду Мирошниченка Вадима Станіславовича (далі-відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати наказ голови Кіровоградського окружного адміністративного суду № 40-к від 27.03.2012 року.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем вимог чинного законодавства України, а саме: ч. 4 ст. 44 Закону України «Про статус суддів», ст. 129, ст. 131 та п. 11 розділу ХІІІ Закону України «Про судоустрій та статус суддів» № 2453-VI від 07.07.2010 року (в редакції від 07.07.2010 року) при виданні оскаржуваного наказу та встановленні позивачу доплати за вислугу років.

При цьому позивач зазначає, що оскільки він отримав статус судді 23.12.2005 року, тобто до дня набрання чинності Законом України «Про судоустрій та статус суддів», тому згідно п. 11 розділу ХІІІ вказаного закону (в редакції від 07.07.2010 року) за ним збереглося визначення стажу роботи на посаді судді, яке передбачало зарахування до стажу роботи, що давав право на одержання надбавки до посадового окладу за вислугу років, часу роботи на посадах слідчого відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим законом у зазначені редакції, а також у редакції від 12.02.2015 року.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10.04.2015 року було відкрито провадження у справі.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16.04.2015 року адміністративну справу було направлено за підсудністю до Черкаського окружного адміністративного суду.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 30.04.2015 року адміністративну справу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 18.05.2015 року.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 18.05.2013 року, згідно клопотання ОСОБА_1, призначено проведення судового засідання 26.05.2015 року за участі позивача в режимі відеоконференції, під час якої позивач підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити адміністративний позов повністю.

Відповідач в судове засідання не прибув, надіславши суду 19.05.2015 року письмові заперечення на адміністративний позов, в якому окрім іншого просив суд розглянути справу без його участі.

Згідно вказаних заперечень на адміністративний позов, відповідач просить суд відмовити в задоволенні адміністративного позову повністю, зазначивши при цьому, що спірний наказ № 40-к від 27.03.2012 року був виданий на виконання ст. 133 та ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» № 192-VIII від 12.02.2005 року, який набрав чинності 28.03.2015 року).

В подальшому, наказом відповідача № 55-к від 21.04.2015 року, на підставі рішення Ради суддів України № 42 від 16.04.2015 року, спірний наказ № 40-к від 27.03.2012 року був скасований. В зв'язку з чим, відповідач вважає, що права, свободи і інтереси позивача не порушені.

Розглянувши матеріали справи та доводи позовної заяви, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

За змістом п. 15 ч. 1 ст. 3, п. 2 ч. 2 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, якою, зокрема, є професійна діяльність суддів.

Судом встановлено, що 23.12.2005 року позивач призначений суддею Компаніївського районного суду Кіровоградської області, а з 09.06.2011 року суддею Кіровоградського окружного адміністративного суду.

Наказом відповідача № 5-к від 03.01.2012 року позивачу встановлено щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 30 відсотків посадового окладу судді.

Станом на 28.03.2015 року стаж роботи на посадах судді, що давав право на одержання доплати за вислугу років, становив 14 років 8 місяців, що підтверджується довідкою Кіровоградського окружного адміністративного суду № 8369/15 від 08.04.2015 року. Згідно вказаної довідки, до стажу роботи на посаді судді ОСОБА_1 включено час перебування на посаді судді та на посадах державної служби, а саме:

- на посаді слідчого слідчого відділення Ленінського районного відділу Кіровоградського міського управління УМВС України в області - 3 місяці 5 днів;

- на посаді слідчого слідчого відділення Ленінського відділу міліції Кіровоградського міського управління УМВС України в області - 2 роки 6 місяців 22 дні;

- на посаді старшого слідчого слідчого відділення Ленінського відділу міліції Кіровоградського міського управління УМВС України в області - 2 роки 7 місяців 12 днів;

- на посаді судді Компаніївського районного суду Кіровоградської області - 5 років 5 місяців 2 дні;

- на посаді судді Кіровоградського окружного адміністративного суду - 3 роки 9 місяців 19 днів.

27.03.2015 року відповідач спірним наказом № 40-к від 27.03.2012 року «Про встановлення доплати за вислугу років судді ОСОБА_1». відповідно до вимог ст. 133 та ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» № 192-VIII від 12.02.2005 року, який набрав чинності 28.03.2015 року) визнав таким, що втратив чинність наказ № 5-к від 03.01.2012 року, щодо встановлення судді Кіровоградського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 щомісячної доплати за вислугу років та встановлено останньому з 28.03.2015 року щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 20 відсотків посадового окладу, стаж роботи якого становить більше 5 років.

Таким чином, позивачу був здійснений перерахунок стажу роботи на посаді судді, в зв'язку з чим, з 28.03.2015 року стаж роботи на посаді судді склав 9 років 2 місяці 22 дні, з попереднього стажу відповідачем було виключено час роботи на посадах слідчого, що окрім тексту спірного наказу підтверджується довідкою Кіровоградського окружного адміністративного суду № 8368/15 від 08.04.2015 року.

В подальшому, наказом № 55-к від 21.04.2015 року, на підставі рішення Ради суддів України № 42 від 16.04.2015 року, відповідач скасував спірний наказ № № 40-к від 27.03.2012 року «Про встановлення доплати за вислугу років судді ОСОБА_1».

Вирішуючи правовий спір, суд зазначає, що нормативно-правовими актами, які визначали та визначають стаж роботи позивача, з часу призначення його на посаду вперше та на час розгляду справи судом є Закон України № 2862-XII від 15.12.1992 року «Про статус суддів» та Закон України «Про судоустрій та статус суддів» № 2453-VI від 07.07.2010 року (в редакціях від 07.07.2010 року та від 12.02.2015 року).

Частиною 4 ст. 43 Закон України № 2862-XII від 15.12.1992 року «Про статус суддів» визначалось, що до стажу роботи судді включається час роботи на посаді слідчого.

Згідно ст. 131 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» № 2453-VI від 07.07.2010 року (в редакції від 07.07.2010 року) до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:

1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України;

2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

До стажу роботи, що дає судді Конституційного Суду України право на відставку і виплату вихідної допомоги, зараховується також стаж іншої практичної, наукової, педагогічної роботи за фахом та стаж державної служби.

Виходячи з аналізу вказаної норми, законодавець не передбачив включення до стажу роботи на посаді судді часу роботи на посаді слідчого.

Таким чином, розуміючи, що відбулись суттєві зміни у порядку визначення стажу роботи на посаді судді, законодавець включив до розділу XIII Перехідні положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI від 07.07.2010 року (в редакції від 07.07.2010 року) пункт 11, яким передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Час роботи позивача на посадах слідчого ще в 2006 році включений до стажу роботи на посаді судді, що підтверджується наказом № 5-к від 03.01.2012 року та довідкою Кіровоградського окружного адміністративного суду № 8369/15 від 08.04.2015 року.

До професійних суддів належать судді Конституційного суду України та судді судів загальної юрисдикції.

Порядок визначення стажу роботи на посаді судді з 28.03.2015 року встановлений приписами ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI від 07.07.2010 року (в редакції від 12.02.2015 року).

У вказаній статті зазначено, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:

1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України;

2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

До стажу роботи, що дає судді Конституційного Суду України право на відставку і виплату вихідної допомоги, зараховується також стаж іншої практичної, наукової, педагогічної роботи за фахом та стаж державної служби.

Таким чином, ст. 131 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» № 2453-VI від 07.07.2010 року (в редакції від 07.07.2010 року) та ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI від 07.07.2010 року (в редакції від 12.02.2015 року) повністю ідентичні та не мають жодних відмінностей. В зв'язку з чим, у законодавця відсутні підстави включати до Перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI від 07.07.2010 року (в редакції від 12.02.2015 року) положення стосовно порядку обчислення стажу роботи судді.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що ні в ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI від 07.07.2010 року (в редакції від 12.02.2015 року) ні у інших нормативно-правових актах не визначено порядку відміни уже встановленого факту щодо стажу судді у межах законодавства, що діяло раніше, зокрема до 07.07.2010, у контексті ст. 22, ст. 58 Конституції України.

Так, у рекомендації № (94) 12 Комітету Міністрів Ради Європи «Про незалежність, дієвість та роль суддів» підкреслюється прямий обов'язок держави забезпечити те, щоб статус і винагорода суддів відповідали гідності їхньої професії та відповідальності, яку вони беруть на себе (принцип ІІІ, пп. B).

Конституційний принцип рівності не виключає можливості законодавця при регулюванні трудових відносин встановлювати певні відмінності у правовому статусі осіб, які належать до різних за родом і умовами діяльності категорій, у тому числі вводити особливі правила, що стосуються підстав і умов заміщення окремих посад, якщо цього вимагає характер професійної діяльності. Визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід'ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом.

Статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя. Про це зазначив Конституційний Суд України у Рішенні від 3.06.2013 № 3-рп/2013.

Конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв'язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання). Викладене відповідає положенням Європейської хартії про закон «Про статус суддів» від 10.07.1998, за якими рівень винагороди суддям за виконання ними своїх професійних обов'язків має бути таким, щоб захистити їх від тиску, що може спричинити вплив на їхні рішення або взагалі поведінку суддів і таким чином вплинути на їхню незалежність та неупередженість (пункт 6.1); статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для виходу у відставку із посади судді і який здійснював повноваження судді протягом певного строку, право на отримання виплат, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді.

Згідно ч. 5 ст. 129 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI від 07.07.2010 року (в редакції від 12.02.2015 року) суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи більше 3 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.

З огляду на викладене, та з урахуванням того, що стаж роботи позивача на посаді судді та на попередніх посадах слідчого станом на 28.03.2015 року становив більше 10 років, то у відповідності з ч. 5 ст. 129 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI від 07.07.2010 року (в редакції від 12.02.2015 року) належна йому щомісячна доплата за вислугу років становить 30 відсотків посадового окладу.

Таким чином, відповідач не мав права переглядати позивачу стаж роботи на посаді судді, нарахований відповідно до діючого законодавства на момент набрання чинності Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» № 192-VIII від 12.02.2015 року, який набрав чинності 28.03.2015 року, та зменшувати розмір щомісячної надбавки за вислугу років.

Вказане підтверджується також тим, що відповідачем самостійно, наказом № 55-к від 21.04.2015 року, скасований спірний наказ № 40-к від 27.03.2012 року.

Посилання відповідача, в підтвердження своїх заперечень на адміністративний позов, на довідку Кіровоградського окружного адміністративного суду № 114447/ 15 від 14.05.2015 року, в якій зазначено, що судді ОСОБА_1 у період з 01.01.2015 року по 14.05.2015 року розрахунок стажу судді не проводився та не змінювався, суд розцінює критично, оскільки зазначене спростовується матеріалами адміністративної справи.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими в частині визнання наказу протиправним № 40-К від 27.03.2015 року в період його дії, а саме: з 27.03.2015 року по 21.04.2015 року.

Водночас, як вбачається із матеріалів даної адміністративної справи, спірний наказ скасований наказом відповідача № 55-к від 21.04.2015 року. Чинним законодавством України не передбачена можливість скасування рішення суб'єкта владних повноважень в судовому порядку в той час, як таке рішення суб'єкта владних повноважень вже скасоване суб'єктом, який його видав, що також підтверджується положеннями постанови пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» № 7 від 20.05.2013 року.

В зв'язку з чим, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині скасування спірного наказу № 40-К від 27.03.2015 року не підлягають до задоволення.

Керуючись статтями 160, 162, 163, 167, 185-187, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним наказ голови Кіровоградського окружного адміністративного суду № 40-К від 27 березня 2015 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд в порядку, передбаченому статтями 185 - 187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.А. Рідзель

Повний текст рішення складено у повному обсязі 02.06.2015