Справа № 404/4590/14-а
Суддя: Іванова Н. Ю.
Дата ухвалення: 2015-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 404/4590/14-а
Номер провадження 2-а/404/7/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2015 року Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі:

Головуючого судді - Іванової Н.Ю.

при секретарі - Гуйван О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України, Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді про визнання дій протиправними та зобов»язання вчинення певних дій, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Пенсійного фонду України, Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді, по якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить: стягнути на користь позивача з Пенсійного фонду України 282, 60 грн.; стягнути з Пенсійного фонду України 719, 37 грн., яка є компенсацією за завдану моральну шкоду за період з 1 листопада 2013 року по 30 листопада 2013 року; стягнути з відповідача 303 грн.; стягнути з Пенсійного фонду України 743, 34 грн., яка є компенсацією за завдану Управлінням Пенсійного фонду України в м. Кіровограді моральну шкоду за період з 1 грудня 2013 року по 31 грудня 2013 року; стягнути з Пенсійного фонду України 743, 34 грн., яка є компенсацією за завдану Пенсійним фондом України моральну шкоду за період з 1 грудня 2013 року по 31 грудня 2013 року; стягнути з відповідача 303 грн.; стягнути з Пенсійного фонду України 743, 34 копійок, яка є компенсацією за завдану моральну шкоду за період з 1 грудня 2013 року по 31 грудня 2013 року; стягнути з Пенсійного фонду України 743, 34 копійок, яка є компенсацією за завдану Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді моральну шкоду за період з 1 грудня 2013 року по 31 грудня 2013 року; стягнути з Пенсійного фонду України 303 грн.; стягнути з Пенсійного фонду України 743,34 грн., яка є компенсацією за завдану Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді моральну шкоду за період з 1 січня 2014 року по 31 січня 2014 року та 743,34 грн. моральної шкоди завданої Пенсійним фондом України; стягнути з відповідача 303 грн.; стягнути з Пенсійного фонду України 838,84 грн., яка є компенсацією за завдану Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді моральну шкоду за період з 01 лютого 2014 року по 28 лютого 2014 року та 838,84 грн. моральної шкоди завданої Пенсійним фондом України; стягнути з відповідача 303 грн.; стягнути з Пенсійного фонду України 1018,77 грн., яка є компенсацією за завдану Управлінням Пенсійного фонду України в м. Кіровограді моральну шкоду за період з 01 березня 2014 року по 31 березня 2014 року та 1018,77 грн. моральної шкоди завданої Пенсійним фондом України; стягнути з відповідача 303 грн.; стягнути з Пенсійного фонду України 1026,14 грн., яка є компенсацією за завдану Управлінням Пенсійного фонду України в м. Кіровограді моральну шкоду за період з 01 квітня 2014 року по 30 квітня 2014 року та 1026,14 грн. моральної шкоди завданої Пенсійним фондом України; стягнути з відповідача 303 грн.; стягнути з Пенсійного фонду України 1095,07 грн., яка є компенсацією за завдану Управлінням Пенсійного фонду України в м. Кіровограді моральну шкоду за період з 01 травня 2014 року по 31 травня 2014 року та 1095,07 грн. моральної шкоди завданої Пенсійним фондом України; стягнути з Пенсійного фонду України на користь позивача належну суму 343 гривень 48 копійок, яка є процентами за користування вищевказаними чужими коштами за період з 1 листопада 2013 року по 31 травня 2014 року; стягнути з відповідачів належну суму заборгованості згідно встановленим індексам інфляції за період з 1 листопада 2013 року по 31 травня 2014 року; стягнути з відповідача 10 000 грн. витрат на правову допомогу та витрати по сплаті судового збору.

В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просили задовольнити.

Представник відповідачів в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, надала до суду письмові заперечення, в яких зазначила, що вважає адміністративний позов необґрунтованим і просить відмовити в його задоволенні.

В обґрунтування заперечень зазначено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні з 01.07.2002 року і отримує пенсію за віком на загальних умовах відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». На протязі 2010 р. - 2011 р. гр. ОСОБА_1 за рішеннями суду розраховано та виплачено суми різниці надбавки « Діти війни» зокрема: в жовтні 2010 року - 2901, 53 грн., в червні 2011 року згідно постанови 1020,77 грн. Сума 1 692,72 грн. розрахована згідно рішення суду № 2а-11123/11 за період з 01.10.2010 року по 22.07.2011 року буде виплачена в порядку встановленому на законодавчому рівні.

06 липня 2011 року Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову №745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету», яка набрала чинності з 23 липня 2011 року. Відповідно до п.6 даної постанови встановлено, що дітям війни до пенсії встановлено підвищення у розмірі 49,80 грн., дані суми фінансується за рахунок коштів державного бюджету як це і передбачено постановою № 745.

В грудні 2011 року Постановою Кабінету Міністрів України № 1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення» п.4 встановлено, що дітям війни доплата до пенсії провадиться у розмірі 7 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність, з 25.03.2014 року встановлена сума надбавки «дітям війни» 66,43 грн.

Суд, заслухавши пояснення представників позивача, представника відповідачів, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є пенсіонером, отримує пенсію за віком та має статус дитини війни відповідно до статті 1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Згідно копії довідки УПФУ в м. Кіровограді від 19 травня 2014 року, ОСОБА_1 отримує пенсію у розмірі 1175,66 грн. /а.с. 24/.

Як вбачається з відповіді УПФУ в м. Кіровограді №9780/08.22 від 04.12.2015 року, станом на 01.12.2014 року позивачу розрахована сума різниці надбавки «Діти війни» за період з 01.10.2010 року по 22.07.2011 року - 1692,72 грн., яка буде виплачена в порядку встановленому на законодавчому рівні, дана сума розрахована згідно рішення суду № 2а-11123/11. В жовтні 2010 року згідно постанови Кіровського районного суду № 2а-2267/10 від 18.06.2010 року гр. ОСОБА_1 виплачено суму 2 901,53 грн. В червні 2011 року згідно постанови № 2а-12123/10 від 06.12.2010 року гр. ОСОБА_1 виплачено суму 1 020,77 грн. /а.с. 102/.

Статтею 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» № 2195-IV встановлено, що дитина війни - це особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років.

Рішеннями Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року №6-рп/2007, від 22.05.2008 року № 10/рп/2008 було визнано неконституційними зміни до Закону № 2195-IV, внесеними Законом України «Про Державний бюджет на 2007 рік», Законом України «Про Державний бюджет на 2008 рік», чим було відновлено дію ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» № 2195-IV у попередній редакції.

Статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» встановлено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30% мінімальної пенсії за віком.

Мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у розмірі прожиткового мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність і суд приходить до висновку, що він застосовується не тільки для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, з огляду на те, що чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною 1 цієї статті мінімального розміру пенсії за віком.

Частиною першої статті 2 Закону України «Про прожитковий мінімум» від 15 липня 1999 року № 966-ХІV встановлено, що прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком і згідно статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" №719-7 встановлений в сумі 949 гривень.

Статтею 7 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" передбачено, що фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Закон України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» ( в редакції від 16.01.2014 року) з 01.01.2014 року не містив норм, які б обмежували застосування ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Однак, пунктом 6-7 Закону України від 31 липня 2014 року № 1622-VІІ "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" установлено, що норми і положення статей 5 та 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік. Зазначені норми набрали чинності з дня, наступного за днем його опублікування, а саме: з 3 серпня 2014 року, оскільки оприлюднені в газеті "Голос України" за 2 серпня 2014 року.

У зв'язку з прийняттям зазначеного нормативно-правового акту терміни застосування положень статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" до 2 серпня 2014 року здійснюються у порядку та розмірах, встановлених наведеним законом, а з 3 серпня 2014 року у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2014 рік.

Рішень Конституційного Суду України щодо неконституційності Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 31.07.2014 року не приймалося.

Пунктом 9 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» від 28 грудня 2014 року, також встановлено, що норми і положення статей 5 та 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2014 року №1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення» (зі змінами та доповненнями) дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і Про жертви нацистських переслідувань") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення, встановлене статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", провадиться у розмірі 66,43 гривні.

У частині 2 статті 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 3 статті 2 КАС у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Проте, з огляду на положення статей 21, 105, 162 КАС адміністративний позов може містити вимоги щодо визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності відповідача, зобов'язання його вчинити певні дії, відшкодувати шкоду, заподіяну незаконними рішенням, дією або бездіяльністю. Встановивши, що відповідачі порушили норми права, які регулюють спірні правовідносини, адміністративний суд повинен був визнати такі дії незаконними і зобов'язати відповідачів провести нарахування та виплату належних сум відповідно до закону, а не ухвалювати рішення про стягнення конкретних сум.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що відповідача слід зобов'язати здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, за період з 01.11.2013 р. по 31.05.2014 р. та з урахуванням виплачених в зазначений період коштів.

Виходячи з вищевикладеного, позовні вимоги про стягнення 343 грн. 48 коп., які є процентами за користування вищевказаними чужими коштами за період з 1 листопада 2013 року по 31 травня 2014 року та належну суму заборгованості згідно встановленим індексам інфляції за період з 1 листопада 2013 року по 31 травня 2014 року також не підлягають задоволенню, так як відсутні жодні правові підстави.

За ст. 16 КАС України порядок й умови надання правової допомоги, права й обов'язки адвокатів та інших фахівців у галузі права, які беруть участь в адміністративному процесі і надають правову допомогу, визначаються цим Кодексом та іншими законами.

Згідно до ст. 90 КАС України граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

На підставі ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», який визначає граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу під час розгляду судами цивільних та адміністративних справ, розмір компенсації витрат на правову допомогу в адміністративних справах, в яких така компенсація виплачується стороні суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40% встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Позивач просить стягнути на свою користь 10 000 грн. витрат на правову допомогу, проте матеріали справи не містять жодних доказів сплати позивачем коштів представнику, не містять розрахунку про кількість годин, які були затрачені для надання правової допомоги у цій справі, тому у стягненні витрат на правову допомогу суд вважає вірним відмовити.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Позивач не довів чим саме підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, у чому саме полягає вина заподіювача та інші обставини, що мають значення для вирішення спору в цій частині.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині стягнення моральної шкоди.

На підставі викладеного, керуючись ст.22 ч.2, ст.152 Конституції України, ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», який набрав чинності з 03 серпня 2014 року, ст.ст.9,11, 69-71,72,86, 160, 162 КАС України, суд -

П О С ТА Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України, Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді про визнання дій протиправними та зобов»язання вчинення певних дій - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління пенсійного фонду України в м. Кіровограді щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 01.11.2013 р. по 31.05.2014 р.

Зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України в м. Кіровограді здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з урахуванням положень ч. І ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, за період з 01.11.2013 р. по 31.05.2014 р. та з урахуванням виплачених в зазначений період коштів.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі в сумі 182 грн. 70 коп. шляхом їх безспірного списання органами Державної казначейської служби України з відповідних рахунків.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду через Кіровський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда Н. Ю. Іванова