Справа № 22-а-20337/11
Суддя: Соколан Н. О.
Дата ухвалення: 2011-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Категорія 10.3 ( 3 ) ОСОБА_1
Доповідач Соколан Н. О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

31 травня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Соколан Н.О.

суддів: Михайлів Л.В., Зубакової В. П.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Кривому Розі адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління пенсійного Фонду України в Саксаганському районі м. Кривого Рогу на постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 07 травня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Саксаганському районі м. Кривого Рогу про визнання бездіяльності протиправною, покладення зобовязання, стягнення грошових сум,-

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2009 року ОСОБА_2 звернувся із позовом до Управління пенсійного Фонду України в Саксаганському районі м. Кривого Рогу (надалі УПФУ в Саксаганському районі) про визнання дій протиправними дій та перерахунок призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що з 1965 по 2001 рік працював суддею і звязку із виходом у відставку йому було призначено щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 90% заробітної плати працюючого судді.

Згідно Закону України «Про статус суддів» повинен отримувати довічне грошове утримання у розмірі 80% від заробітної плати діючого судді, проте відповідач здійснює виплату у значно меншому розмірі.

При зверненні до відповідача із заявою про перерахунок щомісячного грошового утримання, останній своєю заявою від 28.08.2009р. відмовив йому.

Посилаючись на ці обставини, уточнивши свої вимоги, просив суд визнати протиправними дії УПФУ в Саксаганському районі щодо перерахунку довічного грошового утримання в 2007-2009 році; стягнути з відповідача на його користь недоотримане грошове утримання за 2007-2009 роки в загальній сумі 54507,91 грн. та допустити рішення до негайного виконання в межах платежів за один місяць.

Постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 07 травня 2010 року позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Саксаганському районі м. Кривого Рогу про визнання бездіяльності протиправною, покладення зобовязання, стягнення грошових сум задоволено повністю.

Визнано протиправною бездіяльність УПФУ в Саксаганському районі в частині нездійснення відповідно до вимог п.4 ст. 43 Закону України «Про статус суддів» ОСОБА_2 в 2007-2009 роках перерахунку призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Стягнуто з УПФУ в Саксаганському районі на користь ОСОБА_2 недоплачені за січень 2007 року грудень 2009 року суми щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 48892 грн. 91 коп.

Допущено до негайного виконання рішення суду в частині стягнення з УПФУ в Саксаганському районі недоплаченого щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в межах платежів за один місяць.

Стягнуто на користь держави з відповідача державне мито у сумі 354 грн. 40 коп.

В інших вимогах відмовлено.

В апеляційній скарзі УПФУ в Саксаганському районі також просить постанову суду скасувати та ухвалити нову постанову про відмову позивачу у позові. Відповідач вважає, що судом порушено норми матеріального і процесуального права. Зокрема, ні ЗУ «Про статус суддів», ні Рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007р. №6-рп/2007 та №10-рп від 22.05.2008р. не містять поняття перерахунку щомісячного довічного утримання судді у відставці; суд не звернув уваги, що на органи Пенсійного фонду покладено обовязок щодо призначення та виплати щомісячного грошового утримання судді у відставці, а не перерахунок зазначеного утримання; безпідставно стягнуто судовий збір.

Перевіривши за наявними у справі матеріалами законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3, з 28 грудня 2001 року, як суддя у відставці зі стажем роботи у судових органах 33 роки, перебуває на обліку в УПФУ Саксаганського району м. Кривого Рогу та отримує довічне грошове утримання на підставі Закону України «Про статус суддів».

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. п, 1, 2 ч. З ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах, повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою повноваження надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про статус суддів» професійні судді є носіями судової влади в Україні, які здійснюють правосуддя незалежно від законодавчої та виконавчої влади. Частина 3 статті З цього Закону визначає, що держава гарантує фінансове та матеріально-технічне забезпечення суддів та судів.

Частиною 2 статті 43 вищезазначеного Закону передбачено, що за суддею, який перебуває у відставці, зберігається звання судді і такі ж гарантії недоторканості та соціального захисту, як і до виходу у відставку.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про судоустрій України» суди здійснюють правосуддя самостійно. Судді при здійсненні правосуддя незалежні від будь-якого впливу, нікому не підзвітні та підкорюються лише закону. Гарантії самостійності судів і незалежності суддів визначаються Конституцією України, цим та іншими законами. Частина 7 даної статті визначає, що гарантії самостійності судів і незалежності суддів забезпечується, зокрема, належним матеріальним та соціальним забезпеченням суддів. Згідно з частиною 8 статті 14 вищезазначеного закону при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу передбачених законом гарантій самостійності суддів, незалежності та правової захищеності суддів.

Однією з таких гарантій забезпечення незалежності суддів, закріплених у частині першій статті 126 Конституції України, є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту, а саме: заробітної плати, пенсії, щомісячного довічного грошового утримання тощо, надання їм у майбутньому статусу судді у відставці, право якого на пенсійне та щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання судді у встановленому розмірі спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня. Умови і порядок виплати цього утримання встановлюються законом України «Про статус суддів». Відповідно до цього Закону довічне грошове утримання - це спрямована на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня особлива форма соціального забезпечення суддів, яка виражається у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що забезпечує їх належне матеріальне утримання. Особливість щомісячного довічного грошового утримання полягає в тому, що його правове регулювання і джерела фінансування визначаються Конституцією України, Законом України «Про статус суддів», Постановою Верховної Ради України «Про порядок введення в дію Закону України «Про статус судців» від 15.12.1992 року N 2863-ХІІ.

Абзацом 3 пункту вищезазначеної Постанови Верховної Ради України (в редакції до 01 січня 2008 року) було встановлено, що в разі зміни заробітної плати суддів розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці обчислюється, виходячи з нового розміру заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді.

Відповідно до п.63 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» абзац 3 п.1 зазначеної Постанови Верховної Ради України був виключений.

У той же час, Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» відповідні зміни в частині обчислення розміру довічного грошового утримання суддям у відставці безпосередньо до Закону України «Про статус суддів», Закону України «Про судоустрій України» не вносилися.

Рішенням Конституційного Суду України про офіційне тлумачення положень частин І, 2 ст.126 Конституції України та ч.2 ст.13 Закону України «Про статус суддів» від 01.12.2004 року №19-рп/2004 зазначено, що положенням ч.І ст.126 Конституції України про незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України у взаємозв'язку з іншими положеннями розділу VII Основного закону України, і це треба розуміти, зокрема, як недопущення зниження рівня гарантій незалежності і недоторканості в разі прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів.

Рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України та 50 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень абзаців 3, 4 п. 13 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та офіційного тлумачення положень ч. 3 ст. 1 закону України «Про статус суддів» від 11.10.2005 року № 8-рп/2005 визначено, що за змістом ст. 126 Конституції України положення частини 3 ст. 11 Закону України «Про статус суддів» у взаємозв'язку з ч.8 ст.14 Закону України «Про судоустрій України» треба розуміти як таке, що гарантує досягнутий рівень незалежності суддів і забороняє при прийнятті нових законів та інших нормативних актів, внесенні змін до них скасовувати чи звужувати існуючі гарантії незалежності суддів, у тому числі заходи їх правового захисту та матеріального і соціального забезпечення. При цьому однією з гарантій забезпечення незалежності суддів, закріплених у частині 1 ст.126 Конституції України, є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту (заробітна плата, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо), надання їм в майбутньому статусу суддів у відставці, право якого на пенсійне та щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів.

У рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень ст.36, п. 20,33,49,50 ст.71, ст.97, 98, 104, 105 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» № 4-рп/2007 зазначено, що визначаючи обмеження розміру пенсії, довічного грошового утримання усім категоріям суддів України, Верховна Рада України діяла всупереч закріпленому ч. З ст.22 Конституції України положенню щодо недопустимості при прийнятті нових законів звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Встановлення законом граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання чи пенсії обмежило їх обсяг, який визначається Законом України «Про статус суддів». Залишивши незмінним зміст права на пенсію та щомісячне довічне грошове утримання суддів, закон звузив обсяг цього права, встановивши граничну межу для таких виплат суддям, і водночас знизив досягнутий рівень гарантій незалежності працюючих суддів.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 визнані неконституційними, серед іншого, положення п. 63 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яким виключений абзац 3 п.1 Постанови Верховної Ради України «Про порядок введення в дію Закону України «Про статус суддів». У рішенні Конституційного Суду України, зокрема, зазначено, що виключення Законом абзацу 3 п.1 зазначеної Постанови Верховної Ради України і встановлення, що розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці переглядається в разі зміни заробітної плати працюючого судді, виходячи з його нового розміру, означає скасування на 2008 рік існуючого порядку призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям і звужує зміст і обсяг права судді, яке він мав, та обмежує його конституційні гарантії незалежності. Тому в цій частині положення п. 63 розділу II Закону не узгоджується зі ст. 22, ч. І ст.126 Конституції України.

Згідно з п.4 ст.43 Закону України «Про статус суддів» суддя у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді.

Відповідно до ст.44 Закону України «Про статус суддів» заробітна плата судді складається з посадового окладу, премій, доплат за кваліфікаційні класи, надбавок за вислугу років та інших надбавок.

Таким чином, розмір довічного грошового утримання судді у відставці безпосередньо пов'язаний із розміром заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді.

Наведене свідчить про те, що у разі зміни заробітної плати суддів, розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці обчислюється виходячи з нового розміру заробітної плати судді.

Отже, суд першої інстанції цілком правомірно дійшов висновку, що вимоги ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Саксаганському районі м. Кривого Рогу про визнання протиправними дій та перерахунок призначеного щомісячного довічного грошового утримання за період з січня 2008р. по грудень 2009 р - є обґрунтованими, підтверджені доказами, наявними в матеріалах справи, і відповідно в цій частині дійсно підлягали задоволенню.

За вищезазначених обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно того, що відповідач, відмовляючи позивачу у нарахуванні та виплаті довічного грошового утримання судді у відставці згідно приписів ч.4 ст. 43 Закону України «Про статус суддів» - діяв всупереч Конституції та законів України.

Доводи позивача в апеляційній скарзі на те, що суд безпідставно відмовив йому у перерахунку довічного грошового утримання за 2007 рік у звязку із пропуском ним річного строку для звернення до суду є безпідставними, спростовуються висновками суду та матеріалами справи.

Разом з тим, визначаючи конкретний розмір недоплаченої щомісячної соціальної допомоги й зобовязуючи відповідача виплатити його на користь позивача, суд першої інстанції допустив порушення правил застосування норм матеріального права, не врахувавши що у відповідності до ст.ст. 21, 105, 162 КАС України, адміністративний позов може містити вимоги щодо визнання протиправними рішення, дії чи бездіяльності відповідача, зобов'язання його вчинити певні дії, відшкодувати шкоду, заподіяну незаконними рішенням, дією або бездіяльністю.

Нарахування позивачу щомісячного грошового утримання є компетенцією управління Пенсійного фонду України і суд не може виконувати функції цього органу в частині нарахування конкретної суми такого підвищення.

З викладеного вбачається, що поза увагою суду першої інстанції залишилось те, що адміністративний суд повинен визнавати дії субєктів владних повноважень протиправними і зобов'язувати відповідача провести нарахування та виплату належних сум відповідно до закону, а не ухвалювати рішення про стягнення конкретних сум.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про необхідність виключення з резолютивної частини конкретної суми щомісячного грошового утримання, яке підлягає стягнення з відповідача на користь позивача.

Крім того, приймаючи постанову, суд першої інстанції помилково не визначив початкову та кінцеву дату визнання протиправною дій відповідача та його зобовязання виплати суму щомісячного грошового утримання судді у відставці, що суперечить нормам КАС України, які передбачають можливість оскарження лише вчинених протиправних дій чи допущеної бездіяльності.

За таких обставин, колегія суддів, вважає необхідним змінити постанову суду, вказавши початкову та кінцеву дати визнання протиправною дій відповідача та його зобовязання виплати суму щомісячного грошового утримання судді у відставці, а саме: з 01 січня 2007 року о 31 грудня 2009 року.

Не погоджується колегія суддів і з висновком суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь держави судового збору у сумі 354 грн. 40 коп., оскільки відповідно до п. 34 ст. 4 Декрету КМУ «Про державне мито», Пенсійний фонд України, його підприємства, установи й організації від сплати державного мита звільняються. За таких обставин постанова суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню з віднесенням судових витрат за рахунок держави.

В іншій частині постанова суду відповідає вимогам процесуального та матеріального закону, й підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, п.1 ч.1 ст. 201, 205, 207 КАС України, колегія суддів,-

П О СТ А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління пенсійного Фонду України в Саксаганському районі м. Кривого Рогу задовольнити частково.

Постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 07 травня 2010 року змінити, виключивши з її резолютивної частини розмір суми недоплаченого щомісячного утримання та зазначивши початковий та кінцевий періоди визнання дій відповідача неправомірними та зобовязання вчинити певні дії. Абзац другий та третій резолютивної частини постанови викласти в такій редакції: «Визнати протиправною бездіяльність Управління пенсійного Фонду України в Саксаганському районі м. Кривого Рогу в частині нездійснення відповідно до вимог ч. 4 ст. 43 Закону України «Про статус суддів» ОСОБА_2 за період щ 01 січня 2007 року по 31 грудня 2009 року перерахунку призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Зобовязати Управління пенсійного Фонду України в Саксаганському районі м. Кривого Рогу нарахувати та сплатити на користь ОСОБА_2 недоплачені за період з 01 січня 2007 року по 31 грудня 2009 року суми щомісячного грошового утримання судді у відставці».

Постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 07 травня 2010 року в частині стягнення на користь держави з Управління пенсійного Фонду України в Саксаганському районі м. Кривого Рогу державного мита у сумі 354 грн. 40 коп. скасувати, віднести судові витрати по справі за рахунок держави.

В іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: