Справа № 441/1987/14-а,2-а/441/48/2014
Суддя: Дякович Віктор Петрович
Дата ухвалення: 2015-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2015 року Справа № 876/936/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Дяковича В.П.,

суддів: Іщук Л.П., Онишкевича Т.В.,

за участі секретаря судового засідання Сердюк О.Ю.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Стасюк Н.Я.,

третьої особи ОСОБА_3,

представника третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Городоцького районного суду Львівської області від 25 грудня 2014 року по справі № 441/1987/14-а, 2-а/441/48/2014 за позовом ОСОБА_1 до Комарнівської міської ради Городоцького району Львівської області, третя особа ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, яким просила визнати незаконним та скасувати рішення Комарнівської міської ради Городоцького району Львівської області №303 від 17 серпня 2012 року «Про затвердження уточненої площі земельних ділянок гр.. ОСОБА_3.».

Постановою Городоцького районного суду Львівської області від 25 грудня 2014 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

ОСОБА_1 постанову суду першої інстанції оскаржила, подала апеляційну скаргу, зазначивши, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить постанову суду скасувати та прийняти нову, якою позов задоволити.

В обгрунтування апеляційної cкарги вказує на те, що оскаржуваним рішенням міської ради порушено її законні права та інтереси, оскільки внаслідок прийняття даного рішення зменшився розмір її земельної ділянки, якою вона користується, що є порушенням її прав як землекористувача.

В судовому засіданні позивача надала пояснення та підтримала доводи апеляційної скарги, а представник відповідача, третя особа та представник третьої особи заперечили проти них.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задоволити частково, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17 серпня 2012 року Комарнівською міською радою Городоцького району Львівської області на засіданні 22-ої сесії шостого скликання прийнято рішення №303, яким затверджено технічну документацію із землеустрою щодо переоформлення Державного акту на право приватної власності на земельні ділянки гр. ОСОБА_3 для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства в м. Комарно Городоцького району Львівської області, а також затверджено уточнену площу земельних ділянок ОСОБА_3 пл. 0,6010 га з яких: 0,1000 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на АДРЕСА_1, а 0,1911 га, 0,2035 га та 0,1064 га для ведення особистого селянського господарства по вул. Лип'я в м. Комарно Городоцького району Львівської області (а.с.6).

Суд першої інстанції вирішуючи спір по суті, прийшов до висновку, що він повинен розглядатися в порядку адміністративного судочинства. Однак, колегія суддів не погоджується з цим виходячи з наступного.

За змістом статті 6 КАС кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Водночас суб'єктивна оцінка порушення права не є абсолютною. В деяких випадках сам законодавець визначає коло осіб, права яких можуть бути порушені внаслідок бездіяльності, вчинення суб'єктом владних повноважень певних дій чи прийняття актів, правомірно обмежуючи право інших осіб на звернення до суду за захистом порушених прав, свобод або інтересів.

Так, відповідно до частини другої статті 171 КАС право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб'єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт. Тобто оскаржити такий акт інші особи не можуть.

Зі змісту регулювання, яке міститься у КАС, також убачається, що і право оскаржити індивідуальний акт має особа, якої він стосується.

Позивач оспорює рішення, яке є правовими актами індивідуальної дії. Такі правові акти породжують права й обов'язки тільки тих суб'єктів (чи визначеного цим актом певного кола суб'єктів), яким його адресовано.

Право на захист - це самостійне суб'єктивне право, яке з'являється у володільця регулятивного права лише в момент порушення чи оспорення останнього.

Таким чином, відсутність у будь-кого (крім власників вказаних земельних ділянок), в тому числі і позивача, прав чи обов'язків у зв'язку із оскаржуваним рішенням не породжує для останнього і права на захист, тобто права на звернення із цим адміністративним позовом.

Посилання позивача на порушення його прав є безпідставними, оскільки зазначене рішення не стосуються його безпосередньо.

Крім того, відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Колегія суддів зауважує, що згідно п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Земельні відносини, суб'єктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а об'єктами - землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї), регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій прав на землю (стаття 1 ЦК, статті 2, 5 Земельного кодексу України; далі - ЗК). Захист судом прав на землю у цих відносинах здійснюється способами, визначеними статтями 16, 21, 393 ЦК, статтею 152 ЗК, у тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування.

Відповідно до цього спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них суб'єкта владних повноважень, згідно зі статтею 15 ЦПК розглядаються в порядку цивільного судочинства. Це стосується, наприклад, позовів про визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування щодо видання дозволу на виготовлення (розроблення) проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, вирішення інших питань, що відповідно до закону необхідні для набуття і реалізації права на землю, про надання чи передачу земельної ділянки у власність або користування чи не вирішення цих питань, припинення права власності чи користування землею (статті 116, 118, 123, 128, 131, 144, 146, 147, 149, 151 ЗК та інші), крім спорів, передбачених частиною першою статті 16 Закону України від 17 листопада 2009 року N 1559-VI "Про відчуження земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності", про цивільну відповідальність за порушення земельного законодавства (статті 210, 211 ЗК), про повернення самовільно зайнятих земельних ділянок (стаття 212 ЗК).

Вище зазначені положення процесуального закону судом першої інстанції залишені поза увагою. Позивач в позовній заяві просить визнати незаконним та скасувати рішення Комарнівської міської ради Городоцького району Львівської області №303 від 17 серпня 2012 року «Про затвердження уточненої площі земельних ділянок гр.. ОСОБА_3.», на підставі якого на спірну земельну ділянку видано державний акт на право приватної власності на землю і їх зареєстровано. За таких обставин, у суду першої інстанції не було правових підстав розглядати даний спір в порядку адміністративного судочинства, а такий слід розглядати за правилами цивільного судочинства.

Таким чином, у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації), подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне. Дана позиція висловлена в постановах Верховного суду України, від 11 листопада 2014 року (справа №21-493а14), від 24 лютого 2015 року (справа №21-34а15), а відповідно до ч. 1 ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 та ч. 2 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного, а не адміністративного судочинства.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку про скасування постанови суду та закриття провадження у справі у зв'язку з неналежністю розгляду справи в порядку адміністративного судочинства на підставі п.1 ч. 1 ст. 157 КАС України, оскільки дана справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. ст. 160, 193, 195, 196, п. 4 ч. 1 ст. 198, 206, 254 КАС України, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Городоцького районного суду Львівської області від 25 грудня 2014 року по справі № 441/1987/14-а, 2-а/441/48/2014 - скасувати і провадження у справі закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя В.П. Дякович

Судді Л.П. Іщук

Т.В. Онишкевич