Справа № 461/7771/13-а
Суддя: Мисько Х. М.
Дата ухвалення: 2013-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Галицький районний суд м.Львова
Справа № 461/7771/13-а
Провадження № 2а/461/1916/13
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.08.2013

Галицький районний суд м. Львова

у складі: головуючої - судді Мисько Х.М.

при секретарі Волоско Х.О.

за участю: представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Львівської митниці Міндоходів про скасування постанови у справі про порушення митних правил, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до Львівської митниці Міндоходів про скасування постанови у справі про порушення митних правил № 1352/20900/13 від 14.06.2013 року. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що оскаржуваною постановою його визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8 500 грн. Вказану постанову вважає необґрунтованою та такою, що не відповідає нормам МК України, оскільки стверджує, що здійснював перевезення транспортного засобу не в режимі транзит, а для конкретних цілей - для виконання ним договірних зобов'язань, які виникли на підставі агентського договору від 08.11.2012 року, укладеного між ним та польською фірмою "АВТО-ХАНДЕЛЬ АНДЖЕЙ САС", що відповідає умовам митного режиму тимчасового ввезення. Крім того, позивач зазначає, що він фізично не міг представити автомобіль марки "Mersedes-Benz E 25 D", 1999 р.в., кузов № НОМЕР_1 д.р.н. НОМЕР_2 у встановлений день митному органу, оскільки такий транспортний засіб знаходився на автосервісі в неробочому стані у зв'язку з несправностями коробки передач та двигуна. Тому просить скасувати постанову у справі про порушення митних правил № 1352/20900/13 від 14.06.2013 року та, відповідно, закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 заявлені позовні вимоги підтримала, надала пояснення, аналогічні до викладених у позові, та просила такий задоволити.

Представник відповідача Львівської митниці Міндоходів у судовому засіданні позов заперечила з підстав, викладених у письмових запереченнях. Просить у задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, з'ясувавши усі фактичні обставини справи, перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою заступника начальника Львівської митниці Міндоходів - начальника служби боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил Львівської митниці - Прокоповича Г.В. від 14.06.2013 року в справі про порушення митних правил № 1352/20900/13 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України, та накладено на нього стягнення у виді штрафу розміром п'ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на суму 8 500 грн. Постанова винесена на підставі протоколу про порушення митних правил від 23.05.2013 року, складеного головним інспектором ОВ СБК та ПМП Львівської митниці Лозинцем О.С.

Оскаржуваною постановою встановлено, зокрема, що ОСОБА_3 перевищив встановлений ст. 95 МК України транзитний строк доставки автомобіля марки "Mersedes-Benz E 25 D", 1999 р.в., кузов № НОМЕР_1 д.р.н. НОМЕР_2, який перебував під митним контролем, більше ніж на десять днів.

Відтак, об'єктивною стороною порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України є, зокрема, перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб.

У судовому засіданні встановлено, що 01.02.2013 року ОСОБА_3 здійснив переміщення автомобіля марки "Mersedes-Benz E 25 D", 1999 р.в., кузов № НОМЕР_1 д.р.н. НОМЕР_2, який зареєстрований у Республіці Польща, на митну територію України через митний пост "Краковець" Львівської митниці, не подавши до митного контролю та митного оформлення письмової митної декларації./

Як на одну із підстав заявлених позовних вимог позивач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_1 посилаються на те, що транспортний засіб ввозився в режимі тимчасового ввезення для комерційного використання відповідно до агентського договору від 08.11.2012 року, укладеного між ним та польською фірмою "АВТО-ХАНДЕЛЬ АНДЖЕЙ САС", як це передбачено ст. 108 МК України, умовами Конвенції про тимчасове ввезення від 26.06.1990 року та додатком до неї, про що ОСОБА_3 було вказано в поясненні від 23.05.2013 року при складанні протоколу.

Однак, вказане посилання не заслуговує на увагу у зв'язку з наступним.

Згідно п. 60 ч. 1 ст. 4 МК України, транспортні засоби особистого користування - наземні транспортні засоби товарних позицій 8702, 8703, 8704 ( загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД та причепи до них товарної позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД, плавучі засоби та повітряні судна, що зареєстровані на території відповідної країни, перебувають у власності або тимчасовому користуванні відповідного громадянина та ввозяться або вивозяться цим громадянином у кількості не більше однієї одиниці на кожну товарну позицію виключно для особистого користування, а не для промислового або комерційного транспортування товарів чи пасажирів за плату або безоплатно.

Відповідно до ст. 1 Додатка С Конвенції про тимчасове ввезення, "Комерційне використання" означає платне перевезення осіб або промислове, чи комерційне платне або безоплатне перевезення вантажів.

Крім того, агентський договір від 08.11.2012 року та підтвердження службового виїзду, про які зазначають позивач та його представник, не є документами, які підтверджують комерційну мету ввезення транспортного засобу, оскільки відповідно до договору позивач здійснює діяльність щодо укладення від імені та на користь замовника комерційних договорів виключно з клієнтами, які проживають або мають юридичну адресу на території України, Росії, Білорусії, Молдови, і жоден з цих документів не є документом, що підтверджує факт переміщення товарів та /або пасажирів через митний кордон України зазначеним транспортним засобом, як це передбачено положеннями МК України, Конвенцією про тимчасове ввезення.

Згідно з Додатком А до Конвенції про тимчасове ввезення від 26.06.1990 року (м.Стамбул) - "Додаток щодо документів на тимчасове ввезення (книжки АТА, книжки CDP)", при тимчасовому ввезенні транспортного засобу комерційного призначення, особа, яка його ввозить, зобов'язана подавати митному органу документ на тимчасове ввезення, що використовується для тимчасового ввезення транспортних засобів.

У відповідності до п. 1 ч.1 ст. 110 МК України, забезпечення дотримання вимог митного режиму тимчасового ввезення здійснюється шляхом застосування міжнародного митного документа (книжки А.Т.А. або книжки CPD), що мiстить чинну мiжнародну гарантiю сплати митних платежів, встановлених законом на імпорт товарів.

Частиною 1 ст. 381 МК України встановлено, що громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок митного органу, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом.

Главою 55 Розділу ХІІ МК України передбачено, що переміщення громадянином-резидентом транспортного засобу, постійно зареєстрованого у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, у будь-який інший митний режим ніж транзит супроводжується обов'язковим письмовим декларуванням цього транспортного засобу, виконанням інших митних формальностей, передбачених МК України (письмового зобов'язання про зворотне вивезення, застосування заходів гарантування тощо).

Таким чином, факт переміщення товарів та/або пасажирів через митний кордон підтверджується конкретними документами, передбаченими нормами міжнародного та національного законодавства.

Окрім того, позивачем не надано жодних документів, які б підтверджували комерційне використання автомобіля марки Volkswagen Passat, а саме: платне перевезення осіб або промислове, чи комерційне платне або безоплатне перевезення вантажів.

Зважаючи на викладене, суд приходить до переконання, що ввезений 01.02.2013 року ОСОБА_3 на митну територію України автомобіль марки "Mersedes-Benz E 25 D", 1999 р.в., кузов № НОМЕР_1 д.р.н. НОМЕР_2, є транспортним засобом особистого користування, таким, що не використовувався для промислового або комерційного транспортування товарів чи пасажирів за плату або безоплатно.

Крім того, за ст. 4 МК України товари - це будь-які рухомі речі, у тому числі ті, на які законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення), валютні цінності, культурні цінності, а також електроенергія, що переміщується лініями електропередачі.

Тому транспортний засіб марки "Mersedes-Benz E 25 D", 1999 р.в., кузов № НОМЕР_1 д.р.н. НОМЕР_2, будучи рухомою річчю в силу ст. 181 ЦК України, підпадає під термін "товар", визначений у диспозиції ч. 3 ст. 470 МК України.

У відповідності з п. 1 ч. 1 ст. 95 МК України, встановлюються такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту: для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності одного митного органу - 5 діб).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3, дійсно, перевищив більше ніж на 10 діб встановлений ст. 95 МК України транзитний строк доставки до митного органу автомобіля марки "Mersedes-Benz E 25 D", 1999 р.в., кузов № НОМЕР_1 д.р.н. НОМЕР_2, що перебував під митним контролем, тому в його діях наявний склад порушення митних правил, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 470 МК України.

Однак, у судовому засіданні встановлено, що 03.02.2013 року автомобіль марки "Mersedes-Benz E 25 D", 1999 р.в., кузов № НОМЕР_1 д.р.н. НОМЕР_2, у неробочому стані був доставлений на станцію технічного обслуговування у Приватне підприємство "Мирон", що знаходиться за адресою: Львівська область, Яворівський район, м. Новояворівськ, вул. Львівська, 15/91. При діагностиці транспортного засобу було виявлено несправності коробки передач і двигуна, для усунення яких необхідне перебування автомобіля на автосервісі до 20.05.2013 року. Факт виконання ремонтних робіт автомобіля підтверджується довідкою № 25 від 20.05.2013 року, виданої Приватним Підприємством "Мирон", та квитанцією про оплату вартості ремонту у сумі 600,00 гривень, що досліджувалися судом та містяться в матеріалах даної справи.

У судовому засіданні також встановлено, що після ремонту вказаного автомобіля ОСОБА_3 одразу ж почав прямувати до митного поста, щоб доставити транспортний засіб митному органу. Проте 23.05.2013 року позивач був зупинений у селі Гамаліївка (кінцева дорога м. Львова) працівниками сектору "Укрбюро Інтерполу" ГУМВС України у Львівській області, які вбачаючи ознаки порушення митних правил, доставили вказаний автомобіль у Львівську митницю за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, 369.

До того ж, суд встановив, що з 25.05.2013 року транспортний засіб марки "Mersedes-Benz E 25 D", 1999 р.в., кузов № НОМЕР_1 д.р.н. НОМЕР_2, у неробочому стані знаходиться на станції технічного обслуговування Приватного підприємства "Мирон" у зв'язку з ремонтом коробки передач і двигуна, що стверджується довідкою № 9 від 22.06.2013 року, виданої Приватним Підприємством "Мирон".

На переконання суду, не заслуговують на увагу доводи представника відповідача про те, що позивач не надав суду належних доказів у підтвердження того, що вищевказаний транспортний засіб дійсно перебував на станції технічного обслуговування, зокрема, позивач не представив письмового договору, згідно якого, у відповідності до п. 8 Правил надання послуг з технічного обслуговування і ремонту автомобільних транспортних засобів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 792 від 11.11.2002 року, замовникові надаються послуги з технічного обслуговування і ремонту дорожніх транспортних засобів чи його складових частин.

Відповідно до абзацу 1 ч. 1 ст. 218 ЦК України, недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

Статею 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину, згідно якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Представником позивача ОСОБА_1 представлено суду письмові докази, зокрема довідки № 25 від 20.05.2013 року та № 9 від 22.06.2013 року, виданих Приватним Підприємством "Мирон", та квитанцію про оплату вартості ремонту у сумі 600,00 гривень, що підтверджують факт перебування у несправному стані транспортного засобу марки "Mersedes-Benz E 25 D", 1999 р.в., кузов № НОМЕР_1 д.р.н. НОМЕР_2 на станції технічного обслуговування у Приватному підприємстві "Мирон" та факт виконання ремонтних робіт вказаного автомобіля по усуненню виявлених несправностей, а, отже, стверджується і факт укладення між ОСОБА_3 та Приватним підприємством "Мирон" в особі директора Федунь М.Г. договору про надання послуг з технічного обслуговування і ремонту автомобільного транспортного засобу в усній формі.

Не заслуговує також на увагу суду доводи представника відповідача про те, що у поданих довідках відсутня причина звернення у Приватне підприємство "Мирон", яке географічно досить віддалено знаходиться від місця проживання позивача, оскільки у відповідності до ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору та виборі контрагента.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_3 вчинив вказане вище правопорушення у зв'язку із непереборними обставинами, а саме поломкою транспортного засобу марки "Mersedes-Benz E 25 D", 1999 р.в., кузов № НОМЕР_1 д.р.н. НОМЕР_2, яка не дозволяла доставити автомобіль до митного органу у встановлений строк.

У відповідності з ч. 1 ст. 460 МК України, вчинення порушень митних правил, передбачених статтею 470 цього Кодексу, внаслідок дії обставин непереборної сили, що підтверджується відповідними документами не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Згідно зі ст. 458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Тобто закон розглядає протиправну дію (бездіяльність), вчинену певною особою, як порушення митних правил (адміністративний проступок) лише в тому випадку, якщо має місце вина цієї особи, якщо вчинене було здійснено навмисно або з необережностію.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У свою чергу, відповідачем не представлено суду жодних достатньо об'єктивних та переконливих доказів у підтвердження наявності у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, які б спростовували доводи позивача.

Відтак, у судовому засіданні представником відповідача не було доведено вини позивача, яка є невід'ємною ознакою складу адміністративного проступку та як результат підставою накладення адміністративного стягнення.

З огляду на викладене, висновок відповідача про те, що позивач ОСОБА_3 порушив митні правила не ґрунтується на вимогах закону.

Виходячи з вищенаведеного, із врахуванням встановлених у судовому засіданні обставин, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про неправомірність винесення оскаржуваної постанови, а тому її слід скасувати, а провадження у справі закрити.

Керуючись ст.ст. 11, 18, 86, 99, 138, 154, 160, 161, 163, 171-2 КАС України, ст. 95, 458, 460, 470, 487, 531 МК України, ст. 293 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задоволити.

Постанову Львівської митниці Міндоходів у справі про порушення митних правил № 1352/20900/13 від 14.06.2013 року, якою ОСОБА_3 притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 470 МК України, - скасувати.

Провадження по справі - закрити.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Мисько Х.М.