Справа № 314/7086/14-а
Суддя: Кіяшко В. О.
Дата ухвалення: 2015-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 314/7086/14-а
Провадження № 2-а/314/12/2015 Номер рядка звіту 18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.04.2015 року Вільнянський районний суд Запорізької області

у складі: головуючого - судді Кіяшко В.О.,

при секретарі Павлівській І.В.,

за участю

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ВДАІ по обслуговуванню адміністративної території Вільнянського району ГУМВС України в Запорізькій області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить: скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ПС 2 № 273911 від 09.12.2014. про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 140 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог, позивач зазначив, що ДП «Запорізький облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» є підрядним підприємством, що здійснює ремонт та утримання автомобільних доріг на замовлення Служби автомобільних доріг в Запорізькій області. До складу ДП «Запорізькій облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» входить 20 відокремлених підрозділи філії (без права юридичної особи), в тому числі і філія «Вільнянський райавтодор». При цьому власником доріг загального користування та безпосереднім розпорядником бюджетних коштів, що виділяються Державою для утримання та проведення ремонтних доріг є Служба автомобільних доріг в Запорізькій області. Тобто ДП «Запорізький облавтодор» як підрядник, виконує роботи в тому обсягу, в якому замовила служба автомобільних доріг в Запорізькій області (без замовлення роботи не ведуться) на підставі укладених договорів підряду та в межах фінансування, передбаченого договором.

На 2014 рік між ДП Запорізькій облавтодор» (підрядник) та Служба автомобільних доріг в Запорізькій області (замовник) було укладено Договір № 606 М 13 від 25.12.2013р. на надання послуг з експлуатаційного утримання та поточного ремонту автомобільних доріг місцевого значення загального користування у Запорізькій області на поточний рік.

Відповідно до Дефектного акту на листопад місяць 2014року, який складений представниками Замовника та Підрядника, не вказано такого виду робіт, як забезпечення безпеки руху на а/д С 080502 від а/д М-18 Камяне, а отже у філії «Вільнянський райавтодор» не було підстав до виконання вказаних робіт.

У звязку з чим позивач вважає, що з його сторони не було допущено порушень правил, норм та стандартів при утриманні доріг, неприйняття заходив до своєчасної заборони або обмеження руху на дорогах виробництва робіт.

В судовому засіданні позивач позов підтримав.

Представник відповідача позов не визнав, вважає, що при розгляді матеріалу відносно позивача за ч. 1 ст. 140 КУпАП відповідачем не було порушено вимог законодавства, а тому постанова не підлягає скасуванню.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі та давши їм оцінку, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 288 КУпАП оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення здійснюється в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими КУпАП.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності передбачено ст. 171-2 КАС України.

Пунктом 3 ст. 293 КУпАП передбачено, що одним з рішень, яке приймає орган при розгляді скарги на постанову про адміністративне правопорушення є скасування постанови та закриття справи.

Одним з принципів адміністративного судочинства, які закріплені у ст. 7 КАС України, є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з'ясування всіх обставин у справі.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості (ч.1 ст. 11 КАС України).

Стаття 69 КАКС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Разом з тим, згідно з ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Предметом судового розгляду у адміністративних справах даної категорії є спір щодо законності рішення органу владних повноважень про наявність та/або відсутність правових підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності. Тобто, одними з фактичних обставин, які підлягають доказуванню по справі, є наявність або відсутність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, а також наявність або відсутність повноважень у відповідача на притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.1 ст. 222 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами 1, 2, 3 статті 140 КУпАП статті 122 КУпАП цього кодексу розглядаються органами внутрішніх справ. Від імені ОВС (міліції) розглядати справи про адміністративні правопорушення за ч.1 ст. 140 КУпАП та накладати відповідні адміністративні стягнення мають право працівники Державтоінспекції, які мають спеціальні звання (п.3 ч.2 ст. 222 КУпАП).

Статтею 9 КУпАП надано визначення адміністративного правопорушення (проступку) як протиправної, винної (умисної або необережної) дії чи бездіяльності, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, вчинена суб'єктом правопорушення, і за яку передбачено адміністративну відповідальність.

Порядок складання протоколу про адміністративне правопорушення, вимоги до його змісту передбачені ст.ст. 254, 256 КУпАП. Зміст постанови по справі про адміністративне встановлено ст.ст. 283, 284 КУпАП.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст.280 КУпАП).

Посадова особа, яка виносить постанову, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП та п.2.13. Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затв. Наказом МВС України від 26.02.2009р. №1217).

Як свідчать матеріали справи, на позивача 27 листопада 2014 року працівником ДАІ складено протокол про адміністративне правопорушення серії АВ2 № 009693 за правопорушення передбачене ч. 1 ст. 140 КУпАП.

09 грудня 2014 року постановою ПС2 №273911 по справі про адміністративне правопорушення, на позивача було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1020 грн., за скоєння правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 140 КУпАП, а саме не вжиття своєчасних заходів щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, порушення ст. 12 Закону України «Про дорожній рух».

Після вивчення матеріалів адміністративного правопорушення,, суд позбавлений можливості зробити однозначний висновок про дотримання відповідачем порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, який встановлено ст. 279 КУпАП, в тому числі, в частині роз'яснення позивачу його прав як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, так як в протоколі дата розгляду протоколу зазначена 08.12.2014р. о 10.00год (а.с. 6), а постанова про притягнення до адміністративної відповідальності прийнята 09.12.2014р (а.с.8).

Крім того встановлено в судовому засіданні і вбачається з матеріалів протоколу про адміністративне правопорушення 09.11.2014р. в Запорізькій області, Вільнянський район в с. Матвіївка між вул. Гагаріна та вул. Леніна сталося ДТП в результаті якого пасажир автомобіля який був учасником ДТП смертельно травмований (а.с. 30). Після того як на місце ДТП приїхав наряд міліції було встановлено, що на місці де трапилось ДТП стоїть дорожній знак 2.1. (небезпечний поворот), у звязку з чим була проведена перевірка, під час якої встановлено, що вказаний знак під час ДТП ні зазначеному місці не було, його вже після самого ДТП самовільно встановив позивач, без відповідного на те розпорядження (вказані факти визнані позивачем під час судового розгляду).

При цьому з матеріалів які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення не зрозуміло що стало причиною складання протоколу, встановлення знаку дорожнього руху в невстановленому місці, або відсутність цього знаку на небезпечній частині дороги.

Відповідно до вимог закону субєктами правопорушень, передбачених частинами 1 та 2 ст. 140 КУпАП, можуть бути лише посадові особи, до компетенції належить додержання правил, норм і стандартів при утриманні шляхів, вжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на дорогах місць провадження робіт.

Обєктивна сторона вказаного правопорушення полягає у недодержанні правил, норм і стандартів при утриманні шляхів та невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на дорогах місць виконання робіт.

Крім того, суду не надано документів на підтвердження чи приймалось рішення щодо встановлення знаку дорожнього руху 1.2. на відповідній ділянці дороги чи ні.

Таким чином проаналізувавши всі наявні у справі докази у їх сукупності та взаємозв'язку, суд приходить до висновку, що при розгляді відповідачем справи про адміністративне правопорушення стосовно позивача не було допустимих та достатніх даних про наявність в діях останнього ознак адміністративного правопорушення, передбачених ч.1 ст. 140 КУпАП.

Тому відповідач не мав достатніх та передбачених законом підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1ст. 140 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення.

На підставі викладеного керуючись ст.ст. 71, 158, 159, 160, 161, 162, 163 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС 2 №273911 від 09 грудня 2014 року відносно ОСОБА_1 про притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 140 КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя:ОСОБА_3

14.04.2015