Справа № 826/19004/14
Суддя: Кобаль М.І.
Дата ухвалення: 2015-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

27 травня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Кобаля М.І.,

суддів: Епель О.В., Карпушової О.В.

при секретарі: Хмарській К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 квітня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління ДФС у місті Києві про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - Позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління ДФС у місті Києві (далі - Відповідач) у якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача, які визначаються у неприйнятті до розгляду заперечень на акт документальної планової перевірки № 2156/26-52-17-01/НОМЕР_1 від 31.07.2014 року;

- зобов'язати відповідача розглянути отримані заперечення на акт документальної планової перевірки № 2156/26-52-17-01/НОМЕР_1 від 31.07.2014 року за участю представника позивача;

- визнати протиправними та незаконними дії ДПІ у Деснянському районі м. Києва щодо винесення на підставі акта перевірки, без розгляду поданих платником заперечень, повідомлень-рішень № та № від 07.08.2014 року та вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 31.07.2014 року № Ф- у сумі 154 959,05 грн. та рішення ДПІ у Деснянському районі м. Києва від 31.07.2014 року № про застосування штрафних санкцій в сумі 11 634,51 грн. за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 квітня 2015 року в задоволенні вимог адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити вимоги адміністративного позову в повному обсязі.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши представників сторін, що прибули у судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 п. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, в липні 2014 року податковим органом проведена документальна планова виїзна перевірка ФОП ОСОБА_2 з питань дотримання останнім податкового, валютного та іншого законодавства, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 31.12.2013.

За результатами вищезазначеної перевірки відповідачем складен акт від 31.07.2014 № 2156/26-52-17-01/НОМЕР_1 (далі по тексту - акт перевірки).

За висновками акта перевірки, позивачем було порушено норми податкового законодавства, зокрема:

1) п. 177.2 і п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України, що призвело до заниження ФОП ОСОБА_2 розміру чистого оподатковуваного доходу за 2012 рік на суму 254641,00 грн. і за 2013 рік на суму 349628,00 грн., в результаті чого позивачу донарахований податок з доходів фізичних осіб на загальну суму 95990,18 грн.;

2) п. 181.1 ст.181, п. 183.2 ст. 183, ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України, що полягає у неподанні позивачем, як платником податків, протягом періоду з 01.01.2013 по 10.01.2013 заяви щодо реєстрації його платником податку на додану вартість, та несплаті до державного бюджету протягом періоду з 11.01.2013 по 31.12.2013 податку на додану вартість, в результаті чого останньому донарахований до сплати податок на додану вартість в сумі 94850,00 грн.;

3) ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2664-VI, що полягає у тому, що ОСОБА_2 єдиний внесок із сум чистого доходу нараховувався, утримувався та перераховувався до бюджету не в повному обсязі, а саме: сума недоплати єдиного внеску до бюджету склала за 2012 рік 77 731,12 грн. і за 2013 рік - 77 227,93 грн., в результаті чого позивачу донарахований до сплати єдиний внесок на загальну суму 154 959,05 грн.

31.07.2014 року на підставі акта перевірки відповідачем винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-, згідно якої ОСОБА_2 нарахована до сплати сума недоїмки з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірі 154 959,05 грн., та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого внеску за № , яким позивачу визначені штрафні санкції у розмірі 11 634,51 грн.

07.08.2014 ДПІ у Деснянському районі ГУ Міндоходів у м. Києві на підставі акта перевірки прийнято податкові повідомлення-рішення (форми «Р»):

- за № , яким позивачу визначено до сплати суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 118 562,50 грн., в т.ч. 94 850,00 грн. за основним платежем та 23 712,50 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями;

- за № , яким позивачу визначено до сплати суму грошового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, у розмірі 119 987,73 грн., в т.ч. 95 990,18 грн. за основним платежем та 23 997,65 грн. за штрафними (фінансовими) санкції.

Не погоджуючись із протиправними діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні вимог адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що обраний позивачем спосіб захисту права не відповідає його змісту, що свідчить про необґрунтованість позовних вимог та відсутність юридичних підстав для їх задоволення.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивачем 31.07.2014 отримано акт перевірки, а 06.08.2014 направлені поштою на адресу ДПІ у Деснянському районі ГУ Міндоходів у м. Києві заперечення на висновки зазначеного акта перевірки без додання копій жодних документів. Дані заперечення позивача надійшли до канцелярії відповідача 08.08.2014.

Згідно із ст. 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Правовими положеннями пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України прередбачено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Відповідно до ст. 86 Податкового кодексу України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

В силу вимог п. 86.7 ст. 87 Податкового кодексу України з урахуванням результатів розгляду заперечень платника податків (у разі їх наявності) керівником контролюючого органу (або його заступником) приймається рішення про визначення грошових зобов'язань.

Таке рішення податковим органом приймається у формі податкового повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов'язок платника податків сплатити суму грошового зобов'язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності (пп. 14.1.157 п. 14.1 ст. 14 ПКУ).

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що саме податкове повідомлення-рішення є адміністративним актом (рішенням суб'єкта владних повноважень), з яким пов'язується виникнення правових наслідків щодо платника податків.

За приписами норм п. 86.8 ст. ПК України, податкове повідомлення-рішення приймається керівником контролюючого органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень (за результатами фактичної перевірки - з дня реєстрації (надходження) акта такої перевірки до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків), а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Суд апеляційної інстанції під час вирішення даної справи бере до уваги лист Державної податкової служби України від 31.07.2012 N 20727/7/10-0217/2986, в якому зазначено наступне.

У свою чергу висновки акта перевірки та власне сам акт перевірки (у тому числі акт перевірки, на підставі якого у подальшому було порушено кримінальну справу) не є рішенням органу владних повноважень, а відтак не породжує для платника податків настання будь-яких юридичних наслідків та не впливає на його права, обов'язки та законні інтереси, що у свою чергу виключає можливість такого платника податків, з урахуванням ст. 17 КАС України, на їх оскарження у судовому порядку.

27.08.2014 ОСОБА_2 отримав лист ДПІ у Деснянському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 13.08.2014 № 7416/10/26-52-17-01-47, в якому податковий орган зазначив про залишення без розгляду отриманих запереченням позивача, оскільки вони надійшли до канцелярії податкової інспекції із запізненням законодавчо встановлених строків - 08.08.2014, проте як, останнім днем подачі заперечень було - 06.08.2014, контролюючим органом прийнято податкові повідомлення-рішення від 07.08.2014 № та № .

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції щодо порушення відповідачем процедури розгляду заперечень ОСОБА_2 на акт перевірки від 31.07.2014, проте, самі по собі зазначені дії податкового органу не породжують правових наслідків для апелянта, внаслідок чого відсутнє порушене право позивача, яке підлягають захисту.

Так, обов'язковою ознакою дій суб'єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб'єктів відповідних правовідносин і мають обов'язковий характер.

Оскільки, за результатами проведеної перевірки відповідачем вже прийняті податкові повідомлення-рішення від 07.08.2014 № та № , саме вони повинні бути предметом оскарження.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого адміністративного суду України від 28.10.2014 К/800/45400/14.

Тобто, права позивача можуть бути порушені лише внаслідок прийняття за результатами перевірки актів індивідуальної дії, які можуть бути оскаржені в судовому порядку, проте, ОСОБА_2 зазначені позовні вимоги не заявлено, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Обставини, викладені в апеляційній скарзі, до уваги не приймаються, оскільки є необґрунтованими та не є підставами для скасування рішення суду першої інстанції.

В зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову окружного суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 квітня 2015 року - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційну скаргу може бути подано безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до ст. 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий - суддя М.І. Кобаль

судді: О.В. Епель

О.В. Карпушова

.

Головуючий суддя Кобаль М.І.

Судді: Карпушова О.В.

Епель О.В.