Справа № 230/751/15-а(2а/320/48/15)
Суддя: Нагорна Л.М.
Дата ухвалення: 2015-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 травня 2015 рокусправа № 230/751/15-a(2а/320/48/15)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Нагорної Л.М.

суддів: Мельника В.В. Юхименка О.В.

за участю секретаря судового засідання: Лащенка Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Відділу державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області

на постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 19 лютого 2015 року у справі № 230/751/15-a(2а/320/48/15) за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області про поновлення строку для звернення до адміністративного суду, визнання дій державного виконавця протиправними та скасування постанови про стягнення виконавчого збору, -

встановив:

У січні 2015 року ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до суду з позовом до Відділу державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області (далі - Відповідач), в якому просив поновити строк звернення до суду; визнати протиправними дії державного виконавця Рябчукової Г.А. із винесення постанови про стягнення виконавчого збору від 16.06.2014 р. у виконавчому проваджені № 43488179; скасувати постанову ВП № 43488179 від 16.06.2014 р. про стягнення виконавчого збору у розмірі 2225,26 грн..

Вимоги позовної заяви обґрунтовані тим, що Позивачу про відкриття виконавчого провадження та про строк, встановлений для добровільного виконання судового рішення, не було нічого відомо до 18.10.2014 року, у зв'язку з чим він об'єктивно був позбавлений можливості виконати приписи державного виконавця. (а.с.2-4)

Постановою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 19 лютого 2015 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено у повному обсязі.

Рішення суду обґрунтовано тим, що Позивач не отримував у встановлені законом строки постанову про відкриття виконавчого провадження та надання боржнику строку для добровільного виконання рішення суду, що свідчить про порушення приписів ч.1 ст.31 Закону України «Про виконавче провадження». (а.с.33-34).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Відділ державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області звернувся з апеляційною скаргою, в якій просили, з огляду на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 19 лютого 2015 року скасувати та залишити позовну заяву без розгляду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилалися на те, що суд першої інстанції, всупереч приписам ч.2 ст. 18 КАС України, розглянув дану справу, в той час як за правилами предметної підсудності даний спір належить до юрисдикції окружного адміністративного суду. Крім того, вважають, що причини, зазначені Позивачем в обґрунтування пропуску ним строку звернення до суду, не є поважними. Звертають увагу на те, що державним виконавцем постанова про відкриття виконавчого провадження направлялась на адресу ОСОБА_1, що підтверджується даними журналу вихідної кореспонденції. (а.с.37-39)

ОСОБА_1 заперечував проти задоволення апеляційної скарги. Зазначав, що посилання заявника апеляційної скарги на непідсудність даного спору місцевому загальному суду як адміністративному спростовуються приписами абз.2 п.9 постанови Пленуму ВАСУ від 13.12.2010 р. № 3. Просив розглядати справу без його участі. (а.с.67-70).

Сторони в судове засідання не з'явились, були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, тому, у відповідності до положення ст. 41 КАС України, фіксування судового процесу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області Рябчуковою Г.А. від 10.06.2014 року було відкрито виконавче провадження ВП № 43488179 за виконавчим листом Мелітопольського міськрайонного суду № 320/10734/13-ц, виданого 04.03.2014 року, та встановлено строк для добровільного виконання виконавчого листа до 13.06.2014 р. (а.с.58).

16.06.2014 р. державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області Рябчуковою Г.А. було винесено постанову про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні № 43488179 у розмірі 2225,26 грн. (а.с.50).

Незгода Позивача з діями державного виконавця та із вказаною постановою про стягнення виконавчого збору і було предметом судового розгляду.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що Позивач не отримував у встановлені законом строки постанову про відкриття виконавчого провадження та надання боржнику строку для добровільного виконання рішення суду, що свідчить про порушення приписів ч.1 ст.31 Закону України «Про виконавче провадження».

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 16.06.2014 р. ВП № 43488179, однак зазначає про порушення правил предметної підсудності, що є підставою для скасування постанови суду з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

Згідно приписів ч.1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» надсилання документів виконавчого провадження, копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до ст.. 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом із повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Аналіз вищенаведеної правової норми свідчить про те, що, зокрема, для постанов про відкриття виконавчого провадження законодавцем встановлено особливий порядок повідомлення боржника про винесення державним виконавцем відповідної постанови, а саме - за допомогою рекомендованого листа із повідомленням про вручення.

Таким чином, допустимим доказом того, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про відкриття у відношенні нього виконавчого провадження став би корінець рекомендованого поштового відправлення із підписом Позивача або уповноваженої ним або ж відповідний конверт про закінчення терміну зберігання такого поштового відправлення.

В той же час, ні до суду першої інстанції, ні до апеляційного суду відповідні докази належного повідомлення ОСОБА_1 про вручення йому постанови про відкриття виконавчого провадження Відповідачем надано не було. При цьому колегія суддів критично ставиться до наданої копії журналу вихідної кореспонденції, оскільки вона не може підтвердити факт відправлення кореспонденції Позивачу саме рекомендованим листом.

При цьому Позивач зазначає, що і про відкриття виконавчого провадження, і про винесення постанови про стягнення виконавчого збору він дізнався лише 18.10.2014 року, що державним виконавцем спростовано не було.

З огляду на вищенаведені обставини та необізнаність ОСОБА_1 про відкриття стосовно нього виконавчого провадження із наданням відповідного строку на добровільне виконання рішення суду, колегія суддів приходить до висновку про неправомірність дій Відповідача по винесенню оскаржуваної постанови та наявність підстав для скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 16.06.2014 р. ВП № 43488179.

Посилання заявника апеляційної скарги на те, що Позивачем було пропущено строк звернення до суду визнаються колегією суддів безпідставними з огляду на вищенаведені обставини та несвоєчасне отримання ОСОБА_1 копії оскаржуваної постанови.

В той же час, колегія суддів звертає увагу, що при прийнятті до провадження даного адміністративного позову, судом першої інстанції були порушені правила предметної підсудності у зв'язку з наступним.

Як слідує з матеріалів справи, та із суті заявленого позову, предметом даного спору є незгода позивача з діями відповідача - посадової особи Відділу державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області Рябчукової Г.А. щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору від 16.06.2014 р. ВП № 43488179.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження (ч.2 ст. 2 КАС України).

Відповідно до п.7 ч.1 ст. 3 КАС України суб'єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхні посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ним владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч.1 ст. 18 КАС України окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи однією зі сторін в яких є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, обласна рада, Київська, Севастопольська міська рада, їх посадова чи службова особа, крім випадків, передбачених цим Кодексом, та крім справ щодо їх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки та справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

Відповідно до п.6 постанови пленуму Вищого адміністративного суду України № 3 від 13.12.2010 р. юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору.

В той же час, як визначено п.5 ч.1 ст. 18 КАС України, адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, передбачених п.п. 1-4 цієї статті підсудні місцевим загальним судам як адміністративним.

Частиною 1 та 2 пункту 9 вищезазначеної постанови Пленуму також встановлено, що, визначаючи предметну та територіальну підсудність справ з приводу рішень, дій або бездіяльності державної виконавчої служби, судам необхідно враховувати, що за приписами пункту 5 частини першої статті 18, частини шостої статті 181 КАС України адміністративні справи з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, передбачених пунктами 1 - 4 частини першої статті 18 цього Кодексу, розглядаються місцевим загальним судом як адміністративним судом, який видав виконавчий лист, незалежно від статусу позивача у виконавчому провадженні. При цьому місцевим загальним судам як адміністративним судам також предметно підсудні адміністративні справи з приводу оскарження постанов державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу в ході виконання ними ухвалених цими судами рішень (пункт 5 частини першої статті 18 КАС України

Відповідно до пункту 11 Постанови визначено, що відповідачем у справах з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби чи іншої посадової особи державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби (стаття 181 Кодексу адміністративного судочинства України)

З огляду на встановлені обставини та наведені правові норми, колегія суддів приходить до висновку, що адміністративні спори щодо оскарження постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору можуть розглядатися місцевими загальними судами як адміністративними лише в тому випадку, якщо виконавче провадження було порушено саме щодо виконання рішень судів у справах, передбачених пунктами 1 - 4 частини першої статті 18 КАС України, в інших же випадках такі спори підсудні окружним адміністративним судам, що стосується і даної справи.

У зв'язку з вищенаведеним, колегія суддів приходить до висновку, що даний спір підсудний саме окружному адміністративному суду та судом першої інстанції було порушені правила предметної підсудності.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а постанова суду - скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, 205, 207 КАС України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Відділу державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області - задовольнити частково.

Постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 19 лютого 2015 року у справі № 230/751/15-a(2а/320/48/15) - скасувати та прийняти нову постанову.

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк для звернення до адміністративного суду.

Визнати дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області Рябчукової Ганни Андріївни - протиправними.

Постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області Рябчукової Ганни Андріївни від 16.06.2014 р. у виконавчому провадженні № 43488179 про стягнення виконавчого збору в сумі 2225,26 грн. з ОСОБА_1 - скасувати.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, визначені статтею 212 КАС України.

Головуючий: Л.М. Нагорна

Суддя: В.В. Мельник

Суддя: О.В. Юхименко