Справа № 357/2000/15-а
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2015-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 357/2000/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Буцмак Ю.Є. Суддя-доповідач: Губська О.А.
У Х В А Л А

Іменем України

28 травня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого суддіГубської О.А.
суддів Парінова А.Б., Грибан І.О.
при секретарі судового засідання Нечай Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 березня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до управління пенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київської області про визнання бездіяльності та відмову протиправною, зобов'язання провести перерахунок та виплату доплати до пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київської області, в якому просила суд: визнати бездіяльність відповідача щодо не здійснення їй нарахування та виплати з 01.01.2014 року доплати до пенсії за проживання у зоні радіоактивного забруднення у розмірі однієї мінімальної заробітної плати та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, у розмірі 15 % від мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст.ст. 39,51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а також надбавки дитині війни у розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України «Про статус і соціальний захист дітей війни» протиправною; визнати відмову відповідача протиправною; зобов'язати відповідача провести їй з 01.01.2014 року перерахунок та виплату доплати до пенсії за проживання у зоні радіоактивного забруднення, встановивши її у розмірі однієї мінімальної заробітної плати, визначеної законодавством України на відповідний період, відповідно до ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобов'язати відповідача провести їй з 01.01.2014 року перерахунок та виплату додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, встановивши її в розмірі 15 % від мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобов'язати відповідача провести їй перерахунок та виплату надбавки дітям війни, встановивши її у розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законодавством України на відповідний період, відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни"; зобов'язати відповідача виконати рішення суду негайно та подати до суду звіт про виконання судового рішення у встановлений судом строк.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 6 березня 2015 року позовні вимоги за період з 1 січня 2014 року по 12 червня 2014 року залишено без розгляду у зв'язку із пропуском строку звернення до суду.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції позивач подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, просили здійснювати розгляд справи у відсутності їх представників.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін у відкритому судовому засіданні без здійснення фіксування технічними засобами у відповідності до ч. 1 ст. 41 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, ухвала суду - без змін з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

За загальним правилом встановленим другою частиною цієї статті для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

В силу приписів частини 1 статті 103 Кодексу адміністративного судочинства України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

З даним позовом позивач звернулася до суду 13.12.2014, про що свідчить поштовий штамп на конверті, при цьому просила задовольнити її вимоги з 01.01.2014.

Відповідно до частини 1 статті 102 Кодексу адміністративного судочинства України, Пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

Враховуючи що своїм процесуальним правом на звернення до суду із клопотанням про поновлення процесуального строку не скористався і колегія суддів підстав для цього не вбачає, тому, враховуючи приписи наведених вище положень статей 99, 100 КАС України позовні вимоги за період з 01.01.2014 по 12.06.2014 підлягають залишенню без розгляду у зв'язку із пропуском строку звернення до суду.

Позивач у апеляційній скарзі вказує, що строк позовної давності ним не пропущений з тих підстав, що згідно Віденської конвенції про цивільну відповідальність за ядерну шкоду від 21 травня 1963 року, до якої приєдналася Україна з поправками, внесеними Протоколом про внесення поправок до Віденської конвенції про цивільну відповідальність за ядерну шкоду від 12 вересня 1997 року, підпунктом і) пункту а) частини 1 статті VІ якої передбачено, що строк позовної давності для звернення до суду з метою захисту своїх прав на відшкодування ядерної шкоди, спричиненої тілесному здоров'ю, складає тридцять років з дня ядерного інциденту.

Апеляційний суд вважає помилковими доводи позивача, що при зверненні до суду ним не пропущений строк звернення до суду для захисту порушених прав, так як вимоги про нарахування та проведення органами Пенсійного фонду України пенсійних виплат особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи є публічно-правовими, а не цивільно-правовими. Отже до цих правовідносин необхідно застосувати строки звернення до адміністративного суду, встановлені статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України. Строки позовної давності, встановлені главою 19 Цивільного кодексу України, строки, визначені частиною другою статті 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», частиною другою статті 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення», Законом України «Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку», до цих відносин не застосовуються. На відміну від положень Конвенції, строки, визначені статтею 99 КАС України є процесуальними.

Отже, зважаючи на викладене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про наявність підстав для залишення позову з без розгляду на підставі статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України у зв'язку з пропущенням шестимісячного строку звернення до суду, виходячи з відсутності та недоведеності позивачем наявності поважних причин пропущення строку звернення до суду з даним позовом та відсутності правових підстав для поновлення строку звернення до суду.

Крім того, судова колегія враховує, що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження, оскаржувана ухвала прийнята судом відповідно до норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в справі, підтвердженими доказами, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то колегія суддів апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 199, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 березня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до управління пенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київської області про визнання бездіяльності та відмову протиправною, зобов'язання провести перерахунок та виплату доплати до пенсії - залишити без задоволення, а ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 6 березня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя

Судді

Головуючий суддя Губська О.А.

Судді: Парінов А.Б.

Грибан І.О.