Справа № 826/6226/15
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2015-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

04 червня 2015 року № 826/6226/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Іщука І.О., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомДержавної фінансової інспекції в м. Києві
до Управління капітального будівництва, архітектури та землекористування Подільської районної в м. Києві державної адміністрації
простягнення матеріальної шкоди в розмірі 12 545,43 грн.,
В С Т А Н О В И В:

Державна фінансова інспекція в м. Києві звернулась до Управління капітального будівництва, архітектури та землекористування Подільської районної в м. Києві державної адміністрації, в якому просить (з урахуванням уточнених позовних вимог) зобов'язати Управління капітального будівництва, архітектури та землекористування Подільської районної в м. Києві державної адміністрації відшкодувати нанесену матеріальну шкоду в сумі 12 545,43 грн. на рахунок місцевого бюджету.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Управлінням капітального будівництва, архітектури та землекористування Подільської районної в м. Києві державної адміністрації невідшкодовано частину збитків, які зазначені у вимозі від 20.10.2014 р. № 26-07-14-14/13074 у сумі 12 545,43 грн.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив та просив суд відмовити в їх задоволенні з огляду на те, що відповідачем вжито всіх належних від нього заходів по виконанню вимоги позивача.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

В судовому засіданні 19.05.2015 р. сторони заявили усне клопотання про подальший розгляд справи за відсутності представників сторін в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає за можливе здійснювати подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, встановив наступне.

Державною фінансовою інспекцією в м. Києві відповідно до п. 1.3.6.2 Плану контрольно-ревізійної роботи Держфінінспекції в м. Києві на ІІІ квартал 2014 року на підставі направлення на проведення ревізії проведено планову ревізію фінансово-господарської діяльності в Управлінні капітального будівництва, архітектури та землекористування Подільської районної в м. Києві державної адміністрації за період з 01.11.2010 по 01.07.2014, по завершенню якої складено акт від 15.10.2014 р. № 07-30/3112.

Держфінінспекцією в м. Києві на адресу відповідача направлено вимогу від 20.10.2014 № 26-07-14-14/13074 щодо усунення порушень виявлених ревізією на загальну суму 53,69 тис. грн.

Пункт 2 вищевказаної вимоги визначає, що в порушення вимог п. 6 постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 № 268 «Про впорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» та п. 3.7 розпорядження голови Подільської районної у м. Києві державної адміністрації від 11.03.2011 № 222 «Про порядок матеріального стимулювання працівників Подільської районної в м. Києві державної адміністрації», Управлінням у липні - серпні 2011 р., за відсутності розпоряджень голови Подільської районної в м. Києві державної адміністрації, нараховано та виплачено премію заступникам начальника Відділу в сумі 9204,28 грн. та, як наслідок, зайво перераховано єдиного соціального внеску в сумі 3341,15 грн., чим нанесено матеріальної шкоди (збитків) Відділу на загальну суму 12 545,43 грн., у зв'язку із чим, Управлінню капітального будівництва, архітектури та землекористування Подільської районної в м. Києві державної адміністрації необхідно відшкодувати нанесену матеріальну шкоду у сумі 12 545,43 грн.

Враховуючи, що відповідач листами проінформував позивача про часткове добровільне відшкодування збитків, проте залишилася невідшкодованою частина збитків, які зазначені в листі-вимозі, а також зважаючи на те, що збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, а правильність їх перевіряє суд, Держфінспекція у м. Києві звернулась до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом в інтересах держави.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до Положення про Державну фінансову інспекцію в м. Києві (затверджено Головою Державної фінансової інспекції України 07.12.2011 р.), Державна інспекція в м. Києві підпорядковується Державній фінансовій інспекції України та є її територіальним органом.

Відповідно до положень Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» від 26 січня 1993 року №2939-ХІІ, в редакції чинній на момент проведення ревізії, яким визначено статус державної контрольно-ревізійної служби в Україні, її функції та правові основи діяльності, закріплено, що головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням законодавства на всіх стадіях бюджетного процесу щодо державного і місцевих бюджетів, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за рішенням суду, винесеним на підставі подання прокурора або слідчого для забезпечення розслідування кримінальної справи.

Державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, перевірки державних закупівель та інспектування.

Порядок проведення органом державного фінансового контролю державного фінансового аудиту, інспектування та перевірок державних закупівель установлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» інспектування здійснюється органом державного фінансового контролю у формі ревізії та полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності підконтрольної установи, яка повинна забезпечувати виявлення наявних фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб. Результати ревізії викладаються в акті.

На підконтрольних установах, щодо яких за відповідний період їх фінансово-господарської діяльності відповідно до цього Закону проведено державний фінансовий аудит, інспектування за ініціативою органу державного фінансового контролю не проводиться.

Основні функції органу державного фінансового контролю, яким є позивач, закріплені в статті 8 названого Закону. Так цією статтею до таких функцій віднесено, зокрема:

1) здійснення державного фінансового контролю та контролю за виконанням функцій з управління об'єктами державної власності;цільовим використанням коштів державного і місцевих бюджетів;цільовим використанням і своєчасним поверненням кредитів (позик), одержаних під державні (місцеві) гарантії;складанням бюджетної звітності, паспортів бюджетних програм та звітів про їх виконання (у разі застосування програмно-цільового методу у бюджетному процесі), кошторисів та інших документів, що застосовуються в процесі виконання бюджету;станом внутрішнього контролю та внутрішнього аудиту у розпорядників бюджетних коштів;усуненням виявлених недоліків і порушень;

2) розроблення пропозицій щодо усунення виявлених недоліків і порушень та запобігання їм у подальшому;

3) вжиття в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб;

Відповідно до п. п. 1, 4, 7, 10, 12, 13 ст. 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», на реалізацію наведених функцій органу державного фінансового контролю надано такі права, як:

- перевіряти в ході державного фінансового контролю грошові та бухгалтерські документи, звіти, кошториси й інші документи, що підтверджують надходження і витрачання коштів та матеріальних цінностей, документи щодо проведення процедур державних закупівель, проводити перевірки фактичної наявності цінностей (коштів, цінних паперів, сировини, матеріалів, готової продукції, устаткування тощо);

- вимагати від керівників підконтрольних установ проведення інвентаризацій основних фондів, товарно-матеріальних цінностей, коштів і розрахунків, у разі відмови у проведенні таких інвентаризацій - звернутися до суду щодо спонукання до проведення таких інвентаризацій, а до ухвалення відповідного рішення судом - у присутності понятих та представників зазначених підприємств, установ і організацій, щодо яких проводиться ревізія;

- пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства;

- звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

- проводити на підприємствах, в установах та організаціях зустрічні звірки з метою документального та фактичного підтвердження виду, обсягу і якості операцій та розрахунків для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку підприємства, установи та організації, що контролюється.

- при виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку.

Ці положення кореспондуються з приписами пункту 50 Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2006 року № 550 (далі по тексту - Порядок №550).

Згідно названого Порядку, відповідно до пунктів 45, 46 у міру виявлення ревізією порушень законодавства посадові особи контролюючого органу, не чекаючи закінчення ревізії, мають право усно рекомендувати керівникам об'єкта контролю невідкладно вжити заходів для їх усунення та запобігання у подальшому.

Якщо вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, контролюючим органом у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, а у разі надходження заперечень (зауважень) до нього - не пізніше ніж 3 робочих дні після надіслання висновків на такі заперечення (зауваження) надсилається об'єкту контролю письмова вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування.

Про усунення виявлених ревізією фактів порушення законодавства цей об'єкт контролю у строк, визначений вимогою про їх усунення, повинен інформувати відповідний контролюючий орган з поданням завірених копій первинних, розпорядчих та інших документів, що підтверджують усунення порушень.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на коригування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

На підставі наведеного суд приходить до висновку про наявність у органу державного фінансового контролю права самостійно звертатися до суду із позовом про відшкодування матеріальної шкоди з підконтрольної організації, крім випадків, коли такі збитки не були відшкодовані у добровільному порядку або шляхом звернення до суду підконтрольної організації з відповідним позовом.

Як вбачається з матеріалів справи, ревізією дотримання законодавства при встановленні, нарахуванні та виплаті допомог, премій та інших заохочувальних виплат керівному складу Управління в частині наявності дозволу (рішення) органу вищого рівня, проведеною за період з 01.01.2011 по 01.07.2014, встановлено наступне.

Відповідно до наказів начальника Відділу ОСОБА_1 «Про преміювання працівників відділу» від 27.07.2011 № 20-к та від 30.08.2011 № 31-к заступнику начальника Відділу з питань будівництва ОСОБА_2 та заступнику начальника Відділу з економічної роботи ОСОБА_3 за липень -серпень 2011 року нараховано та виплачено премії в розмірі 100 % до фонду заробітної плати на загальну суму 9 204,28 грн.

В наказах від 27.07.2011 № 20-к та від 30.08.2011 № 31-к зазначається, що премія працівникам виплачувалась відповідно до «Положення про порядок матеріального стимулювання працівників відділу капітального будівництва та реконструкції Подільської районної у м. Києві державної адміністрації», затверджених наказами Відділу від 27.05.2011 № 2 та від 01.08.2011 № 8.

Разом з тим, як зазначає позивач, у «Положеннях про порядок матеріального стимулювання працівників відділу капітального будівництва та реконструкції Подільської районної в м. Києві державної адміністрації», затверджених наказами Відділу від 27.05.2011 № 2 та від 01.08.2011 № 8 не зазначено про погодження премій заступникам начальника Відділу.

Проте, відповідно до п. 3.7 розпорядження голови Подільської районної у м. Києві державної адміністрації «Про порядок матеріального стимулювання працівників Подільської районної в м. Києві державної адміністрації» від 11.03.2011 № 222 преміювання керівників підрозділів, що мають статус юридичної особи, та їх заступників здійснюється в межах наявних коштів на виплату премій на підставі розпоряджень голови Подільської районної в м. Києві державної адміністрації за відповідними поданнями керівників цих підрозділів та, за погодженням із заступниками, відповідно до розподілу обов'язків та керівником фінансового управління.

Як зазначає позивач, розпорядження голови Подільської районної в м. Києві державної адміністрації на погодження премій заступникам начальника Відділу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в липні-серпні 2011 р. на підпис колишньому начальнику Відділу ОСОБА_1 не передавалися.

Разом з тим, накази від 27.07.2011 № 20-к та від 30.08.2011 № 31-к підписано колишнім начальником Відділу ОСОБА_1

Отже, ревізією штатної дисципліни, а також оплати праці працівників та нарахування на заробітну плату встановлено порушення в загальній сумі 12 545,43 грн.

Таким чином, позивач, вважаючи, що відповідачем не виконано п. 2 вимоги від 20.10.2014 р. № 26-07-14-14/13074, звернувся до суду із відповідним позовом.

Проте, суд не може погодиться із позицією позивача з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем на виконання вимоги Держфініспекції у м. Києві від 20.10.2014 № 26-07-14-14/13074 було подано позов до Дніпровського районного суду м. Києва з вимогою про стягнення із ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 12 545,43 грн.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 10.02.2015 р. по справі № 755/521/15-ц, за позовом Управління капітального будівництва, архітектури та землекористування Подільської районної у м. Києві державної адміністрації до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної працівником при виконанні трудових обов'язків, у задоволенні позову відмовлено.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що відповідач також звертався із листами до ОСОБА_1 щодо відшкодування коштів у сумі 12 545,43 грн. в добровільному порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

В силу ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Зважаючи на викладене вище, суд приходить до висновку, що відповідачем було вжито всіх можливих заходів по виконанню вимоги Держфінінспекції у м. Києві від 20.10.2014 р. № 26-07-14-14/13074, а тому позовні вимоги позивача про зобов'язання Управління капітального будівництва, архітектури та землекористування Подільської районної в м. Києві державної адміністрації відшкодувати нанесену матеріальну шкоду в сумі 12 545,43 грн. на рахунок місцевого бюджету є недоведеними та безпідставними, а, отже, суд відмовляє в їх задоволенні.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Позивач в силу положень ч. 1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України повинен довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, проте всупереч вказаній нормі не довів суду належними доказами наявність обставин, що обґрунтовують його позовні вимоги.

Оскільки Державна фінансова інспекція в м. Києві не довела ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги, та не довела невиконання відповідачем п. 2 вимоги від 20.10.2014 р. № 26-07-14-14/13074, суд вважає, що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 69- 71, 94, 160- 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

У позові Державної фінансової інспекції в м. Києві до Управління капітального будівництва, архітектури та землекористування Подільської районної в м. Києві державної адміністрації про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 12 545,43 грн., - відмовити.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її отримання особою, яка оскаржує постанову, за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О. Іщук