Справа № 482/302/15-а
Суддя: Косцова І.П.
Дата ухвалення: 2015-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2015 р.м. ОдесаСправа № 482/302/15-а

Категорія: 4 Головуючий в 1 інстанції: Гажа О.П.
Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

судді - доповідача - Косцової І.П.

суддів - Стас Л.В.

- Турецької І.О.

за участю: секретаря - Разінкіної Л.В.

представника апелянта - Кірющенко А.В. (посвідчення від 23.04.2014 року)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Новоодеського району Миколаївської області на постанову Новоодеського районного суду Миколаївської області від 19 березня 2015 року по справі за адміністративним позовом прокурора Новоодеського району Миколаївської області в інтересах ОСОБА_3 до Антонівської загальноосвітньої школи-інтернат І-ІІІ ступенів Миколаївської обласної ради, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, Служба у справах дітей Новоодеської районної державної адміністрації Миколаївської області про визнання неправомірною бездіяльність та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Новоодеського району Миколаївської області звернувся до суду з адміністративним позовом в інтересах ОСОБА_3, в якому просив визнати неправомірною бездіяльність Антонівської загальноосвітньої школи-інтернат І-ІІІ ступенів Миколаївської обласної ради щодо невиплати випускнику з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, ОСОБА_3, одноразової грошової допомоги, зобов'язати Антонівську загальноосвітню школу-інтернат І-ІІІ ступенів Миколаївської обласної ради нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу на користь ОСОБА_3 у розмірі 5 716 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_3 є дитиною, позбавленою батьківського піклування, навчалась, виховувалась та перебувала на повному державному забезпеченні в Антонівській загальноосвітній школі-інтернат І-ІІІ ступенів Миколаївської обласної ради. Проте, при випуску зі школи відповідачем не здійснено в повному обсязі ОСОБА_3 виплати, гарантовані Законом України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування».

Постановою Новоодеського районного суду Миколаївської області від 19 березня 2015 року вказані вимоги залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі прокурор, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції у справі з'ясовано, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є дитиною, позбавленою батьківського піклування.

ОСОБА_3 навчалась та виховувалась в Антонівській загальноосвітній школі-інтернат І-ІІІ ступенів Миколаївської обласної ради, де перебувала на повному державному забезпеченні.

Після випуску із цього закладу 01.09.2014 року ОСОБА_3 вступила на навчання до Миколаївського національного університету імені В.О. Сухомлинського ІV рівня акредитації.

Проте, при випуску із Антонівської загальноосвітньої школи-інтернат І-ІІІ ступенів Миколаївської обласної ради, ОСОБА_3 виплачено цим закладом грошову допомогу у розмірі 2000 грн., тобто у меншому розмірі, ніж передбачено ст. 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування».

Вирішуючи спірне питання та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідача відсутній обов'язок щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги в розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку при випуску із навчального закладу та відповідачем дотримано вимоги законодавства при проведенні розрахунку з позивачем.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» від 13.01.2005 року № 2342-IV держава здійснює повне забезпечення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа.

Частиною 7 цієї статті визначено, що випускники навчальних закладів із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, забезпечуються за рахунок навчального закладу або відповідної установи у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, одягом і взуттям, а також одноразовою грошовою допомогою в розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку. Нормативи забезпечення одягом і взуттям затверджуються Кабінетом Міністрів України. За бажанням випускників навчальних закладів їм може бути видана грошова компенсація в розмірі, необхідному для придбання одягу і взуття.

Відповідно до п.п. 1 п. 13 Постанови Кабінету Міністрів України «Про поліпшення виховання, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування» від 05.04.1994 року № 226 дітям-сиротам і дітям, позбавленим батьківського піклування, особам з їх числа, а також учням та студентам, які в період навчання у віці від 18 до 23 років залишилися без батьків і перебували на повному державному утриманні в загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах, при вступі на навчання до професійно-технічних та вищих навчальних закладів видається безоплатно за рахунок коштів тих закладів, які вони закінчили, комплект нового одягу і взуття на суму не менш як 12 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а також грошова допомога в розмірі не менш як 2,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Учні та студенти зазначеної категорії зараховуються на повне державне утримання в навчальних закладах, до яких вони вступили, і в період навчання до 23 років або до закінчення відповідних навчальних закладів забезпечуються безоплатно продуктами харчування, одягом.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що держава здійснює повне забезпечення, зокрема, дітей, позбавлених батьківського піклування. Випускники загальноосвітніх навчальних закладів із числа цих дітей та за рахунок навчального закладу забезпечуються одягом і взуттям, а також одноразовою грошовою допомогою в розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку.

Разом з цим, розмір одноразової грошової допомоги, який підлягає виплаті при випуску з навчального закладу, на забезпеченні якого перебували, зокрема, діти, позбавлені батьківського піклування, та визначений Законом, не узгоджується з розміром такої одноразової грошової допомоги за Постановою КМУ.

Відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» Закони України та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Враховуючи зазначене, оскільки норми Постанови КМУ прийняті до набрання чинності Законом та не приведені у його відповідність, колегія суддів вважає, що при вирішенні спірного питання підлягають застосуванню норми Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», а саме одноразова грошова допомога підлягає виплаті у розмірі, визначеному цим Законом.

Зазначені обставини не були враховані судом першої інстанції, їм надано неналежну правову оцінку, що призвело до помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

З огляду на викладене, оскільки судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до її неправильного вирішення по суті, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідно до вимог ст. 202 КАС України підлягає скасуванню з прийняттям по справі нової постанови про задоволення адміністративного позову в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст.ст. 207, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора Новоодеського району Миколаївської області - задовольнити.

Постанову Новоодеського районного суду Миколаївської області від 19 березня 2015 року - скасувати, прийняти у справі нову постанову, якою адміністративний позов прокурора Новоодеського району Миколаївської області в інтересах ОСОБА_3 до Антонівської загальноосвітньої школи-інтернат І-ІІІ ступенів Миколаївської обласної ради, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, Служба у справах дітей Новоодеської районної державної адміністрації Миколаївської області про визнання неправомірною бездіяльність та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність Антонівської загальноосвітньої школи-інтернат І-ІІІ ступенів Миколаївської обласної ради щодо невиплати випускнику з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги.

Зобов'язати Антонівську загальноосвітню школу-інтернат І-ІІІ ступенів Миколаївської обласної ради нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_3 одноразову грошову допомогу у розмірі 5 716 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня виготовлення повного тексту.

Суддя-доповідач: І.П. Косцова

Судді: Л.В.Стас

І.О.Турецька