Справа № 805/1210/15-а
Суддя: Волгіна Н.П.
Дата ухвалення: 2015-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2015 р. Справа № 805/1210/15-а

приміщення суду за адресою: 84112, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 2

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Волгіної Н.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Артемівську та Артемівському районі Донецької області

до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в у м. Артемівську Донецької області

про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Управління Пенсійного фонду України в м. Артемівську та Артемівському районі Донецької області, звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом, в якому просить суд стягнути з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Україні в м. Артемівську заборгованість по понесених витратах в розмірі 31 678,11 грн, в тому числі: 31 501,34 грн - витрати з основного розміру пенсії, 9,01 грн - сума поштового збору, 167,76 грн - витрати з щомісячної цільової допомоги на прожиття.

В обґрунтування позовних вимог зазначено наступне.

Статтею 2 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" передбачено, що особи, право яких на відшкодування шкоди раніше було встановлено відповідно до законодавства СРСР або законодавством України про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, пов'язаного з виконанням ними трудових обов'язків мають право на забезпечення по страхуванню від нещасного випадку відповідно до цього Закону.

В статті 3 Угоди про гарантії прав держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року встановлено, що всі витрати, пов'язані із здійсненням пенсійного забезпечення за цією Угодою несе держава, що надає це пенсійне забезпечення. Стаття 5 Угоди передбачає, що вона поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені законодавством держав-учасниць Угоди.

На підставі зазначених актів та ст. 85 Закону України «Про пенсійне забезпечення» страхові виплати громадянам, які отримали інвалідність на підприємствах країн Співдружності Незалежних Держав, підлягають виплаті по місцю їх проживання, а витрати Пенсійного Фонду України по виплаті цих пенсій підлягають відшкодуванню Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві.

Відповідно до Порядку, затвердженому Постановою правління Пенсійного фонду України, правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 4 березня 2003 року за № 5-4/4, позивачем на адресу відповідача за період вересень 2014 року - листопад 2014 року щомісячно направлялись акти звірки, які останнім були підписані в неповному обсязі. Так, згідно представлених відділенням ФССНВВ таблиць розбіжностей не прийнято до заліку та не компенсовано за період з 1 вересня 2014 року по 30 листопада 2014 року витрати по пенсіонерах на загальну суму 31 678,11 гри, в тому числі: 31 501,34 гри - витрати з основного розміру пенсії, 9,01 гри - сума поштового збору, 167,76 гри - витрати з виплати щомісячної цільової допомоги на прожиття.

Також у позові зазначено, що низькою постанов Донецького окружного адміністративного суду встановлено правомірність вимог УПФУ щодо стягнення з відповідача витрат за попередні періоди по наступним пенсіонерам, які отримали каліцтво на території країн СНД: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7

ОСОБА_8 пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначена розпорядженням від 23 червня 2009 року № 173800 згідно ст. 37 Закону України "Про пенсійне забезпечення" при досягненні останньою 55 років. Відповідачем відмовлено УПФУ в м. Артемівську та Артемівському районі у відшкодуванні понесених витрат по гр. ОСОБА_8 у зв'язку із тим, що остання на момент нещасного випадку з годувальником не досягла 55 років та була працездатною.

Крім цього, у зв'язку із проведенням на території Донецької та Луганської областей АТО, в управлінні Пенсійного фонду України в м. Артемівську та Артемівському районі були взяті на облік електронні пенсійні справи пенсіонерів (вимушених переселенців), які отримують пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв"язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, згідно Закону України "Про пенсійне забезпечення". Так, з вересня 2014 року на обліку в УПФУ в м. Артемівську та Артемівському районі перебуває гр. ОСОБА_9, з жовтня 2014 року перебувають на обліку в УПФУ в м. Артемівську та Артемівському районі гр. ОСОБА_10 і гр. ОСОБА_11, а з листопада 2014 року на облік взято ще 51 пенсіонера (перелік доданий до адміністративного позову). Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві у м. Артемівську було відмовлено УПФУ в м. Артемівську та Артемівському районі в відшкодуванні понесених витрат за період вересень 2014 року - листопад 2014 року на загальну суму 28 260,64 грн у зв'язку із відсутністю у відповідача паперових пенсійних справ даних пенсіонерів.

Позивач не погодився із відмовою відповідача відшкодувати понесені УПФУ витрати за період вересень 2014 року - листопад 2014 року на загальну суму 31 678,11 грн та звернувся до суду із даним позовом (а.с. 3-6).

В судове засідання представник позивача не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи Управління Пенсійного фонду України в м. Артемівську та Артемівському районі Донецької області повідомлено судом належним чином. 20 травня 2015 року на адресу суду надішло клопотання від позивача про розгляд справи за відсутності їх представника. Також у клопотанні зазначено про те, що позовні вимоги управління підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити (а.с. 221).

Представники Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в у м. Артемівську Донецької області ОСОБА_12, ОСОБА_13 до суду з'явились.

В матеріалах справи містяться письмові заперечення відповідача, в яких зазначенено наступне.

Згідно ст. 3 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" № 1105-ХІV держава гарантує всім застрахованим громадянам забезпечення прав у страхуванні від нещасного випадку на виробництві і профзахворювання. Громадяни України, які працюють за межами України і не зареєстровані в системі соціального страхування країни, в якій вони знаходяться, мають право на забезпечення по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню в Україні за умови виплати страхових внесків, якщо інше не передбачене міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надається Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 21 п."г", "д" Закону України № 1105-ХІV Фонд при настанні страхового випадку зобов'язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або профзахворювання, пенсію у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або профзахворювання.

Згідно з Постановою правлінь Пенсійного фонду України та Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України № 5-4/4 Фондом провадиться відшкодування Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою зазначених пенсій. Зокрема, відшкодуванню підлягають суми: сума основного розміру пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або профзахворювання; щомісячна цільова грошова допомога на прожиття, якщо така надавалася пенсіонеру, який одержав вищезазначену пенсію; допомога на поховання сім'ї померлого або особі, яка здійснила' поховання особи, яка отримувала вищезазначену пенсію; сума витрат Пенсійного фонду з виплати і доставки вищезазначених пенсій. Підписання актів щомісячних звірок особових справ є одним із етапів підготовчої стадії прийняття від Пенсійного фонду документів, підтверджуючих право потерпілих та членів їх сімей на отримання відповідних пенсій - безпосередньо відшкодування провадиться на централізованому, а не регіональному рівні.

Відповідно до пп. "д" п. 1 ч. 1 ст. ст. 21, 33 Закону № 1105-ХІV право на одержання щомісячних страхових виплат та пенсію мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після його смерті. Такими непрацездатними особами, зокрема, є жінки, які досягли 55 років, і чоловіки, які досягли 60 років, якщо вони не працюють.

Враховуючи, що ОСОБА_8, якій призначена пенсія по втраті годувальника, на момент його смерті була працездатною особою, яка не досягла 55 років, фонд вважає вимоги УПФУ щодо відшкодування відповідачем сплаченої ОСОБА_8 пенсії неправомірними.

Також у запереченнях зазначено, що згідно ст. 7 Закону України "Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" № 2272-ІІІ від 22 лютого 2001 року Фонд проводить виплати особам, право яких на отримання відшкодування збитку раніше було встановлене відповідно до законодавства СРСР або законодавства України про відшкодування збитку, заподіяного працівникам внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, пов'язаного з виконанням ними трудових обов'язків, які мають право на забезпечення по страхуванню від нещасного випадку відповідно до цього Закону.

Відповідно до ст. 3 Угоди про гарантії прав держав-учасників Співдружності Незалежних Держав в області пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року всі витрати, пов'язані зі здійсненням пенсійного забезпечення несе держава, що надає забезпечення і взаємні розрахунки не проводяться.

П. 2 ст. 7 Закону № 2272-ІІІ передбачено, що Фонд сплачує страхові виплати та надає соціальні послуги працівникам (членам їх сімей) у тому числі і пенсії по інвалідності та у разі втрати годувальника, з того часу, коли відповідні підприємства передали у встановленому порядку Фонду документи, що підтверджують право цих працівників (членів їх сімей) на такі страхові виплати. У випадку, якщо документи не передані до Фонду, то потерпілі продовжують отримувати відповідні виплати від Пенсійного фонду України. При цьому між Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і Пенсійним фондом України в подальшому, після прийняття пенсійних справ, відбуваються відповідні розрахунки. Порядок передачі документів, що підтверджують право на отримання пенсії встановлений Інструкцією про порядок передачі Виконавчій дирекції Фонду соціального страхування від нещасного випадку на виробництві і професійних захворюваннях України документів, що підтверджують право застрахованого чи членів його сім'ї на страхову виплату, затверджений Постановою Правління Фонду ССНВВ України від 20 квітня 2001 року № 10.

Також у запереченнях зазначено, що для проведення відшкодування будь-яких виплат Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України відповідно до вимог ст.ст. 35, 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» в обгрунтування понесених витрат повинен мати акт розслідування та інші документи, як підставу для призначення і проведення виплат. Чинне законодавство не містить приписів, які б дозволяли Фонду призначати і проводити витати на підставі електронних документів.

Окрім цього, згідно п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 року № 595 "Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей", міністерства, інші центральні органи виконавчої влади, місцеві державні адміністрації зобов'язані до 1 грудня 2014 року забезпечити переміщення бюджетних установ, підприємств та організацій, що належать до сфери їх управління, з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноважння в повному обсязі.

Враховуючі, що більшість пенсіонерів, вимоги по відшкодуванню пенсій яким заявлені позивачем, перебували на обліку не в УПФУ у м. Артемівську та Артемівському районі, а в іншіх територіальних управліннях (в яких залишені паперові пенсійні справи), та які на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 7 листопада № 595 переміщені до населених пунктів, підконтрольних Україні, - відділення Фонду у м. Артемівську є неналежним відповідачем у тій частині позову, що стосується виплат пенсій особам, переміщеним з тимчасово окупованих територій. У даному випадку Управління Пенсійного фонду України в м. Артемівську та Артемівському районі Донецької області має звернутися з позовом до відділень Фонду, у яких знаходяться особові справи вищезазначених осіб та в яких вони перебували на обліку.

Саме тому відповідач просить суд відмовти позивачу у задоволенні його позовних вимог (а.с. 70-72).

Згідно ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи, що перешкод для розгляду справи, передбачених ст. 128 КАС України не має, представник позивача в судове засідання не з'явився, суд вважає за можливе розглянути справу у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Управлінням Пенсійного фонду України у м. Артемівську та Артемівському районі Донецької області за період з 1 вересня 2014 року по листопада 2014 року нараховані та виплачені пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання 267 особам, зазначеним у наданих суду списках (а.с. 15-18, 31-35, 46-51 т. 1), що підтверджується (в частині пенсіонерів, відшкодування витат за якими є спірним питанням у даній справі) наданими суду довідками про виплату пенсій по 51 пенсіонеру (а.с. 89, 93, 96, 99, 102, 106, 109, 112, 116, 119, 123, 126, 129, 132, 135, 138, 141-142, 145, 148, 151, 154, 157, 160, 163, 167, 170, 173, 177, 182, 185, 188, 192, 195-213 т. 1). Крім цього, відповідно до пояснень позивача, розрахунку позову, таблиць розбіжностей двом особам була призначена та виплачена та щомісячна цільова допомога на прожиття (а.с. 3-6, 12-13, 22, 28-29, 34, 39 т. 1).

На підтвердження правомірності призначення пенсії по 33-м із зазначених осіб суду надані копії розпоряджень про призначення пенсій (а.с. 87, 90-91, 94, 97, 100, 103-104, 107, 110, 113-114, 117, 120-121, 124, 127, 130, 133, 136, 139, 143, 146, 149, 152, 155, 158, 167, 164, 168, 171, 174, 178, 183, 186, 189, 193 т. 1), копії заяв цих осіб про призначення їм пенсій (а.с. 88, 92, 95, 98, 101, 105, 108, 111, 115, 118, 122, 125, 128, 131, 134, 137, 140, 143, 147, 150, 153, 156, 159, 168, 165, 169, 172, 175, 179, 184, 187, 190, 194 т. 1), копії пенсійних посвідчень по трьом пенсіонерам (а.с. 166, 176, 191 т. 1) та копія довідки МСЕК від 27 квітня 2015 року по одному з пенсіонерів (а.с. 180-181 т. 1).

30 вересня 2014 року позивачем відповідачу направлено подання щодо перерахування з Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України коштів на фінансування витрат, пов'язаних із виплатою пенсій за вересень 2014 року, в сумі 25 246,40 грн разом зі списком із 167 осіб, яким призначені відповідні пенсії (а.с. 14-18).

Відповідно до акту щомісячної звірки за вересень 2014 року (а.с. 9), листів відповідача від 7 жовтня 2014 року №№ 2062 та 2063 (а.с. 10-11), таблиці розбіжностей за вересень 2014 року та довідки щодо витрат на виплату пенсії за вересень 2014 року, підписаної сторонами по справі (а.с. 12) відповідачем не прийнято до заліку витрати позивача в розмірі 723,95 грн, де: 173,31 - основний розмір пенсії та витрати на її доставку ОСОБА_9 та ОСОБА_8 (а.с. 10), 550,64 грн - основний розмір пенсії та витрати на її доставку ОСОБА_15, ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_2 (а.с. 11).

3 листопада 2014 року позивачем відповідачу направлено подання щодо перерахування з Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України коштів на фінансування витрат, пов'язаних із виплатою пенсій за жовтень 2014 року, в сумі 38 901,00 грн разом зі списком із 191 особи, яким призначені відповідні пенсії (а.с. 30-35).

Відповідно до акту щомісячної звірки за жовтень 2014 року (а.с. 21), листів відповідача від 7 листопада 2014 року №№ 2183 та 2182 (а.с. 22-23), таблиці розбіжностей за жовтень 2014 року (а.с. 26), довідки про пред'явлені до відшкодування витрати, підписаної сторонами по справі (а.с. 24) та довідки щодо витрат на виплату пенсії за жовтень 2014 року (а.с. 28) відповідачем не прийнято до заліку витрати позивача за жовтень 2014 року в розмірі 1789,99 грн, де: 1037,65 - розмір пенсії, щомісячна цільова грошова допомога та витрати на їх доставку ОСОБА_9, ОСОБА_8, ОСОБА_16 та ОСОБА_11 (а.с. 22), 752,34 грн - розмір пенсії та витрати на її доставку ОСОБА_15, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_2 (а.с. 23).

1 грудня 2014 року позивачем відповідачу направлено подання щодо перерахування з Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України коштів на фінансування витрат, пов'язаних із виплатою пенсій за листопад 2014 року в сумі 83 699,87 грн разом зі списком із 267 осіб, яким призначені відповідні пенсії (а.с. 45-51).

Відповідно до акту щомісячної звірки за листопад 2014 року (а.с. 36), листів відповідача від 11 грудня 2014 року №№ 2287 та 2287 (а.с. 37-40), таблиці розбіжностей за листопад 2014 року (а.с. 44), довідки про пред'явлені до відшкодування витрати за листопад 2014 року, підписаної сторонами по справі (а.с. 41) та довідки щодо витрат на виплату пенсії за листопад 2014 року (а.с. 42) відповідачем не прийнято до заліку витрати позивача за листопад 2014 року в розмірі 29 164,17 грн, де: 151,19 грн - розмір пенсії та витрати на її доставку ОСОБА_8 (а.с. 38), 752,34 грн - розмір пенсії та витрати на її доставку ОСОБА_15, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_2 (а.с. 37), 28 260,64 грн - розмір пенсії, щомісячна цільова допомога на прожиття та витрати на їх доставку 51 пенсіонеру, які у зв'язку із проведенням на території Донецької області виїхали із зони непідконтрольної Україні та тимчасово проживають на території м. Артемівська та Артемівського району (39-40).

Як зазначено у листах відповідача, витрати по ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_16 та ОСОБА_11 не прийняті у зв'язку із тим, що останні на момент нещасного випадку із годувальником мали працездатний стан, вік до 55 років та не мали інвалідності; ОСОБА_15, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_2 отримали каліцтво в країнах СНД, а стосовно 51 пенсіонера, які у зв'язку із проведенням на території Донецької області виїхали із зони, непідконтрольній Україні та тимчасово проживають на території м. Артемівська та Артемівського району, у відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань україни у м. Артемівськ та Артемівському районі відсутні будь-які документи, які б підтверджували право зазначених осіб на отримання страхових сум (а.с. 10-11, 22-23, 37-40).

Всього за період з 1 вересня по 30 листопада 2014 року відповідачем не було прийнято до заліку та, відповідно, не були сплачені витрати на загальну суму 31 678,11 грн, в тому числі: 31 501,34 гри - витрати з основного розміру пенсії, 9,01 гри - сума поштового збору, 167,76 гри - витрати з виплати щомісячної цільової допомоги на прожиття.

Не погодившись із відмовою відповідача прийняти до заліку та відшкодувати зазначені витрати, позивач звернувся до суду із даним позовом.

При прийнятті рішення по справі суд вважає за необхідне зазнчити наступне.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (назва в редакції, яка діє з 1 січня 2015 року, до 1 січня 2015 року - Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності») від 23 вересня 1999 року № 1105-ХІV (далі - Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування», Закон № 1105-ХІV), Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон України "Про пенсійне забезпечення", Закон № 1788-XII), Основами законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 14 січня 1998 року № 16/98-ВР (далі - Основи), Порядком відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України та Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 4 березня 2003 року № 5-4/4, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16 травня 2003 року за № 376/7697 (далі - Порядок № 5-4/4).

Ст. 1 Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, встановлено, що загальнообов'язкове державне соціальне страхування - це система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає надання соціального захисту, що включає матеріальне забезпечення громадян у разі хвороби, повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати страхових внесків власником або уповноваженим ним органом, громадянами, а також бюджетних та інших джерел, передбачених законом.

За пенсійним страхуванням згідно з приписами ст. 25 Основ надаються такі види соціальних послуг та матеріального забезпечення: пенсії за віком, по інвалідності внаслідок загального захворювання (в тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсії у зв'язку з втратою годувальника, крім передбачених ч. 4 цієї статті; медичні профілактично-реабілітаційні заходи; допомога на поховання пенсіонерів.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 25 Основ за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання надаються такі види соціальних послуг та матеріального забезпечення: профілактичні заходи по запобіганню нещасним випадкам на виробництві та професійним захворюванням; відновлення здоров'я та працездатності потерпілого; допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; відшкодування збитків, заподіяних працівникові каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним своїх трудових обов'язків; пенсія по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; пенсія у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; допомога на поховання осіб, які померли внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

З набранням чинності Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (назва в редакції, яка діє з 1 січня 2015 року, назва Закону до 1 січня 2015 року - Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності») від 23 вересня 1999 року № 1105-ХІV обов'язок відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті при настанні страхового випадку, зокрема, виплати йому або особам, які перебувають на його утриманні пенсій по інвалідності у зв'язку із втратою годувальника, покладено на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Відповідно до ст. 24 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування», якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між Фондом соціального страхування від нещасних випадків і страховиками з інших видів соціального страхування виникають спори щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернувся застрахований. Страховик, до якого звернувся застрахований, має право звернутись до відповідного страховика з інших видів соціального страхування щодо відшкодування понесених ним витрат. Зазначене передбачено і частиною 4 ст. 26 Основ.

Відповідно до п. 2 Порядку № 5-4/4, цей порядок визначає механізм відшкодування на централізованому рівні Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України (далі - ФСС НВПЗ) Пенсійному фонду України (далі - ПФУ) витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, які призначені особам, що застраховані згідно із Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" (крім осіб, зазначених у п. 2 ст. 8 цього Закону), у тому числі добровільно застраховані, та потерпілим особам, право яких на отримання відшкодування шкоди раніше було встановлено згідно із законодавством СРСР або законодавством України про відшкодування шкоди, заподіяної працівникам внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, пов'язаних з виконанням ними трудових обов'язків.

Згідно п. 4 Порядку № 5-4/4 відшкодуванню підлягають суми, що виплачуються відповідно до Законів України "Про пенсійне забезпечення", "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" та інших нормативно-правових актів, а саме: сума основного розміру пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; щомісячно цільова грошова допомога на прожиття, якщо така надавалася пенсіонеру, який одержував вищезазначену пенсію; допомога на поховання сім і померлого або особі, яка здійснила поховання особи, яка отримувала вищезазначену пенсію, сума витрат Пенсійного фонду з виплати і доставки вищезазначених пенсій.

Пунктом 5 Порядку № 5-4/4 встановлено, що органи Пенсійного фонду щомісяця, до 10 числа місяця, наступного за звітним, на підставі списку осіб, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, та списку померлих осіб і осіб, знятих з обліку з інших причин, які отримували пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, проводять з відділеннями виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в районах та містах обласного значення звірку витрат за особовими справами потерпілих, складають акт щомісячної звірки витрат за особовими справами потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, у якому визначають загальну суму витрат, що підлягає відшкодуванню, та до 15 числа місяця, наступного за звітним, подають його відповідно головним управлінням Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі і управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.

Згідно п. 6 зазначеного Порядку Головні Управління Пенсійного фонду та управління виконавчої дирекції ФСС НВПЗ на підставі акта щомісячної звірки витрат за особовими справами потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, узагальнюють і узгоджують довідку про відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, та до 20 числа місяця, наступного за звітним, подають її відповідно до Пенсійного фонду та Фонду соціального страхування від нещасних випадків.

Розглядаючи позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості з відшкодування витрат по сплаті основного розміру пенсії, щомісячної цільової грошової допомоги та витрат на їх доставку по: ОСОБА_17, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, суд зазначає наступне.

Фактичні обставини, які мають значення для даної справи, а також характер правовідносин між сторонами, встановлені постановою Донецького окружного адміністративного суду від 19 січня 2012 року по справі № 2а/0570/23419/2011 (а.с. 225-229 т. 1), яка залишена без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 7 березня 2012 року (а.с. 230-232 т. 1); постановою Донецького окружного адміністративного суду від 14 січня 2013 року по справі № 2а/0570/17599/2012 (а.с. 233-237), яка залишена без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2013 року (а.с. 238-240); постановою Донецького окружного адміністративного суду від 5 грудня 2013 року по справі № 805/15268/13-а (а.с. 241-245 т. 1), яка залишена без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2014 року (а.с. 246-248 т. 1); постановою Донецького окружного адміністративного суду від 16 квітня 2014 року по справі № 805/3722/14 (а.с. 1-4 т. 2), що залишена без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2014 року (а.с. 5-9 т. 2), якими встановлено наступне:

- ОСОБА_17 постраждав наслідок нещасного випадку на виробництві, який стався на терит- орії Курської області РФРСР в 1973 році;

- ОСОБА_2 постраждав внаслідок нещасного випадку на виробництві, який стався на території м. Норильська РФРСР в 1974 році;

- ОСОБА_3 постраждав внаслідок нещасного випадку на виробництві, який стався на території м. Нижневартовська РФРСР в 1984 році;

- ОСОБА_4 постраждав внаслідок нещасного випадку на виробництві, який стався на території м. Омська РФРСР в 1984 році;

- ОСОБА_5 постраждав внаслідок нещасного випадку на виробництві, який стався на території м. Стрежеве РФРСР в 1989 році.

Частиною 1 ст. 72 КАС України встановлено, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

За приписами ст. 255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі, не можуть оспорюватись в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

За змістом ч. 2 ст. 2 Закону № 1105-ХІV особи, право яких на отримання відшкодування шкоди раніше було встановлено згідно із законодавством СРСР або законодавством України про відшкодування шкоди, заподіяної працівникам внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, пов'язаних з виконанням ними трудових обов'язків, мають право на забезпечення по страхуванню від нещасного випадку відповідно до цього Закону. При цьому право на таке забезпечення, яке встановлено в Україні, не залежить від того, у якій з колишніх республік СРСР стався нещасний випадок на виробництві з застрахованою особою або виникло професійне захворювання, пов'язане з виконанням нею трудових обов'язків.

Пунктом «а» ч. 1 ст. 27 Закону № 1788-XIІ встановлено, що громадянам України - переселенцям з інших держав, які не працювали в Україні, пенсії по інвалідності внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання призначаються незалежно від стажу роботи.

Згідно з абз. 2 п. 3 Прикінцевих положень Закону № 1105-ХІV відшкодування шкоди, медична, професійна та соціальна реабілітація провадяться Фондом соціального страхування від нещасних випадків також зазначеним у ст. 8 цього Закону особам, які потерпіли до набрання ним чинності та мали право на зазначені страхові виплати і соціальні послуги.

Абз. 3 п. 3 Прикінцевих положень Закону № 1105-ХІV встановлено, що уся заборгованість потерпілим на виробництві та членам їх сімей, яким до набрання чинності цим Законом підприємства, установи та організації не відшкодували матеріальної і моральної (немайнової) шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я, виплачується цими підприємствами, установами і організаціями, а в разі їх ліквідації без правонаступника - Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Отже, за змістом наведеної норми обов'язок Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України відшкодувати потерпілим на виробництві та членам їх сімей матеріальну і моральну (немайнову) шкоду, заподіяну ушкодженням здоров'я, не залежить від того, чи сплачували Фонду страхові платежі підприємства, що ліквідувалися та на яких було ушкоджено здоров`я потерпілого.

Відповідно до положень абз. 7 п. 3 Закону № 1105-ХІV Фонд соціального страхування від нещасних випадків є правонаступником державного, галузевих та регіональних фондів охорони праці, передбачених ст. 21 Закону України «Про охорону праці», які ліквідуються.

Згідно зі ст. 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у сфері пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року (далі - Угода), пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць цієї Угоди та членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Ст. 3 Угоди визначено, що всі витрати, пов'язані із здійсненням пенсійного забезпечення за цією Угодою, несе держава, яка надає забезпечення. Взаємні розрахунки не здійснюються, якщо інше не передбачено двосторонніми угодами.

Зміст цієї норми свідчить, що взаємні розрахунки між державами можуть проводитися лише на підставі двосторонніх договорів.

У даному випадку Порядок відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання № 5-4/4, не врегульовує спірних відносин, оскільки встановлене ним правило підписання актів звірки розрахунків розраховано на відсутність спору.

Згаданий Порядок визначає механізм відшкодування на централізованому рівні Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, які призначені особам, що застраховані згідно із Законом № 1105-ХІV, (крім осіб, зазначених в п. 2 ст. 8 цього Закону), у тому числі добровільно застраховані, та потерпілим особам, право яких на отримання відшкодування шкоди раніше було встановлено згідно із законодавством СРСР або законодавством України про відшкодування шкоди, заподіяної працівникам внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, пов'язаних з виконанням ними трудових обов'язків.

Застосовуючи системне тлумачення вищенаведених норм, та враховуючи висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за наслідками розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 237 КАС України, (постанова від 21 листопада 2011 року по справі № 21-361а11), суд дійшов висновку стосовно того, що страховиком, який має виплачувати пенсію по інвалідності особі, яка стала інвалідом від нещасного випадку на виробництві на території колишніх республік СРСР, (а в разі виплати такої органами Пенсійного фонду України - відшкодувати останньому витрати), є Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Зважаючи на положення ч. 1 ст. 9 КАС України, до спірних правовідносин суд не застосовує листи Міністерства юстиції України від 14 серпня 2006 року № 21-46-921 та Головного науково-експертного управління Апарата Верховної Ради України від 10 січня 2006 року № 16/3-9, оскільки вони не містять правових норм та не є джерелом права.

Оскільки судом встановлено, що громадяни ОСОБА_17, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 постраждали внаслідок нещасного випадку на виробництві, який стався на території держав СНД, тому страхувальником, який має відшкодувати витрати управління Пенсійного фонду України на виплату зазначеним особам пенсії по інвалідності є відділення Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві.

Відповідно, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на виплату та доставку пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві, виплачених вищевказаним особам за період з 1 вересня по 30 листопада 2014 року в сумі 2 055,32 грн (2 049,88 - основний розмір пенсії, 5,44 - поштовий збір) є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості з витрат на сплачену ОСОБА_8 пенсії за період з 1 вересня по 30 листопада 2014 року в розмірі 453,57 грн (450,00- основний розмір пенсіїї, 3,57 грн - витрати на її доставку) суд зазначає наступне.

Фактичні обставини, які мають значення для вирішення даного спору, а також характер правовідносин між сторонами, встановлені також постановами Донецького окружного адміністративного суду від 19 січня 2012 року по справі № 2а/0570/23419/2011, від 14 січня 2013 року по справі № 2а/0570/17599/2012, від 5 грудня 2013 року по справі № 805/15268/13-а, від 16 квітня 2014 року по справі № 805/3722/14, якими встановлено, що ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, на момент смерті годувальника ОСОБА_18 (чоловіка) не досягла 55 років та була працездатною особою.

Відповідно до п. "д" ч. 1 ст. 21 Закону № 1105-ХІV у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування у встановленому законом порядку зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні, зокрема, пенсію у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Тобто, на відповідача покладається обов'язок виплатити пенсію по втраті годувальника, у разі його смерті від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Частиною 1 ст. 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначено, що пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні.

Згідно зі ст. 33 Закону № 1105-ХІV у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат (пенсій згідно з п.п. "д" п. 1 ч. 1 ст. 21 цього Закону) мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після його смерті.

Такими непрацездатними особами є: 1) діти, як і не досягли 16 років; діти з 16 до 18 років, які не працюють, або старші за цей вік, але через вади фізичного або розумового розвитку самі не спроможні заробляти; діти, які є учнями, студентами (курсантами, слухачами, стажистами) денної форми навчання - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ними 23 років; 2) жінки, які досягли 55 років, і чоловіки, які досягли 60 років, якщо вони не працюють; 3) інваліди - члени сім'ї потерпілого на час інвалідності; 4) неповно-літні діти, на утримання яких померлий виплачував або був зобов'язаний виплачувати аліменти; 5) непрацездатні особи, які не перебували на утриманні померлого, але мають на це право. Право на одержання страхових виплат у разі смерті потерпілого мають також дружина (чоловік) або один з батьків померлого чи інший член сім'ї, якщо він не працює та доглядає дітей, братів, сестер або онуків потерпілого, які не досягли 8-річного віку.

Відповідно до частини четвертої статті 25 Цивільного кодексу України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, що дає підстави стверджувати про настання у певних категорій осіб прав та обов'язків, визначених законом, саме на день смерті фізичної особи.

Зміст ч. 1 ст. 33 Закону України від 23 вересня 1999 року №1105-XIV аналогічний змісту абз. 1 ч. 1 ст. 1200 Цивільного кодексу України, в яких закріплено підстави відшкодування шкоди, завданою смертю потерпілого, та визначено категорію осіб, що має право на відшкодування такої шкоди у вигляді щомісячних платежів (страхових виплат).

Отже, в розумінні зазначених вище статей на відшкодування шкоди мають право непрацездатні особи, перелік яких є вичерпним. При цьому такі особи поділяються на дві категорії, одна з яких визначає непрацездатних осіб, які за життя потерпілого і до дня його смерті перебували на його утриманні, а інша - непрацездатних осіб, які на день смерті потерпілого мали право на одержання від нього утримання.

Таким чином, на день смерті потерпілого, що спричинена нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням, особа повинна мати статус непрацездатної особи, визначеної ч. 2 ст. 33 Закону № 1105-XIV, та перебувати на утриманні померлого потерпілого або мати право на одержання від нього утримання.

Зазначена позиція підтверджується п. 20 та абз. 4 п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" та висновками, що містяться в рішенні колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного суду України від 18 серпян 2010 року № 6-14692св10.

Враховуючи наведені норми права, беручи до уваги встановлені судом на підставі рішень Донецького окружного адміністративного суду у справах № 2а/0570/5077/2011, № 2а/0570/17599/2012, № 805/15268/13-а, № 805/3722/14 обставини, щодо того, що ОСОБА_8 на момент смерті годувальника ОСОБА_18 (чоловіка) була працездатною особою, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості з витрат на сплачену ОСОБА_8 пенсію у зв'язку із втратою годувальника за період з 1 вересня по 30 листопада 2014 року в розмірі 453,57 грн (450,00 грн - основний розмір пенсії, 3,57 грн. - поштовий збір).

Щодо позовних вимог позивача про стягнення заборгованості з відповідача з витрат на сплату пенсії, щомісячної цільової грошової допомоги та витрат на їх доставку по іншим пенсіонерам, зазначеним у списках осіб, пред'явлених до відшкодування відповідачу (а.с. 15-18, 31-35, 46-51 т. 1) в загальному розмірі 29 169,22 грн (28 996,44 грн - основний розмір пенсії; 167,76 грн - щомісячна цільова допомога на прожиття; 5,44 грн - поштовий збір), суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Прикінцевих положень Закону № 1105-ХІV фонд сплачує страхові виплати та надає соціальні послуги працівникам (членам їх сімей), які потерпіли на виробництві до 1 квітня 2001 року, з того часу, коли відповідні підприємства передали в установленому порядку Фонду документи, що підтверджують право цих працівників (членів їх сімей) на такі страхові виплати та соціальні послуги, або коли таке право встановлено в судовому порядку.

Частиною 2 ст. 7 Закону України "Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" № 2272-ІІІ від 22 лютого 2001 року (Закон № 2272-ІІІ) передбачено, що Фонд сплачує страхові виплати та надає соціальні послуги працівникам (членам їх сімей) у тому числі і пенсії по інвалідності та у разі втрати годувальника, з того часу, коли відповідні підприємства передали у встановленому порядку Фонду документи, що підтверджують право цих працівників (членів їх сімей) на такі страхові виплати.

Порядок передачі документів, що підтверджують право на отримання пенсії встановлений Інструкцією про порядок передачі Виконавчій дирекції Фонду соціального страхування від нещасного випадку на виробництві і професійних захворюваннях України документів, що підтверджують право застрахованого чи членів його сім'ї на страхову виплату, затверджений Постановою Правління Фонду ССНВВ України від 20 квітня 2001 року № 10 (згідно діючого законодавства не підлягає реєстрації в органах юстиції). Серед інших документів, зазначених у даній інструкції, обов'язковими є заява потерпілого власнику підприємства акт про нещасний випадок на виробництві за формою Н-1 (якщо мав місце нещасний випадок) або нотаріально завірена копія, акт про розслідування нещасного випадку на виробництві за формою Н-5 (якщо мав місце нещасний випадок) або нотаріально завірена копія, акт розслідування професійного захвоювання (якщо таке встановлено) або нотаріально завірена копія, рішення суду про встановлення факту нещасного випадку на виробництві або нотаріально завірена копія, висновки МСЕК про ступень втрати професійної працездатності або нотаріально завірена копія, довідка про розмір втраченого заробітку, витрат на медичну допомогу та інші (п.п. 4.1 - 5.18).

Як зазначено у п. 7 цієї Інструкції, якщо в особовій справі потерпілого або особи, яка одержує відшкодування шкоди у зв'язку зі смертю годувальника, відсутні деякі документи, передбачені п.п. 4-5 цієї Інструкції, то така справа ВВД Фонду від страхувальника не приймається до повного укомплектування.

Крім цього, обов'язкова наявність для оформлення та здійснення відшкодування будь-яких виплат віділенням фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України зазначених вище документів витікає і зі змісту ст.ст. 35, 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування». Так, відповідно до ч. 3 ст. 36 зазначеного Закну підставою для оплати потерпілому витрат на медичну допомогу, проведення медичної, професійної та соціальної реабілітації, а також страхових виплат є акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання (отруєння) за встановленими формами; згідно ч. 7 цієї ж статті страхові виплати залежать,зокрема, від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності; відповідно до ч. 1 ст. 38 зазначеного Закону ступінь втрати працездатності потерпілим установлюється МСЕК за участю Фонду і визначається у відсотках професійної працездатності, яку мав потерпілий до ушкодження здоров'я.

Таким чином, для здійснення відділенням ФСС відшкодування управлінню ПФУ витрат на виплату пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій по втраті годувальника, територіальним органам фонду мають бути надані докази на підтвердження правомірності сплати цих виплат (акт про нещасний випадок на виробництві, відповідне рішення суду, довідка МСЕК та інші).

Суду не було надано доказів на підтвердження отримання відповідачем вказаних документів щодо 48 пенсіонерів, зазначених у відповідних списках (у списку осіб, якій міститься у листі відповідача від 11 грудня 2014 року, за листопад 2014 року зазначено 51 особа, щодо яких не має підтверджуючих документів (а.с. 39-40 т. 1), але при цьому по трьом із зазначених у списку осіб (ОСОБА_9, ОСОБА_16 та ОСОБА_11) відповідно до листів відповідача від 7 жовтня 2014 року (а.с. 10 т. 1) та від 7 листопада 2014 року (а.с. 22 т. 1) не прийняті до заліку та відшкодування пенсії по втраті годувальника, сплачені цим особам, не у зв'язку із відсутністю необхідних документів, а у зв'яжу із тим, що дані особи не мали право на одержання відповідної пенсії, так як на момент смерті годувальника мали працездатний вік та не були інвалідами.

Разом із цим, суду також не були надані документи, які б підтверджували правомірність призначення пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, по всім 51 пенсіонерам, зазначеним у листі відповідача від 11 грудня 2014 року (а.с. 39-40 т. 1), які виїхали із зони проведення АТО та були взяті на облік позивачем у вересні - листопаді 2014 року.

Таким чином, відповідачем правомірно не прийняті до заліку та не сплачені витрати УПФУ у м. Артемівську та Артемівському районі, пов'язані з виплатою останнім у вересні - листопаді 2014 року пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, пенсіонерам, які у зв'язку із проведенням на території Донецької області АТО виїхали із зони, непідконтрольної Україні, та були взяті на облік позивачем за матеріалами електронних пенсійних справ та атестатів про припинення виплати пенсії за попереднім місцем проживання, в розмірі 29 169,22 грн (28 996,02 грн - основний розмір пенсії; 167,76 грн - витрати з щомісячної цільової допомоги на прожиття; 5,44 грн - витрати на доставку пенсії).

Суд відхиляє доводи позивача щодо правомірності позовних вимог в цій частині, які аргументовані, по-перше, наявністю роз'яснень ПФУ від 30 травня 2014 року № 14574/02-50 (а.с. 214-215 т. 1) та від 14 жовтня 2014 року № 26775/02-50 (а.с. 217 т. 1) щодо забезпечення виплат пенсіонерам, які тимчасово виїхали до інших регіонів України, на підставі пенсійних справ в електронній формі (без паперового носія), по-друге, тим, що по більшості з пенсіонерів, зазначних у Списках осіб, яким призначені пенсії по інвалідності.., є докази про призначення їм пенсії по інвалідності або пенсії у зв'язку із втарою годувальника внаслідок нещасного випадку на виробництві, на підтвердження чого суду надані копії розпоряджень про призначення відповідної пенсії та заяв пенсіонерів про їх призначення (а.с. 87-195 т. 1), копії пенсійних посвідчень (а.с. 166, 176, 191 т. 1), копія довідки МСЕК від 27 квітня 2015 року (а.с. 180 т. 1) (всього - по 33 особам) та копії довідок про підтвердження виплати пенсії особам-переселенцям (всього - по 51 особі) у період з вересня по листопад 2014 року (а.с. 84-213 т. 1), - виходячи з наступного.

По-перше, як вже зазначалось судом, відповідно до ч. 2 ст. 7 Прикінцевих положень Закону № 1105-ХІV, ч. 2 ст. 7 Закону № 2272-ІІІ Фонд сплачує страхові виплати та надає соціальні послуги працівникам (членам їх сімей), у тому числі і пенсії по інвалідності та у разі втрати годувальника, з того часу, коли відповідні підприємства передали у встановленому порядку Фонду документи, що підтверджують право цих працівників (членів їх сімей) на такі страхові виплати. Тобто, для вирішення Відділенями виконавчої дирекції Фонду питання щодо відшкодування органам ПФУ витрат з виплати пенсій по інвалідності та пенсій у разі втрати годувальника, у відділення обов'язково мають бути оригінали (або нотаріально завірені копії) документів, які підтверджують правомірність призначення та здійснення вказаних виплат (пенсій, щомісячної цільової грошової допомоги). Станом на час розгляду справи зазначені вище нормативно-правові акти не містять будь-яких виключень щодо цього правила.

По-друге, листи Пенсійного фонду України, на які посилається позивач, не є нормативно-правовими документами, які регулюють спірні відносини; крім цього, вони скеровані управлінням ПФУ для застосування у їх діяльності для вирішення питань щодо виплати пенсії певній категорії пенсіонерів та не стосуються порядку відшкодування територіальними органами Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України витрат УПФУ, пов'язаних із виплатою вказаних пенсій.

Суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України "Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" № 2272-ІІІ від 22 лютого 2001 року у випадку, якщо документи не передані до Фонду, то потерпілі продовжують отримувати відповідні виплати від Пенсійного фонду України. При цьому між Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і Пенсійним фондом України в подальшому, після прийняття пенсійних справ, відбуваються відповідні розрахунки.

Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості з відповідача з витрат на сплату пенсії, щомісячної цільової грошової допомоги та витрат на їх доставку в загальному розмірі 29 169,22 грн (28 996,02 грн - основний розмір пенсії; 167,76 грн - щомісячна цільова допомога на прожиття; 5,44 грн - поштовий збір) по пенсіонерам, які взяті на облік позивачем у період вересень - листопад 2014 року: ОСОБА_9 ОСОБА_16, ОСОБА_11, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_14, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_37, ОСОБА_38, ОСОБА_39, ОСОБА_40, ОСОБА_41, ОСОБА_42, ОСОБА_43, ОСОБА_44, ОСОБА_45, ОСОБА_46, ОСОБА_47, ОСОБА_48, ОСОБА_49, ОСОБА_50, ОСОБА_51, ОСОБА_52, ОСОБА_53, ОСОБА_54, ОСОБА_55, ОСОБА_56, ОСОБА_57, ОСОБА_58, ОСОБА_59, ОСОБА_60, ОСОБА_61, ОСОБА_62, ОСОБА_63, ОСОБА_64, ОСОБА_65 (а.с. 15-18, 31-35, 46-51 т. 1).

На підставі викладеного вище, керуючись 71 КАС України, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення адміністративного позову позивача.

Керуючись ст. 2, ст. 17-20, ст. 69-72, ст. 86, ст. 90, ст. 94, ст. 112, ст. 122-154, ст. 158-163, ст. 167, ст. 185, ст. 186, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Управління Пенсійного фонду України в м. Артемівську та Артемівському районі Донецької області до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в у м. Артемівську Донецької області про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в у м. Артемівську Донецької області () на користь управління Пенсійного фонду України в м. Артемівську та Артемівському районі () витрати, пов'язані з виплатою пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, за період з 1 версеня 2014 року по 30 листопада 2014 року в розмірі 2 055 (дві тисячі п'ятдесят п'ять) грн. 32 коп (2 049,88 грн - основний розмір пенсії, 5,44 грн - сума поштового збору).

В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд в порядку, визначеному ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Волгіна Н.П.