Справа № 2а/1522/6515/11
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2015-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2015 року м. Київ К/800/21877/15
Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
Черпака Ю.К. (судді-доповідача),
Головчук С.В.,
Ліпського Д.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - ГУ ПФУ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання здійснити перерахунок пенсії,
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 10 вересня 2014 року,
встановив:
У квітні 2014 року старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області звернувся до суду з поданням про встановлення чи зміну способу і порядку виконання постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 3 лютого 2014 року, якою визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ щодо відмови у перерахунку пенсії та зобов`язано ГУ ПФУ провести з 1 травня 2011 року перерахунок і виплату ОСОБА_1 раніше призначеної пенсії з урахуванням зміни посадового окладу відповідної категорії військовослужбовців згідно з наказом Міністра оборони України від 28.07.2008 р. № 377.
Подання мотивував відсутністю коштів у боржника, що унеможливлює виконання постанови.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 2 червня 2014 року подання задоволено: змінено спосіб і порядок виконання рішення суду із зобов`язання провести перерахунок на стягнення з ГУ ПФУ на користь ОСОБА_1 заборгованості з пенсійних виплат у розмірі 35836,95 грн.
Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 10 вересня 2014 року скасовано ухвалу суду першої інстанції та постановлено нове рішення, яким у задоволенні подання державного виконавця відмовлено.
У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції Закону України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень і статті 263 КАС, просив скасувати прийняту ним ухвалу та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.
Вищий адміністративний суд України ухвалою від 11 листопада 2014 року скасував ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 10 вересня 2014 року та залишив у силі ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 2 червня 2014 року.
Постановою Верхового Суду України від 14 квітня 2015 року скасовано ухвалу Вищого адміністративного суду України від 11 листопада 2014 року та направлено справу на новий касаційний розгляд з мотивів неправильного застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.
Стаття 124 Конституції України і стаття 14 КАС встановлюють, що судові рішення, зокрема постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Статтею 263 КАС передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.
Як зміну способу і порядку виконання рішення слід розуміти вжиття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у встановлені раніше порядок і спосіб. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.
Судами встановлено, що 12 березня 2014 року державний виконавець виніс постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржнику надав строк на самостійне виконання рішення суду, проте на час звернення державного виконавця до суду рішення суду ГУ ПФУ не виконало. Зазначений виконавчий документ не може бути скерований до органу Державної казначейської служби України для виконання в порядку гарантії держави щодо виконання судових рішень у зв`язку з тим, що рішення прийнято про зобов`язання вчинити дії, а не про стягнення коштів.
Апеляційний суд правильно зазначив, що наведені обставини не дають підстав для висновку про неможливість виконання судового рішення, що відповідно до статті 263 КАС було б підставою для зміни способу і порядку його виконання, адже виплата нарахованих сум соціальної допомоги буде здійснена ГУ ПФУ після надходження відповідних сум із державного бюджету.
Посилання державного виконавця на неможливість виконання рішення суду зобов`язального характеру щодо проведення соціальних виплат у зв`язку з відсутністю такого виду рішень у визначеному статтею 2 Закону України від 05.06.2012 р. № 4901-VI Про гарантії держави щодо виконання судових рішень переліку рішень, виконання яких гарантовано державою, не заслуговують на увагу, оскільки з огляду на положення статті 124 Конституції України і статті 14 КАС постанови в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання на всій території України незалежно від обраного судом способу захисту порушеного права позивача (зобов`язання відповідача вчинити певні дії чи стягнення з нього коштів).
У даній справі суд для відновлення права ОСОБА_1 прийняв постанову про зобов`язання ГУ ПФУ провести з 1 травня 2011 року перерахунок і виплату позивачу раніше призначеної пенсії з урахуванням зміни посадового окладу відповідної категорії військовослужбовців згідно з наказом Міністра оборони України від 28.07.2008 р. № 377, що відповідало заявленим у позові вимогам. Розрахунок суми належної ОСОБА_1 пенсії після перерахунку суд не здійснював, тому, змінивши спосіб виконання такої постанови із зобов`язання здійснити перерахунок і виплату пенсії на стягнення конкретної суми пенсії, суд першої інстанції змінив постанову по суті, вийшовши при цьому за межі позовних вимог та вирішивши питання, що не були предметом дослідження судами всіх інстанцій при розгляді справи.
З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що зміна на підставі статті 263 КАС способу і порядку виконання судового рішення не передбачає зміни обраного судом відповідно до статті 162 КАС при ухваленні рішення способу відновлення порушеного права. Отже, зміна способу і порядку виконання рішення суду про зобов`язання органу ПФУ здійснити виплату із зобов`язання на стягнення такої виплати є незаконною.
Аналогічний висновок щодо застосування зазначених норм права викладений у постанові Верховного Суду України від 14 квітня 2015 року, який в силу частини першої статті 244-2 КАС України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.
Отже, суд апеляційної інстанції правильно застосував норми матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для скасування прийнятого ним рішення.
Керуючись статтями 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ухвалив:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 10 вересня 2014 року без змін.
Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Судді:Черпак Ю.К.
Головчук С.В.
Ліпський Д.В.