Справа № 2-а/1970/3133/12
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2015-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2015 р. Справа № 876/3271/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Затолочного В.С., Каралюса В.М.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Козівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2015 року у адміністративній справі №2-а/1970/3133/12 за позовом Козівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,-

В С Т А Н О В И В:

Козівська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби в Тернопільській області звернулась до суду з позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в сумі 511999,20 грн. по штрафних (фінансових) санкціях за порушення норм з регулювання обігу готівки.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, позивачем подана апеляційна скарга, в якій вказує на те, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального права та невірним встановленням обставин у справі. Посилається на ту обставину, що податковою інспекцією правомірно застосовано штрафні ( фінансові ) санкції до відповідача за порушення норм з регулювання обігу готівки та на ту обставину, що Козівською податковою інспекцією подана касаційна скарга на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 02 червня 2014 року, якою апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено, а постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2012 року у адміністративній справі №2-а/1970/3559/12 скасовано та прийнято нову постанову, якою адміністративний позов задоволено. Просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову в повному обсязі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України, справу розглянуто в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується наступне. Відповідно до довідки Козівської міжрайонної державної податкової інспекції Тернопільської області від 15.08.2012 р. №624/19-017/1 за відповідачем рахується податковий борг в сумі 511999,20 грн. по штрафних (фінансових) санкціях за порушення норм регулювання обігу готівки.

Суд першої інстанції в задоволенні позову відмовив з тих підстав, що рішенням суду, яке набрало законної сили, скасовано податкову вимогу в частині 511999,20 грн. штрафних санкцій за порушення законодавства про застосування реєстраторів розрахункових операцій, нарахованих згідно рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № від 06.07.2009 року та зобов'язано Козівську міжрайонну державну податкову інспекцію Тернопільської області Державної податкової служби виключити з особового рахунку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (номер ДФО НОМЕР_1) 511999,20 грн. фінансових санкцій, нарахованих згідно рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № від 06.07.2009 року.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх вірними з огляду на наступне.

Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання

Підпунктом 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності

Судом встановлено, що заборгованість виникла у зв'язку з несплатою грошового зобов'язання нарахованого згідно податкового повідомлення - рішення № від 06.07.2009 року винесеного на підставі Акта перевірки за дотриманням суб'єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій №48-23/ від 16 червня 2009 року, яким встановлено порушення п.12 ст.3 та ст. 6 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (надалі Закон № 265/95-ВР).

Згідно п.12 ст. 3 цього ж Закону, суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг).

Відповідно до ст. 6 вищевказаного Закону облік товарних запасів фізичною особою-підприємцем ведеться у порядку, визначеному чинним законодавством, а юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) - у порядку, визначеному відповідним національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку. Облік ведеться з урахуванням особливостей, встановлених для суб'єктів малого підприємництва. Обов'язок із ведення обліку товарних запасів не застосовується до осіб, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку придбаних або проданих товарів.

Відповідно до статті 2 Закону 6 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», місце проведення розрахунків - це місце, де здійснюються розрахунки із покупцем за продані товари (надані послуги) та зберігаються отримані за реалізовані товари (надані послуги) готівкові кошти, а також місце отримання покупцем попередньо оплачених товарів (послуг) із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо.

Стаття 20 даного Закону передбачає, що до суб'єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості не облікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На підставі наведеної норми до відповідача застосовано штрафну санкцію у розмірі подвійної вартості не облікованих товарів у розмірі 511999,20 грн. (25999,60*2=51999,20).

Податкове повідомлення-рішення № від 06.07.2009 р. на суму 511 999,20 грн. оскаржене відповідачем в судовому порядку.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 06.10.2009р. задоволено позов ФОП ОСОБА_1 до Козівської МДПІ та скасовано рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № від 06.07.2010 р.

Однак, постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 05.04.2012р. по справі №88167/09/9104 апеляційну скаргу Козівської МДПІ задоволено, постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 06.10.2009р. скасовано та прийнято нову, якою в позові відмовлено. Дана постанова набрала законної сили з моменту проголошення, а тому податковий борг нарахований згідно рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 06.07.2009 року № вважається узгодженим.

Згідно п.59.1 статті 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

На виконання даної норми Закону податковим органом сформовано та надіслано платнику податків податкова вимога №2 від 18.05.2012р. відповідно до якої сума податкового боргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 становить 515423,86 грн., вручення якої 24.05.2012р. підтверджено підписом відповідача на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення.

Дана податкова вимога оскаржена відповідачем в судовому порядку. Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 25.10.2012 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції фізична особа-підприємець ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 02 червня 2014 року апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено, постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2012 року у адміністративній справі № 2-а/1970/3559/12 скасовано та прийнято нову постанову, якою адміністративний позов задоволено. Скасовано податкову вимогу Козівської міжрайонної державної податкової інспекції Тернопільської області Державної податкової служби від 18.05.2012 року за №2 в частині 511999,20 грн. штрафних санкцій за порушення законодавства про застосування реєстраторів розрахункових операцій, нарахованих згідно рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № від 06.07.2009 року. Зобов'язано Козівську міжрайонну державну податкову інспекцію Тернопільської області Державної податкової служби виключити з особового рахунку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (номер ДФО НОМЕР_1) 511999,20 грн. фінансових санкцій, нарахованих згідно рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № від 06.07.2009 року.

Вказана постанова мотивована неможливістю застосування податковим органом до правовідносин, що виникли з відповідачем зворотної дії закону. В постанові, зокрема, зазначено, що зміст суб'єктивного права Козівської МДПІ Тернопільської області про стягнення фінансових санкцій, згідно рішення № від 06.07.2009 року, повинен визначатися із застосуванням законодавства, яке діяло на момент його виникнення, а приписи Податкового кодексу України не можуть змінити правовий статус зазначених санкцій, який було встановлено попередніми нормативно-правовими актами та поширити на них процедури стягнення, в тому числі в частині строків та способу стягнення.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15.12.2014 року касаційну скаргу Козівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Тернопільській області відхилено, а постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 02.06.2014 року залишено без змін.

Відповідно до частини 1 статті 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що сума боргу відповідача в сумі 511999,20 грн. повинна бути виключена позивачем з особового рахунку відповідача, чого позивачем не було зроблено, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування постанови суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись статтями 160, 167, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Козівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області - залишити без задоволення, а постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2015 року у адміністративній справі №2-а/1970/3133/12 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після надіслання її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя З.М. Матковська

Судді В.С. Затолочний

В.М. Каралюс