Справа № 2199/10
Суддя: Суховаров А.В.
Дата ухвалення: 2010-10-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" жовтня 2010 р. справа № 2а-1090/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Суховарова А.В.

суддів: Дадим Ю.М. Нагорної Л.М.

при секретарі судового засідання: Мациборко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м.Дніпропетровська на постанову Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 25.11.2009 в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м.Дніпропетровська про перерахунок пенсії

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 20.08.2009 звернувся до Ленінського районного суду м.Дніпропетровська з позовом Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м.Дніпропетровська, в якому вказує що вона є інвалідом 3 групи і особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії. Вона має право на пенсію в розмірі не нижче 6 мінімальних пенсій за віком для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та на додаткову пенсію в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком за шкоду здоровю відповідно до статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Позивачка просить визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду щодо виплати пенсії не в повному обсязі та зобовязати виплатити недоотриману пенсію починаючи з 2006 року, виходячи з розмірів мінімальної пенсії за віком (ас2).

Постановою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 25.11.2009 позов задоволений частково. Визнані протиправними дії Управління Пенсійного фонду та зобовязано здійснити перерахунок і виплатити ОСОБА_1 пенсію у відповідності до статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»за період з 01.01.2006 по 31.12.2007. В решті позовних вимог відмовлено (ас32).

В апеляційній скарзі Управління Пенсійного фонду просить постанову суду в частині задоволення позову скасувати. Посилається на те, що пенсія виплачується відповідно до постанов Кабінету Міністрів України та бюджетом не передбачена виплата в іншому розмірі. Крім того, єдиним законодавчим актом, що визначає мінімальний розмір пенсії за віком є Закон України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», відповідно до статті 28 якого даний розмір мінімальної пенсії за віком застосовується виключно для визначення пенсій, призначених згідно з цим Законом (ас34).

Сторони про час та місце апеляційного перегляду повідомлялись належним чином, просили розглядати справу без них (ас41-45). Відповідно до частини 1 статті 41 КАС України, фіксування судового засідання не проводилось.

Перевіривши законність і обгрунтованість постанови суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню. При апеляційному перегляді колегія суддів застосовує положення частини 1 статті 195 КАС України, відповідно до якої суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Згідно наданих сторонами доказів, ОСОБА_1 є постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії. Їй з 15.09.1994 встановлена інвалідність ІІІ групи безстроково. Інвалідність повязана з ліквідацією аварії на ЧАЕС. Позивачка перебуває на обліку Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м.Дніпропетровська та з 01.01.2006 отримує пенсію по інвалідності внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС (ас11-21,25).

Відповідно до статті 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»(далі Закон), пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до статті 50 Закону в редакції від 06.06.1996, інвалідам 3 групи, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, в розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до частини 4 статті 54 цього ж Закону в редакції від 06.06.1996, розмір пенсії для інвалідів 3 групи щодо яких встановлений звязок з Чорнобильською катастрофою не може бути нижчим 6 мінімальних пенсій за віком.

Законом України «Про державний бюджет України на 2008 рік і про внесення змін до деяких законодавчих актів України»вносились зміни до статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зокрема інвалідам 3 групи, віднесеним до категорії 1, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, передбачалась в розмірі 15 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; та для інвалідів 3 групи учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС мінімальний розмір пенсії визначався в залежності від часу перебування в зоні аварії.

Рішенням Конституційного Суду України №10рп/2008 від 22.05.2008 визнані неконституційними положення Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік і про внесення змін до деяких законодавчих актів України»стосовно внесення змін до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до статті 73 Закону України «Про Конституційний Суд України», в разі якщо акти або їх окремі положення визнаються такими, що не відповідають Конституції України, вони оголошуються нечинними і втрачають чинність від дня прийняття Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Відповідно до частини 1 статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Таким законом стосовно реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи на охорону життя, здоровя і соціального захисту є Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Отже виходячи саме з цього закону слід визначати розмір пенсії особам, постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи. Застосування Управлінням Пенсійного фонду Постанов Кабінету Міністрів України при наявності спеціального закону є протиправним.

Відповідно до частини 4 статті 9 КАС України, в разі невідповідності нормативно-правового акту Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховної Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, що має вищу юридичну силу.

Відтак з 01.01.2006 позивачка має право на пенсію в розмірі не нижче 6 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію в розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком, за виключенням періоду з 01.01.2008 по 21.05.2008, коли статті 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»діяли в редакції Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік і про внесення змін до деяких законодавчих актів України». Районний суд безпідставно відмовив у перерахунку пенсії починаючи з 22.05.2008.

Посилання відповідача на відсутність бюджетних коштів є необгрунтованими. Так Європейський Суд з прав людини у справі «Кечко проти України»зазначив, що органи державної влади не повинні посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобовязань. Відповідно до статті 32 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, юрисдикція Європейського Суду з прав людини поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції та протоколів до неї. Відповідно до пункту 1 Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», Україна повністю визнає на своїй території юрисдикцію Європейського Суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Управління Пенсійного фонду помилково вважає неможливим застосування мінімального розміру пенсії, визначеного відповідно до статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Наявність такої норми за відсутності іншого мінімального розміру пенсії, встановленого законом, не є приводом для відмови в реалізації позивачкою конституційних гарантій права на отримання пенсії в розмірі, встановленому законом. Виходячи з положень частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до частини 3 статті 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Відповідно до частини 7 статті 9 КАС України, в разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону).

Таким чином при визначені розміру основної і додаткової пенсії Управління Пенсійного фонду зобовязано виходити з розміру мінімальної пенсії за віком, який дорівнює прожитковому мінімуму для осіб, які втратили працездатність, відповідно до частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Відповідач не наполягав на застосуванні статей 99, 100 КАС України.

Керуючись пунктом 3 статті 198, статтями 202, 205, 207 КАС України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м.Дніпропетровська задовольнити частково.

Скасувати постанову Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 25.11.2009 та прийняти нову постанову.

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м.Дніпропетровська щодо виплати ОСОБА_1 пенсії в розмірі, меншому ніж передбачено статтею 50, частиною 4 статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»за період з 01.01.2006 по 31.12.2007 і починаючи з 22.05.2008.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м.Дніпропетровська здійснити перерахунок і виплачувати ОСОБА_1 пенсію в розмірі не нижче 6 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію в розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком за період з 01.01.2006 по 31.12.2007 і починаючи з 22.05.2008 та в подальшому до зміни законодавства або статусу позивачки, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, визначеного залежно від розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність відповідно до частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: А.В. Суховаров

Суддя: Ю.М. Дадим

Суддя: Л.М. Нагорна