Справа № 10967/10
Суддя: Суховаров А.В.
Дата ухвалення: 2010-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" листопада 2010 р.справа № 2а-376/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Суховарова А.В.

суддів: Нагорної Л.М. Сафронової С.В.

при секретарі судового засідання: Мациборко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління праці і соціального захисту населення Виконкому Інгулецької районної у місті ОСОБА_1 ради на постанову Інгулецького районного суду міста ОСОБА_1 від 16.12.2009 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління праці і соціального захисту населення Виконкому Інгулецької районної у місті ОСОБА_1 ради про стягнення щорічної допомоги на оздоровлення

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 27.10.2009 звернувся до Інгулецького районного суду міста ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Управління праці і соціального захисту населення Виконкому Інгулецької районної у місті ОСОБА_1 ради, в якому поросить стягнути недоплачену допомогу на оздоровлення за 2007-2009 роки в сумі 4860гр. Вказує, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 3 категорії та відповідно до статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»має право на щорічну допомогу на оздоровлення в розмірі трьох мінімальних заробітних плат (ас1).

Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на пропущення строку звернення до адміністративного суду, передбаченого статтями 99, 100 КАС України (ас13).

Постановою Інгулецького районного суду міста ОСОБА_1 від 16.12.2009 позов задоволений частково. Визнані протиправними дії Управління праці і соціального захисту населення та зобовязано нарахувати і виплатити ОСОБА_2 недоплачену одноразову допомогу на оздоровлення за 2008, 2009 роки в сумі 3555гр. В решті позовних вимог відмовлено. Суд виходив з того, що Конституційним Судом України скасовані положення законів України про державний бюджет, якими зупинялась дія або вносились зміни до статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Суд визнав неповажною причину пропущення річного строку звернення з адміністративним позовом (ас20).

В апеляційній скарзі Управління праці і соціального захисту населення просить постанову суду скасувати. Посилається на те, що бюджетом не передбачена виплата допомоги в розмірі, якому просить позивач (ас28).

В судове засідання в апеляційній інстанції сторони не зявились. Управління праці і соціального захисту населення просило розглядати справу без їх представника (ас14,29). Відповідно до частини 1 статті 41 КАС України, фіксування судового засідання не проводилось.

Перевіривши законність і обгрунтованість постанови суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно наданих сторонами доказів, ОСОБА_2 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 3 категорії. Перебуває на обліку Управління праці і соціального захисту населення Виконкому Інгулецької районної у місті ОСОБА_1 ради. Допомога на оздоровлення виплачувалась в розмірі 75гр 25.12.2007, 21.01.2009, 09.09.2009 відповідно до Постанови КМУ №562 від 12.07.2005 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»(ас6-9,13).

Відповідно до частини 4 статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»в редакції від 06.06.1996, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 3 категорії щорічна допомога на оздоровлення виплачується в розмірі трьох мінімальних заробітних плат.

Законом України «Про державний бюджет України на 2007 рік»дія частини 4 статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»зупинялась.

Законом України «Про державний бюджет України на 2008 рік і про внесення змін до деяких законодавчих актів України», стаття 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»викладалась в такій редакції: «Одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України».

Рішенням Конституційного Суду України №6рп/2007 від 09.07.2007 визнані неконституційними положення Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік»щодо зупинення частини 4 статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Рішенням Конституційного Суду України №10рп/2008 від 22.05.2008 визнані неконституційними положення Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік і про внесення змін до деяких законодавчих актів України»щодо внесення змін до статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до статті 73 Закону України «Про Конституційний Суд України», в разі якщо акти або їх окремі положення визнаються такими, що не відповідають Конституції України, вони оголошуються нечинними і втрачають чинність від дня прийняття Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Відповідно до частини 4 статті 9 КАС України, в разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Оскільки допомога на оздоровлення виплачувалась позивачу після ухвалення рішень Конституційним Судом України, Управління праці і соціального захисту населення повинно було керуватись Законом, який має вищу юридичну силу по відношенню до Постанов Уряду. Відтак суд першої інстанції правильно зобовязав виплатити різницю між розміром трьох мінімальних заробітних плат і фактично виплаченою допомогою.

В частині застосування статті 100 КАС України як підстави відмови в позові про нарахування допомоги за 2007 рік постанова ОСОБА_2 не оскаржена.

Доводи апеляційної скарги про відсутність бюджетних коштів є необгрунтованими. Так Європейський Суд з прав людини у справі «Кечко проти України»зазначив, що органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобовязань. Відповідно до статті 32 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, юрисдикція Європейського Суду з прав людини поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції та протоколів до неї. Відповідно до пункту 1 Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», Україна повністю визнає на своїй території юрисдикцію Європейського Суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Районний суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Керуючись пунктом 1 статті 198, статтями 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління праці і соціального захисту населення Виконкому Інгулецької районної у місті ОСОБА_1 ради залишити без задоволення, а постанову Інгулецького районного суду міста ОСОБА_1 від 16.12.2009 без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: А.В. Суховаров

Суддя: Л.М. Нагорна

Суддя: С.В. Сафронова