Справа № 538/1127/14-а
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2015-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2015 р.Справа № 538/1127/14-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Жигилія С.П.

Суддів: Перцової Т.С. , Бондара В.О.

за участю секретаря судового засідання Мороз Є.В.

позивача - ОСОБА_1, представників відповідача - Винник А.В., Демчук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Чорнухинського районного суду Полтавської області від 10.03.2015р. по справі № 538/1127/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Лохвицької міської ради

треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15

про визнання нечинними та скасування рішень,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1.) звернувся до Чорнухинського районного суду Полтавської області з позовом до Лохвицької міської ради (далі по тексту - відпровідач), треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, в якому, з урахуванням уточнень, просив суд: визнати недійсними (не правочинними) рішення Лохвицької міської ради 6-го скликання :

- 35-ої сесії № 15 від 21.05.2013р. «Про зміну цільового призначення земельної ділянки із земель житлової забудови ( для будівництва індивідуальних гаражів) в землі громадської забудови ( для будівництва та обслуговування будівель торгівлі) за рахунок земель приватної власності гр - на ОСОБА_5», котрий перепродав дану земельну ділянку громадянці ОСОБА_16;

- 43-ої від 24 грудня 2013р. «Про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, який посвідчує громадянам право власності на земельні ділянки» згідно переліку вулиць та прізвищ наведені в додатках до рішень: № 25 ( під № з/п: 1 - ОСОБА_12; 2 - ОСОБА_15; З - ОСОБА_9; 10 - ОСОБА_8); № 26 (під № з/п: 1 - ОСОБА_14; 2 - ОСОБА_13; 3 - ОСОБА_6; 4 - ОСОБА_7; 5 - ОСОБА_10; 6 - ОСОБА_11);

- 46-ої від 08 квітня 2014р. «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, що посвідчує громадянам право власності на земельні ділянки» згідно переліку вулиць та прізвищ наведені в додатку до рішення №36 (під № з/п:1 - ОСОБА_14; 2 -ОСОБА_13 - ОСОБА_6; 4 - ОСОБА_7; 5 - ОСОБА_15; 7 - ОСОБА_10; 8 - ОСОБА_11);

- 49-ої № 14 від 12 серпня 2014р. «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, що посвідчує ОСОБА_17 право власності на земельну ділянку».

Постановою Чорнухинського районного суду Полтавської області від 10 березня 2015 року по справі № 538/1127/14-а в задоволенні позовних вимог ОСОБА_18 до Лохвицької міської ради, про визнання нечинними та скасування рішень, прийнятих сесіями 6-го скликання:

35-ї №15 від 21 травня 2013 року «Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки, який передбачає зміну цільового призначення земельної ділянки»

43-ї №№25,26 від 24 грудня 2013 року «Про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, який посвідчує громадянам право власності на земельні ділянки»

46-ої №36 від 08 квітня 2014 року і 49-ї №14 від 12 серпня 2014 року «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки, що посвідчує громадянам право власності на земельні ділянки» - відмовлено.

Позивач, не погодившись із вказаною постановою, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови норм матеріального права, просив суд апеляційної інстанції скасувати постанову Чорнухинського районного суду Полтавської області від 10.03.2015 року по справі № 538/1127/14-а та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

В апеляційній скарзі, надісланих поясненнях та в судовому засіданні, зокрема, зазначив, що рішення прийняті на пленарних засіданнях сесій: 35-ї №15 від 21 травня 2013 року, 43-ї №25,26 від 24 грудня 2013 року, 46-ої №36 від 08 квітня 2014 року та 49-ї №14 від 12 серпня 2014 року 6-го скликання Лохвицької міської ради, стосовно земельних питань, проведені з порушенням деяких норм регламенту, без повної попередньої підготовки, з порушенням офіційного оприлюднення проектів рішень ради, процедури голосування та встановлених законом прав депутатів. Вказав на відсутність Генерального плану та детального плану міста Лохвиці. Стверджує, що міська рада в своїй роботі при виділенні земельних ділянок громадянам користується застарілою містобудівною документацією, яка виготовлена в минулому столітті. Вказав на те, що оскільки надані під будівництво гаражів земельні ділянки відносяться не до земель забудови, а до земель комерційного призначення то Лохвицькій міській раді нанесені збитки. З викладених підстав вважає оскаржувані рішення щодо відведення земельних ділянок протиправними, а позовні вимоги законними та обґрунтованими, які підлягають задоволенню.

Відповідач, у надісланих запереченнях на апеляційну скаргу та письмових поясненнях та його представники судовому засіданні, з викладених підстав, посилаючись на законність оскаржуваних рішень та дій відповідача у спірних правовідносинах, вважає, що апеляційна скарга позивача є безпідставною та необґрунтованою, оскільки не відповідає дійсним обставинам справи, які підтверджені дослідженими судом доказами. Пояснив, що відповідно до ст.121 ЗК України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для будівництва індивідуальних гаражів - не більше 0,01гектара, а згідно приписів ч.1 ст.122 ЗК України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Стверджує, що при винесенні рішень депутатами міської ради про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, який посвідчує громадянам право власності на земельні ділянки та затвердження проекту щодо відведення земельних ділянок, що посвідчує громадянам право власності на земельні ділянки, не суперечить земельному законодавству, зокрема статтям 40 і 121 Земельного кодексу України. Звертає увагу на те, що оскаржувані позивачем рішення Лохвицької міської ради не породжують, не змінюють чи припиняють будь яких правових наслідків для ОСОБА_1, тому не можуть взагалі порушувати його прав та охоронюваних законом інтересів. Рішення суду першої інстанції вважає законним та обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, при всебічному та об`єктивному дослідженні доказів та обставин справи.

Треті особи в судове засідання не прибули, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

З огляду на наведену норму, враховуючи, що відповідач по справі належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, колегія суддів вважає за можливе розглянути адміністративну справу без участі представника відповідача.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представників сторін, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційне провадження у справі належить закрити, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

За змістом частини другої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб'єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій.

До компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі Zand v. Austria від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Згідно статті 80 Земельного кодексу України, суб'єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності.

За змістом статей 2 та 5 Земельного кодексу України Рада при здійсненні повноважень власника землі є рівноправним суб'єктом земельних відносин.

В спірних правовідносинах Лохвицька міська рада, як власник землі, вільна у виборі суб'єкта щодо надання йому права на безоплатне отримання земельної ділянки в порядку, встановленому законом, при цьому відповідач не здійснював владних управлінських функцій.

Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, колегія суддів приходить до висновку, що суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

За приписами статті 15 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність (тобто ненормативного акта, що вичерпує свою дію після його реалізації), подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право.

Вказана правова позиція узгоджується з судовою практикою Верховного Суду України у спорах цієї категорії, зокрема у постановах від 11.11.2014 року у справі №21-493а14, від 09.12.2014 року у справі №21-308а14, від 17.02.2015 року у справі №21-551а14, від 24.02.2015 року у справі №21-34а15, врахування якої при відправленні правосуддя є обов`язковим в силу приписів ст.244-2 КАС України.

Так, у відповідності до ч.1 ст.244-2 КАС України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

З огляду на вищевикладене, оскільки оскаржуваними рішеннями Лохвицької міської ради було надано дозволи на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, який посвідчує громадянам право власності на земельні ділянки, затверджено проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки, який передбачає зміну цільового призначення земельної ділянки, колегія суддів вважає, що у спірних правовідносинах виник спір про цивільне право.

Відповідно до ч.1 п. 1 ст. 157 КАС суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що провадження в даній справі слід закрити.

За правилами пункту 4 частини 1 статті 198 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції скасовує постанову суду і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 КАС України постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

За таких обставин, оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження по справі.

Керуючись п. 1 ст. 157, ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 4 ст. 198, 203, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Чорнухинського районного суду Полтавської області від 10.03.2015р. по справі № 538/1127/14-а скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Лохвицької міської ради треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 про визнання нечинними та скасування рішень закрити.

Роз`яснити позивачу право звернення з позовом до місцевого суду в порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України

Головуючий суддя Жигилій С.П.
Судді Перцова Т.С. Бондар В.О.
Повний текст ухвали виготовлений 02.06.2015 р.