Справа № 2а-14009/10/2070
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2015-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" травня 2015 р. м. Київ К/9991/21877/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого Бившевої Л.І.,

суддів: Лосєва А.М., Шипуліної Т.М.,

секретар судового засідання Кохан О.С.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_2

на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2011 року

у справі № 2-а-14009/10/2070

за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_2

до 1. Державної податкової інспекції у Дзержинському районі міста Харкова,

2. Державної податкової адміністрації у Харківській області

про визнання податкових повідомлень-рішень недійсними, -

В С Т А Н О В И Л А :

Фізична особа - підприємець ОСОБА_2 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Дзержинському районі міста Харкова (далі - відповідач-1), Державної податкової адміністрації у Харківській області (далі - відповідач-1) про: визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № /0 від 14 липня 2010 року, № /1 від 20 вересня 2010 року, № /2 від 03 листопада 2010 року; визнання протиправним та скасування рішення ДПА у Харківській області № 1641/А/25-203 від 22 жовтня 2010 року «Про результати розгляду повторної скарги» (в редакції уточнення позовних вимог від 03 грудня 2010 року).

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2010 року позов був задоволений повністю. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № /0 від 14 липня 2010 року про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за травень 2010 року у сумі 102853,00 грн., визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № /1 від 20 вересня 2010 року про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за травень 2010 року у сумі 102853,00 грн., визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № /2 від 03 листопада 2010 року про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за травень 2010 року у сумі 102853,00 грн., визнано протиправним та скасовано рішення № 1641/А/25-203 від 22 жовтня 2010 року а результатами розгляду повторної скарги від 16 вересня 2010 року на податкові повідомлення-рішення № /0 від 14 липня 2010 року (№ /1 від 20 вересня 2010 року) та № /0 (№ /1) відповідно про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та про визначення суми податкового зобов'язання з податку на додану вартість з податку на додану вартість в частині її незадоволення.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2011 року постанову Харківського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2010 року було скасовано. Прийнято нову постанову, якою в задоволенні позову відмовлено.

В касаційній скарзі фізична особа - підприємець ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанцій норм матеріального права, просить скасувати постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2011 року та залишити в силі постанову Харківського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2010 року.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення присутнього у судовому засіданні представника позивача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова провела документальну невиїзну перевірку достовірності нарахування заявленої суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість у податковій декларації з податку на додану вартість за травень 2010 року, поданій фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2, за результатами якої був складений акт від 30 червня 2010 року № 6903/07-0/НОМЕР_1.

За висновками акта перевірки, позивачем були порушені, зокрема, вимоги пункту 1.8 статті 1, пункту 6.2 статті 6, підпунктів 7.2.3, 7.2.8 пункту 7.2 статті 7, підпунктів 7.7.1, 7.7.2 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», в результаті чого: зменшено суму бюджетного відшкодування, яке задеклароване згідно податкової декларації з податку на додану вартість за травень 20140 року у розмірі 102853,00 грн.; зменшено суму залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного періоду, податкової декларації з податку на додану вартість за травень 2010 року на 10150,00 грн.; нараховано суму податку на додану вартість у розмірі 30804,00 грн., у тому числі: по декларації з податку на додану вартість за червень 2009 року - 3264,00 грн., по декларації з податку на додану вартість за вересень 2009 року - 11810,00 грн., по декларації з податку на додану вартість за жовтень 2009 року - 3771,00 грн., по декларації з податку на додану вартість за листопад 2009 року - 9054,00 грн., по декларації з податку на додану вартість за грудень 2009 року - 2905,00 грн.

Зокрема, у акті перевірки було вказано, що підприємцем до податкової декларації з податку на додану вартість за травень 2010 року були подані оригінали п'ятих примірників вантажних митних декларацій за формою МД-2 (№800000012/2010/114254 від 25 травня 2010 року, №800000001/2009/111628 від 23 червня 2009 року, №800000001/2009/114529 від 22 вересня 2009 року, №800000001/2009/116049 від 04 листопада 2009 року, №800000001/2009/116619 від 23 листопада 2009 року, №800000001/2009/117664 від 22 грудня 2009 року) без відмітки митного органу про фактичне вивезення експортованих товарів за межі митної території України, засвідченої підписом відповідальної посадової особи і гербовою печаткою митного органу.

14 липня 2010 року ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова на підставі вказаного акту перевірки прийняла податкове повідомлення-рішення № /0, яким згідно з підпунктом «б» підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами зменшила фізичній особі - підприємцю ОСОБА_2 суму бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобов'язань наступних періодів) з податку на додану вартість за травень 2010 року на 1025853,00 грн.

Вказане податкове повідомлення-рішення оскаржувалось позивачем в адміністративному порядку, за наслідками якого його скарги в частині податкового повідомлення-рішення №/0 від 14 липня 2010 року були залишені без задоволення, а оспорювань податкове повідомлення-рішення - без змін.

При цьому, ДПА у Харківській області у рішенні № 1641/А/25-203 від 22 жовтня 2010 року «Про результати розгляду повторної скарги» вказала, що ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова не було враховано, що наявність в базі АРМ «Митниця» вантажних митних декларацій є підтвердженням факту здійснення митного оформлення експорту товарів, у зв'язку з чим донарахування податку на додану вартість у розмірі 30804,00 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 15402,00 грн. не можна вважати правомірним, у зв'язку з чим податкове повідомлення-рішення № /0 від 14 липня 2010 року (№ /1 від 20 вересня 2010 року).

В свою чергу, ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова були прийняті податкові повідомлення-рішення № /1 від 20 вересня 2010 року, № /2 від 03 листопада 2010 року на аналогічні суми зменшення бюджетного відшкодування за травень 2010 року.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що факт вивезення товару за межі митної території України згідно спірних вантажних митних декларацій підтверджується відповіддю Харківської митниці від 13 серпня 2010 року № 18/01-5920, а відсутн6ість надпису та штампу митного органу про фактичне вивезення товарів безпосередньо на вантажних митних деклараціях є формальним недоліком та не можу бути підставою для зменшення розміру бюджетного відшкодування, з урахуванням того, що вантажна митна декларація за жовтень 2009 року має відповідний напис про фактичне вивезення експортованих товарів за межі митної території України, що засвідчений підписом відповідальної особи та гербовою печаткою митного органку, проте вказана вантажна митна декларація не була врахована ані ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова, ані ДПА у Харківській області при розгляді скарг позивача, тоді як сума за вказаною вантажною митною декларацією була включена до загальної суми, на яку ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова зменшила позивачу бюджетне відшкодування.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції, та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив з того, що позивачем не надано належних доказів факту здійснення ним експортних операцій, оскільки вантажно-митні декларації, за якими здійснювався експорт товару, не засвідчені підписом відповідальної посадової особи і гербовою печаткою митного органу та, як наслідок, не дають позивачу права на застосування нульової ставки податку на додану вартість до обсягу поставок за цими вантажно-митними деклараціями.

Однак, повністю погодитись з такими висновками суду апеляційної інстанції колегія суддів не може, з огляду на наступне.

Згідно з підпунктом 3.1.3 пункту 3.1 статті 3 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) об'єктом оподаткування є операції платників податку з поставки (вивезення, пересилання) товарів (супутніх послуг) у митному режимі експорту або реекспорту (далі - експорту) згідно з положеннями глав 31 - 32 Митного кодексу України за кошти або інші види компенсацій (винагороди).

Пунктом 6.2 статті 6 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що при експорті товарів та супутніх такому експорту послуг ставка податку становить « 0» відсотків до бази оподаткування.

Відповідно до положень підпункту 6.2.1 пункту 6.2 статті 6 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) товари вважаються експортованими платником податку в разі, якщо їх експорт засвідчений належно оформленою митною вантажною декларацією.

Умови переміщення товарів у режимі експорту визначені статтею 195 Митного кодексу України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), якою встановлено, що вивезення товарів за межі митної території України в режимі експорту передбачає: 1) подання митному органу документів, що засвідчують підстави та умови вивезення товарів за межі митної території України; 2) сплату податків і зборів, встановлених на експорт товарів; 3) дотримання експортером вимог, передбачених законом.

Частинами 1-4 статті 86 Митного кодексу України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що митна декларація приймається та реєструється митним органом у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України або уповноваженим ним органом. Подання митної декларації повинно супроводжуватися наданням митному органу комерційних супровідних та інших необхідних документів, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України або уповноваженим ним органом. Митна декларація приймається митним органом, якщо встановлено, що в ній містяться всі необхідні відомості і до неї додано всі необхідні документи. Дата і час прийняття митної декларації фіксуються посадовою особою митного органу, що її прийняла, проставленням відміток на бланку митної декларації та відповідним записом у документах митного органу. З моменту прийняття митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09 червня 1997 року № 574 України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) було затверджене Положення про вантажну митну декларацію, яке визначає форми вантажної митної декларації та встановлює порядок її подання, оформлення, використання.

Пунктом 8 Положення про вантажну митну декларацію, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 09 червня 1997 року № 574 (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), визначено, що факт виконання окремої митної процедури під час митного контролю та оформлення підтверджується в разі оформлення: вантажної митної декларації на паперовому носії - шляхом внесення до декларації (та/або її електронної копії за допомогою автоматизованої системи митного оформлення) відповідної відмітки, засвідченої підписом (електронним цифровим підписом в електронній копії вантажної митної декларації на паперовому носії) посадової особи митного органу, яка здійснила таку митну процедуру; електронної вантажної митної декларації - шляхом внесення до декларації за допомогою автоматизованої системи митного оформлення відповідної відмітки, засвідченої електронним цифровим підписом посадової особи митного органу, яка здійснила таку митну процедуру. Вантажна митна декларація на паперовому носії вважається оформленою за наявності на всіх її аркушах відбитка особистої номерної печатки посадової особи митного органу, яка завершила митне оформлення. Електронна вантажна митна декларація вважається оформленою за наявності внесеної до декларації за допомогою автоматизованої системи митного оформлення відмітки про завершення митного оформлення, засвідченої електронним цифровим підписом посадової особи митного органу, яка завершила митне оформлення. Інформація про оформлення електронної вантажної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи митного органу. Оформлена вантажна митна декларація є підтвердженням надання особі права на поміщення товарів та/або транспортних засобів у заявлений митний режим і прав та обов'язків зазначених у вантажній митній декларації осіб щодо здійснення ними відповідних фінансових, господарських та інших операцій.

На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 09 червня 1997 року № 574 «Про затвердження Положення про вантажну митну декларацію» наказом Державної митної служби України від 09 липня 1997 року № 307 було затверджено Інструкцію про порядок заповнення вантажної митної декларації, яка визначає порядок заповнення граф вантажної митної декларації.

Відповідно до пункту 7.1 статті 7 Інструкції про порядок заповнення вантажної митної декларації, затвердженої наказом Державної митної служби України від 09 липня 1997 року №307 (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), після завершення митного оформлення товарів до заявленого митного режиму аркуші вантажної митної декларації розподіляються у такому порядку: аркуші з позначенням « 1/6» комплектів бланків форм МД-2 і МД-3 і доповнення (у разі наявності) зберігаються разом з комплектом документів, на підставі яких здійснювалося митне оформлення, у підрозділі митного органу, що здійснював митне оформлення; аркуші з позначенням « 2/7» комплектів бланків форм МД-2 і МД-3 і доповнення (у разі наявності) використовуються в підрозділі митної статистики митного органу; аркуші з позначенням « 3/8» комплектів бланків форм МД-2 і МД-3 і доповнення (у разі наявності) повертаються декларанту; при розміщенні товарів у митні режими, що передбачають їх вивезення за межі митної території України, аркуші з позначенням « 4/5» комплектів бланків форм МД-2 і МД-3 передаються уповноваженій особі для доставлення перевізником разом з товаром у структурний підрозділ митного органу в пункті пропуску через митний кордон України. Після проведення процедури пропуску ці аркуші передаються до архіву митниці, що здійснила пропуск товару через митний кордон.

Згідно з пунктом 7.3 статті 7 Інструкції про порядок заповнення вантажної митної декларації, затвердженої наказом Державної митної служби України від 09 липня 1997 року №307 (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), на бажання декларанта допускається оформлення додаткового набору копій аркушів з позначенням « 3/8» комплектів бланків форм МД-2 і МД-3, відповідних їм доповнень і специфікації. Водночас у нижній частині графи E/J особою, що склала вантажу митну декларацію, учиняється запис «Складено додаткові 3/8 аркуші вантажної митної декларації», який засвідчується печаткою декларанта (для фізичної особи - за наявності). Оформлений митним органом додатковий набір копій аркушів повертається декларанту.

Положеннями пункту 7.4 статті 7 Інструкції про порядок заповнення вантажної митної декларації, затвердженої наказом Державної митної служби України від 09 липня 1997 року №307 (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), передбачено, що за письмовим зверненням осіб, зазначених у графах 2, 8, 9, 14, а також у випадках, передбачених законодавством, митний орган (підрозділ митного органу) видає (засвідчує) ксерокопії оформлених аркушів комплектів бланків форм МД-2 і МД-3, відповідних їм доповнень і специфікації. Для видачі (засвідчення) ксерокопій комплектів бланків форм МД-2 і МД-3 вантажної митної декларації, за якими оформлено транспортні засоби, складові частини, що мають ідентифікаційні номери та підлягають державній реєстрації, письмове звернення не вимагається. При цьому відмітка «Копія» проставляється у верхній частині лицьового боку кожного аркуша ксерокопії. Напис про засвідчення копії складається зі слів «Згідно з», особистого підпису посадової особи митного органу, що засвідчує копію, її ініціалів і прізвища, дати засвідчення копії. Підпис засвідчується відбитком особистої номерної печатки посадової особи митного органу. При цьому в нижній частині графи E/J ВМД посадовою особою митного органу, що засвідчує копію, зазначаються дата видачі (засвідчення) копії (копій), порядковий номер комплекту форми МД-2 чи МД-3, зазначений у першому підрозділі графи 3, кількість виданих (засвідчених) копій, реквізити заявника. Облік копій вантажних митних декларацій проводиться підрозділом митного органу, що здійснював митне оформлення.

Як вбачається з матеріалів справи, фізична особа - підприємець ОСОБА_2 з метою підтвердження фактичного вивезення експортованого товару за межу митної території України згідно оспорюваних вантажних митних декларацій звернулась до Харківської митниці із відповідним листом (арк. справи 29).

На вказаний лист Харківська митниця надала позивачу відповідь № 18/01-5920 від 13 серпня 2010 року про те, що вантажі по експортних вантажних митних деклараціях №800000012/2010/114254 від 25 травня 2010 року, №800000001/2009/111628 від 23 червня 2009 року, №800000001/2009/114529 від 22 вересня 2009 року, №800000001/2009/116049 від 04 листопада 2009 року, №800000001/2009/116619 від 23 листопада 2009 року, №800000001/2009/117664 від 22 грудня 2009 року згідно інформації, отриманої з Єдиної автоматизованої інформаційної системи Державної митної служби України, були вивезені за межі митної території України (арк. справи 30).

Разом з цим, суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позовних вимог з підстав того, що позивачем не надано належних доказів факту здійснення ним експортних операцій, оскільки вантажно-митні декларації, за якими здійснювався експорт товару, не засвідчені підписом відповідальної посадової особи і гербовою печаткою митного органу, не надав належної правової оцінки вказаним обставинам та в порушення вимог частин 1, 4 статті 70, частини 3 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України не перевірив, чи дійсно мало місце фактичне вивезення товару за межі митної території України, що підтверджується належним чином оформленими вантажними митними деклараціями, як-то: не витребував у архіву митниці, що здійснила пропуск товару через митний кордон, відповідні аркуші комплектів бланків вантажних митних декларацій форм МД-2 і МД-3; не перевірив обставини, викладені позивачем у листі до Харківської митниці, тощо.

Разом з цим, вказані обставини входять до предмету доказування та підлягають обов'язковому встановленню судом.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 01 березня 2002 року № 243 «Про вдосконалення механізму бюджетного відшкодування податку на додану вартість за операціями з експорту продукції» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) для підтвердження факту вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України (експорт) платник податку на додану вартість, який здійснив операцію з вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України, подає разом з іншими передбаченими законодавством документами оригінал п'ятого основного аркуша (примірника декларанта) вантажної митної декларації, що є її складовою частиною, оформленого митним органом під час здійснення митного оформлення експорту товарів, на якому зазначеним митним органом за зверненням платника податку вчиняється напис про фактичне вивезення експортованих товарів за межі митної території України, який засвідчується підписом відповідальної посадової особи і гербовою печаткою митного органу. При цьому до оригіналів п'ятих основних аркушів (примірників декларанта) вантажних митних декларацій прирівнюються оригінали аркушів з позначенням « 3/8». Такий напис вчиняється митним органом, що здійснював митне оформлення експорту товарів, виключно після одержання з митного органу, розташованого на митному кордоні України, через який здійснювалося вивезення товарів, офіційного повідомлення про фактичне вивезення товарів за межі митної території України.

Матеріали справи містять вантажну митну декларацію за жовтень 2009 року (арк. справи 37-38), на які вчинено напис: «Задекларовані в цій вантажно-митній декларації товари вивезено за межі митної території України в повному обсязі 07 жовтня 2009 року».

Разом з цим, судом апеляційної інстанції не було надано належної правової оцінки вказаній вантажній митній декларації.

Таким чином, суд касаційної інстанції не може визнати законним і обґрунтованим судове рішення суду апеляційної інстанції, оскільки воно ухвалене без повного та всебічного з'ясування обставин, якими сторони обґрунтовують свої вимоги і заперечення, та інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з положеннями частин 2, 4 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Враховуючи те, що суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, а порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права могли призвести до неправильного вирішення справи і не можуть бути усунені судом касаційної інстанції, постанова Харківського апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2011 року підлягає скасуванню, а справа направленню на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

При новому розгляді справи суду апеляційної інстанції слід урахувати, що згідно з частиною 1 статті 138 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Під час нового розгляду справи суду апеляційної інстанції необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з'ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для її розгляду та вирішення спору по суті, і в залежності від встановленого правильного визначити норми матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, та прийняте обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 221, 223, ч. 2, ч. 4 ст. 227, ст. ст. 230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2011 року скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий: _____________________ Л.І. Бившева

Судді: _____________________ А.М. Лосєв

_____________________ Т.М. Шипуліна