Справа № 820/6470/14
Суддя: Малинін В.В.
Дата ухвалення: 2015-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" травня 2015 р. м. Київ К/800/53157/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі
Головуючого судді Малиніна В.В.,
суддів Ситникова О.Ф., Швеця В.В.
розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області постанову Харківського окружного адміністративного суду від 24 липня 2014 року та на ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 1 вересня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, Начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, Харківського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області про скасування наказу та поновлення на посаді, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, Начальника головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області (залучений судом першої інстанції), Харківського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області (залучено судом першої інстанції) в якому просив: скасувати наказ начальника ГУМВСУ в Харківській області від 23.09.2011 року №1254, в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності - звільнення з ОВС ОСОБА_4; відмінити наказ начальника ГУМВС України в Харківській області від 04.10.2011 року №219 о.с. в частині звільнення ОСОБА_4 з ОВС; зобов'язати ГУМВС України в Харківській області поновити на посаді дільничного інспектора ЦВМ Дзержинського РВ ХМУ ГУМВСУ в Харківській області ОСОБА_4; виплатити грошову винагороду за час вимушеного прогулу з 04.10.2011 року і до моменту винесення судом рішення.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2014 року вказаний позов залишений без розгляду, у зв'язку з порушенням позивачем строків звернення до суду.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 2 червня 2014 року вказане рішення суду першої інстанції скасовано, справа направлена до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Після надходження справи до суду першої інстанції 11 червня 2014 року було відкрито провадження та призначено її до судового розгляду.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 23.07.2014 року, адміністративний позов в частині позовних вимог щодо виплати ОСОБА_4 грошової винагороди за час вимушеного прогулу з 04.10.2011 року і до моменту винесення судом рішення (у зв'язку із відкликанням) залишено без розгляду.

За наслідками розгляду справи у суді першої інстанції, постановою від 24 липня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 1 вересня 2014 року позов задоволено. Скасовано наказ начальника ГУМВСУ в Харківській області від 23.09.2011 року №1254, в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності - звільнення з органів внутрішніх справ ОСОБА_4. Скасовано наказ начальника ГУМВС України в Харківській області від 04.10.2011 року №219 о.с. в частині звільнення ОСОБА_4 з органів внутрішніх справ. Зобов'язано ГУМВС України в Харківській області поновити на посаді дільничного інспектора ЦВМ Дзержинського РВ ХМУ ГУМВСУ в Харківській області ОСОБА_4. Постанова в частині поновлення на посаді ОСОБА_4 направлена до негайного виконанню.

Вважаючи, що рішення судів першої (по суті) та апеляційної інстанцій (по суті та ухвала про направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду) прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права, один із відповідачів звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати, залишити адміністративний позов без розгляду.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 26 травня 2015 року касаційне провадження в частині оскаржуваної ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 2 червня 2014 року, якою було направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, закрито.

Таким чином, предметом перегляду судом касаційної інстанції є рішення судів попередніх інстанцій, прийнятих по суті розгляду позовної заяви.

Інші учасники розгляду даної справи письмових заперечень, або доповнень на вказану касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України не надали.

Відповідно до частини першої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга заявника підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що наказом Головного управління МВС України в Харківській області від 23.09.2011 року №1254 ОСОБА_4 звільнено з посади за порушення службової дисципліни. 04.10.2011 року наказом №219 о/с позивача звільнено з органів внутрішніх справ на підставі ст. 64 «Є» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС України. Вказані накази були прийняті на підставі висновку службового розслідування, проведеного інспекцією по особовому складу УКЗ ГУМВС, де встановлено, що 20.09.2011 року до чергової частини ГУМВС України в Харківській області надійшла інфоормація про те, що до ІТТ ОСУ ГУМВС України в області доставлено дільничного інспектора міліції СДІМ ЦВМ Дзержинського РВ ХМУ ГУМВС України в харківській області майора міліції ОСОБА_4, - відносно якого 20.09.2011 року прокуратурою Харківської області порушено кримінальну справу №18110128 за ч.1 ст.14 п.11 ч. 2 ст.115 КК України.

Задовольняючи позовні вимоги суди попередні інстанцій зазначили, що службове розслідування щодо обставин, які стали підставою для звільнення позивача, фактично не проводилось, а висновки ґрунтуються виключно на інформації, викладеній у матеріалах кримінального провадження, за якою не прийнято вироку, а наявність в провадженні суду кримінальної справи не характеризує особу як винуватого у скоєнні злочину. Тому відповідачі, приймаючи оскаржувані накази, діяли поза межами чинного законодавства. Суд апеляційної інстанції наголосив при цьому, на свою ж ухвалу, якою було встановлено дотримання позивачем процесуальних строків під час звернення з цим позовом до суду.

З такими висновками колегія суддів Вищого адміністративного суду України не погоджується та вважає їх передчасними з огляду на наступне.

Відповідно до положень Конституції України та фактично відтворених у Кодексі адміністративного судочинства України кожна особа, яка вважає, що її права порушені, в даному випадку органом наділеним вдано-управлінськими функціями, може звернутись до суду за їх захистом.

Разом з тим, таке право не має виключного характеру, тобто має певні процесуальні обмеження, зокрема строк в межах якого особа може звернутись до суду з відповідним позовом.

Вбачаючи, що дана категорія справи стосується питання проходження публічної служби, про що вірно встановили суди попередніх інстанції, тому вимоги щодо вказаного порядку звернення до суду є спеціальними.

Відповідно до частини першої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною третьою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Враховуючи статтю 3 Кодексу адміністративного судочинства України, спір по цій справі стосується відносин щодо проходженням публічної служби, у зв'язку з чим до даних правовідносин застосовується місячний строк звернення до суду.

Дійсно враховуючи рекомендації, висловлені у пункті 13 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» №2 від 06.03.2008 року, на які посилається суд апеляційної інстанції при вирішення питання про поновлення строку звернення до суду із цим адміністративним позовом, позивач мав право звернутись до суду із вказаним позовом у місячний строк із дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції двічі відповідним судовим запитом витребував у Харківському слідчому ізоляторі інформацію про отримання відповідного витягу з наказу, яким був звільнений позивач із займаної ним посади, а саме 08 липня 2014 року (а.с. 143) та 16 липня 2014 року (а.с. 154), на які В.о. начальника Харківського слідчого ізолятору Ю.А. Малюком надано відповідь, оформленим листом від 10.07.2014 року (2-ві копії та 1 оригінал), який містися в матеріалах справи (а.с. 156-158), із доданими до нього доказами про фактичне отримання позивачем відповідного наказу, ще 2011 році (акт про відмову позивача у його отримання), та повторно отриманого ним даного ж наказу у 2012 та у 2013 роках.

При цьому, суд першої інстанції вказані обставини встановив, але не надавши їм належного правового обґрунтування залишив їх недослідженими, де суд апеляційної інстанції, пославшись на своє ж рішення залишив їх поза увагою, що в даному разі має вирішальне значення для розгляду справи по суті.

Крім того, суди попередніх інстанцій скасовуючи спірні накази про звільнення позивача визначили, зокрема, формальну підставу, таку як недотримання відповідачем процедури проведення службового розслідування за фактом вчинення позивачем інкримінованого йому слідчими органами злочинного діяння, зокрема не реалізація його права на прийняття відповідної участі у даному розслідуванню.

Хоча такі висновки, не можуть мати правового підґрунтя, так як позивач в час проведення службового розслідування знаходився в слідчому ізоляторі, а відтак реалізувати його право на прийняття участі у відповідному службовому розслідуванню у відповідальної особи відповідача не було можливості. Висновки судів про нездійснення жодних спроб в цій частині з боку відповідача є передчасними.

Щодо не доведення відповідачем вчинюваного позивачем дисциплінарного проступку, який потягнув за собою звільнення позивача, то з цього приводу колегія суддів Вищого адміністративного суду України зазначає, що підставами для звільнення є, як то вбачається з спірного наказу та висновку проведеного службового розслідування, порушення позивачем службової дисципліни що виразилось у порушенні вимог статті 7 Дисциплінарного статуту ОВС України та Кодексу честі працівника ОВС.

Так відповідно до статті 7 вказаного Дисциплінарного статуту, затвердженим Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» від 22.02.2006 року № 3460-IV (у відповідній редакції) службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу:

дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників;

захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави;

поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу;

дотримуватися норм професійної та службової етики;

берегти державну таємницю;

у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб;

стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою;

постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень;

сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку;

виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету;

з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють;

берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

З урахуванням зазначених положень, колегія суддів зазначає, що працівники міліції мають спеціальний правовий статус відповідно до якого вимоги морального змісту віднесені до службово-трудових обов'язків працівників ОВС. Тому, з огляду на зазначене, вчинок, який ставиться у вину позивачу призводить до приниження професійної репутації, авторитету органу внутрішніх справ у громадській думці та думці окремих громадян, оскільки ставлення людей до органів внутрішніх справ впливає на рівень довіри та підтримки суспільством дій працівників міліції.

Разом з тим, такі висновки мають будуватись лише на встановлених фактах, які в даному випадку можуть підтверджуватись лише вироком суду про причетність позивача до вчинюваного ним діяння, про що суди попередніх інстанцій зазначали, але матеріали справи не містять даних доказів, так як і не розглядалось судами питання про можливість зупинення провадження у даній справі до часу прийняття відповідного вироку.

У зв'язку із зазначеним, колегія суддів вважає, що справу необхідно направити на новий розгляд до суду першої інстанції для з'ясування цих питань в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 222, 227, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області задовольнити частково.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 24 липня 2014 року та на ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 1 вересня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, Начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, Харківського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області про скасування наказу та поновлення на посаді, скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та не підлягає перегляду.

Головуючий суддя В.В. Малинін

Судді: О.Ф. Ситников

В.В. Швець