Справа № 820/477/15
Суддя: Рєзнікова С.С.
Дата ухвалення: 2015-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2015 р.Справа № 820/477/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Рєзнікової С.С.

Суддів: Старостіна В.В. , Бегунца А.О.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Красноградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 31.03.2015р. по справі № 820/477/15

за позовом Приватного підприємства Фірма "Юкон Агро"

до Красноградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області

про скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Приватне підприємство Фірма "Юкон Агро", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Красноградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області, в якому просив суд:

- скасувати податкове повідомлення - рішення Красноградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківської області № від 13 січня 2015 року, яким визначено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 145001,00 грн., у тому числі: за основним платежем у сумі 96667,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 48334,00 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що оскаржуване податкове повідомлення рішення винесене Красноградською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Харківської області на підставі акту перевірки №448/20-16-22/34236955 від 25.12.2014 року, яким, зокрема, зроблено висновок про неможливість підтвердження реального здійснення фінансово - господарських операцій та ведення господарської діяльності у порядку, передбаченому приписами діючого законодавства України, між позивачем та платником податків ТОВ "Гео-Ленд Лімітед" у період з 01.07.2014року по 31.07.2014 року. На підставі цього податковим органом зроблено висновок про порушення підприємством позивача п.198.1, п.198.3, п. 198.4, п.198.6 ст.198, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. № 2755-УІ, із змінами та доповненнями, внаслідок чого, на думку перевіряючих податкового органу, підприємство завищило суму податкового кредиту за липень 2014 року в розмірі 96667,00 грн.

Позивач не згоден із зазначеними вище висновком акту перевірки, вважає їх такими, що не відповідають дійсним обставинам справи. Зазначає, що Красноградська ОДПІ не надала належної оцінки наявності у позивача матеріально-технічної бази та власних виробничих потужностей у перевіряємому періоді, документація по взаємовідносинам ПП Фірми "Юкон Агро" з його контрагентом ТОВ "Гео-Ленд Лімітед" належним чином не досліджувалася. Отже, висновки акту перевірки базуються на припущеннях, доводи податкового органу щодо відсутності реального характеру відповідних операцій - не підтверджені належними доказами.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 31.03.15 року позов Приватного підприємства Фірма "Юкон Агро" до Красноградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області про скасування податкового повідомлення - рішення задоволено.

Скасовано податкове повідомлення - рішення Красноградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківської області № від 13.01.2015року.

Відповідач, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вказану постанову та прийняти нову, якою відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

У відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у порядку письмового провадження за наявними у справі доказами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що Приватне підприємство Фірма "Юкон Агро" пройшло передбачену чинним законодавством процедуру державної реєстрації, набуло правового статусу суб'єкта господарювання - юридичної особи, включено до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, та перебуває на обліку як платник податків, зборів (обов'язкових платежів) в Красноградській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідно до пп. 78.1.1. п. 78.1 ст.78, п.79,1 ст. 79 Податкового кодексу України №2755-УІ від 02.12.2010 року (із змінами та доповненнями), згідно наказу Красноградської ОДПІ № 572 від 05.12.2014 р., посадовими особами Красноградської ОДПІ проведено документальну позапланову невиїзну перевірку Приватного підприємства Фірми "Юкон Агро", код за , щодо господарських відносин з ТОВ "ГРО - ЛЕНД ЛІМІТЕД" (), їх реальності та повноти відображення в обліку за липень 2014 року.

Перевірка була проведена в приміщенні Красноградської ОДПІ за адресою; Харківська область, м. Красноград, вул. Короленко, 85 з відома та без присутності директора та головного бухгалтера Приватного підприємства Фірми "Юкон Агро".

Результати перевірки оформлені відповідним актом №448/20-16-22/34236955 від 25.12.2014 року (а.с.10-35).

Висновками зазначеного акту перевірки встановлені порушення позивачем вимог податкового законодавства, а саме: ст. 1. п. 2 ст. 3, п. 1, п. 2 ст. 9. Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 р. № 996 (із змінами та доповненнями); пп. 1.1 п. 1, пп, 1.2 п. 1, п. 2.16 ст. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим Наказом Мінфіну України від 24.05.1995р, № 88 та зареєстрованим у Мін'юсті України 05.06.1995р. за №. 168/704; п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14, п. 201.10 ст. 201, п. 198.1. п. 198.3, п. 198,4 п. 198,6 ст. 198 ПКУ від 02.12.10 №2755-ІУ; Наказу ДПА України від 10.01.2011р. № 969 "Про затвердження форми податкової накладної та порядку її заповнення, у зв'язку із чим, на думку податкового органу, ПП Фірмою "Юкон-Агро" завищено суму податкового кредиту за липень 2014 року у розмірі 96667,00 грн.

Красноградська ОДПІ посилається на фіктивний характер господарських операцій між підприємством позивача та ТОВ "ГРО - ЛЕНД ЛІМІТЕД". На думку відповідача, актом перевірки встановлена відсутність у названого контрагента об'єктивної можливості виконати зобов'язання з постачання продукції (сої) ПП Фірмі "Юкон Агро", в силу відсутності основних фондів, транспортних засобів та необхідних ресурсів. Крім того, ДПІ зазначає, що представлені під час перевірки позивачем товарно-транспортні накладні на підтвердження факту перевезення товару в порушення п. 8.25, п. 8.26, п. 11.9 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Постановою КМ України від 05.01.1995р. № 7, не мають інформації стосовно вантажно-розвантажувальних операцій, а саме: не зазначений час прибуття вантажу, час вибуття вантажу, дані можливого простою, маси вантажу, який підлягав транспортуванню, що, на думку податкового органу, ставлять під сумнів факт перевезення товару.

Наведені обставини розцінюються відповідачем як доказ укладення позивачем правочинів без мети настання відповідних ним правових наслідків та як свідчення участі позивача у штучній схемі для мінімізації податкових зобов'язань та отримання необґрунтованої податкової вигоди.

Крім того, податковим органом рекомендовано ПП Фірмі "Юкон-Агро" при складанні податкової декларації з податку на прибуток за 2014 рік не включати до витрат господарські операції з ТОВ „ГЕО - ЛЕНД ЛІМІТЕД" за період липень 2014 року у сумі 483333,33 грн.

На підставі Акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 13 січня 2015 року, яким визначено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 145001,00 грн., з яких: 96667,00 грн. - за основним платежем, 48334,00 грн. - за штрафними санкціями (а.с. 36).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що податковим повідомленням-рішенням № від 13 січня 2015 року порушено права та охоронювані законом інтереси позивача у сфері публічно-правових відносин, а тому вказані рішення підлягають скасуванню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, фактичною підставою для таких висновків слугував той факт, що Красноградською ОДПІ ГУ Міндоходів у Харківській області 28.11.2014р. отриманий Витяг з кримінального провадження № 0000197 Слідчого управління фінансових розслідувань ГУ Міндоходів у Харківській області, відповідно до якого директор та засновник ТОВ "Гео-Ленд Лімітед" ОСОБА_4, не маючи наміру займатися підприємницькою діяльністю, а лише переслідуючи корисливу мету на отримання грошової винагороди в травні-червні 2014р. надав згоду невстановленій слідством особі на створення (придбання) підприємства - ТОВ "Гео-Ленд Лімітед".

На підставі вищезазначеного, податковим органом зроблений висновок про неможливість підтвердження реального здійснення фінансово - господарських операцій та ведення господарської діяльності у порядку, передбаченому приписами діючого законодавства України між позивачем та ТОВ "Гео-Ленд Лімітед" у періоді з 01.07.2014року по 31.07.2014 року.

Колегія суддів не погоджується з вказаним твердженням податкового органу, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у ході розгляду справи, підприємство позивача мало господарські взаємовідносини з ТОВ "Гео-Ленд Лімітед". Між ПП Фірмою "Юкон-Агро" (Покупець) та ТОВ "Гео-Ленд Лімітед" (Постачальник) укладено договір поставки №02/07/14-02-П від 02.07.2014 року (далі - договір поставки), відповідно до п. 1.1 якого ТОВ "Гео-Ленд Лімітед" зобов'язується передати у власність позивачу зерно сої та іншу продукцію (товар) за переліком, що визначається у додаткових угодах, а Покупець зобов'язався прийняти й оплатити цей товар (а.с. 49-50).

До зазначеного договору поставки були укладені додаткові угоди (а.с. 51-60):

- №1-2014 від 21.07.2014року, якою сторонами визначена номенклатура та обсяг товару, у кількості 10 тон зерна сої, вартістю 58000 грн. з ПДВ;

- №2-2014 від 21.07.2014року, якою сторонами визначена номенклатура та обсяг товару, у кількості 10 тон зерна сої, вартістю 58000 грн з ПДВ;

- №3-2014 від 21.07.2014року, якою сторонами визначена номенклатура та обсяг товару, у кількості 10 тон зерна сої, вартістю 58000 грн. з ПДВ;

- №4-2014 від 22.07.2014року, якою сторонами визначена номенклатура та обсяг товару, у кількості 10 тон зерна сої, вартістю 58000 грн. з ПДВ;

- №5-2014 від 23.07.2014року, якою сторонами визначена номенклатура та обсяг товару, у кількості 10 тон зерна сої, вартістю 58000 грн. з ПДВ;

- №6-2014 від 24.07.2014року, якою сторонами визначена номенклатура та обсяг товару, у кількості 10 тон зерна сої, вартістю 58000 грн. з ПДВ;

- №7-2014 від 24.07.2014року, якою сторонами визначений номенклатура та обсяг товару, у кількості 10 тон зерна сої, вартістю 58000 грн. з ПДВ;

- №8-2014 від 24.07.2014року, якою сторонами визначена номенклатура та обсяг товару, у кількості 10 тон зерна сої, вартістю 58000 грн. з ПДВ;

- №9-2014 від 28.07.2014року, якою сторонами визначена номенклатура та обсяг товару, у кількості 10 тон зерна сої, вартістю 58000 грн. з ПДВ;

- №10-2014 від 29.07.2014року, якою сторонами визначена номенклатура та обсяг товару, у кількості 10 тон зерна сої, вартістю 58000 грн. з ПДВ.

На підставі договору поставки та укладених до нього додаткових угод, ТОВ "Гео-Ленд Лімітед" здійснило постачання товару (зерна сої) на адресу позивача, загальною кількістю 100 тон, вартістю 580000 грн. з ПДВ.

Факт отримання позивачем товару від ТОВ "Гео-Ленд Лімітед" підтверджується наступними видатковими накладними: № 629 від 28.07.2014року, №563 від 24.07.2014року; №562 від 24.07.2014року; №561 від 24.07.2014року; № 532 від 23.07.2014року; №498 від 22.07.2014року; №469 від 21.07.2014року; №468 від 21.07.2014року; №467 від 21.07.2014року, № 656 від 29.07.2014р. (а.с. 72-81).

Під час судового розгляду судом першої інстанції встановлено, що транспортування товару на склад позивача, відповідно до умов п. 2. кожної з додаткових угод до договору поставки, здійснювалось транспортом та силами ТОВ "Гео-Ленд Лімітед", шляхом самовивозу, що підтверджується наступними товарно-транспортними накладними: №Р656 від 29.07.2014року; № Р629 від 28.07.2014року; № Р561-562-563 від 24.07.2014року; № Р532 від 23.07.2104року; № Р 498 від 22.07.2014року; №467-468-469 від 21.07.2014року (а.с. 83-88).

За наведеними господарськими операціями ТОВ "Гео-Ленд Лімітед" на адресу позивача виписало наступні податкові накладні: № 656 від 29.07.2014року; № 626 від 28.07.2014року; №563 від 24.07.2014року; №562 від 24.07.2014року; №561 від 24.07.2014року; №532 від 23.07.2014року; №498 від 22.07.2014року; №469 від 21.07.2014року; №467 від 21.07.2014року (а.с. 61-70).

За поставлений товар підприємство позивача здійснило розрахунок зі своїм контрагентом ТОВ "Гео-Ленд Лімітед" в повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням №14 від 14.08.2014року на суму 580000грн. (а.с. 82).

З огляду на приписи Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" можна зробити висновок про те, що операції суб'єктів права з перерахування саме безготівкових грошових коштів є прозорими для контролю з боку Держави, так як здійснюються виключно у встановлений самою ж Державою спосіб - через банківські установи. Безготівкові кошти були списані з рахунків позивача, тобто вибули з його власності. Доказів повернення цих коштів до позивача, наявності у позивача та його контрагента - ТОВ "Гео-Ленд Лімітед", спільного інтересу щодо їх отримання позивачем (що могло б мати місце в разі пов'язаності цих осіб), у відповідача немає і відповідачем такі докази в акті перевірки також наведені не були.

Судом з'ясовано, що в подальшому підприємство позивача використало отриману, згідно договору поставки №02/07/14-02-П від 02.07.2014 року та додаткових угод, продукцію від ТОВ "Гео-Ленд Лімітед" для здійснення власної господарської діяльності, шляхом її продажу на користь ТОВ "Агро- Овен", про що свідчать надані до матеріалів справи наступні первинні документи:

- рахунок - фактура №282 від 01.08.2014року на суму 189410грн. з ПДВ та відповідна видаткова накладна №276 від 01.08.2014року, за якою позивач передав, а ТОВ "Агро- Овен" прийняло у власність макуху соєву у кількості 29149 кг. на суму 189410грн.;

- рахунок - фактура №281 від 01.08.2014року на суму 181220грн. з ПДВ та відповідна видаткова накладна №275 від 01.08.2014року, за якою позивач передав, а ТОВ "Агро- Овен" прийняло у власність макуху соєву у кількості 27880 кг. на суму 181220грн.;

- рахунок - фактура №284 від 02.08.2014року на суму 307190,02 грн. з ПДВ та відповідна видаткова накладна №278 від 02.08.2014року, за якою позивач передав, а ТОВ "Агро- Овен" прийняло у власність макуху соєву у кількості 47260 кг. на суму 307190,02 грн.;

- рахунок - фактура №286 від 04.08.2014року на суму 304785 грн. з ПДВ та відповідна видаткова накладна №280 від 04.08.2014року, за якою позивач передав, а ТОВ "Агро- Овен" прийняло у власність макуху соєву у кількості 31260 кг. на суму 304785 грн. (а.с. 96-102).

Транспортування зазначеної вище продукції на адресу ТОВ "Агро- Овен", здійснювалось власним транспортом позивача, що підтверджується наявними в матеріалах справи товарно-транспортними накладними: №296 від 04.08.2014року; №291 від 01.08.2014року; № 292 від 01.08.2014року; № 293 від 01.08.2014року (а.с. 98-99, 103-104 107-108; 112-113).

За вказаною господарською операцією, позивачем виписані на адресу ТОВ "Агро- Овен" податкові накладні, та взяті відповідні податкові зобов'язання зі сплати ПДВ.

Згідно банківської виписки позивача з власного поточного рахунку за 12.08.2104року, ТОВ "Агро - Овен" здійснив розрахунок з ПП Фірмою "Юкон-Агро" за отриману продукцію у безготівковому порядку на загальну суму 1276275грн.

Порядок формування податкового кредиту встановлено Податковим кодексом України, за визначенням п.п.14.1.181 п.14.1 ст.14 якого податковим кредитом є сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктом 187.1 статті 187 визначено, що датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно з пунктом 188.1 статті 188, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості (у разі здійснення контрольованих операцій - не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв'язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

Згідно до приписів п.п. "а" п. 198.1. ст. 198 Подактового кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Датою виникнення права платника податку на податковий кредит, відповідно до п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України, вважається дата тієї події, що відбулася раніше,: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. (Пункт 200.1 ст.200 Податкового кодексу України.)

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом. (Пункт 200.2 ст.200 Податкового кодексу України.)

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду. (Пункт 200.3 ст.200 Податкового кодексу України.)

За правилами п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Пунктом 201.10 ст.201 Податкового кодексу України визначено, що платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця видається податкова накладна, яка є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Вимоги до податкової накладної встановлено п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України.

Приєднані до матеріалів справи копії виписаних ТОВ "Гео-Ленд Лімітед" податкових накладних відповідають вимогам ст.201 Податкового кодексу України, ч.2 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Надані позивачем первинні документи не мають дефектів форми або змісту, які в силу ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", ст.44 Податкового кодексу України, п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за №168/704; далі за текстом - Положення №88) спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості, призвели до зміни в структурі активів платника податків, а відтак повинні сприйматись як належні та допустимі докази реальності вчинення господарських операцій.

Крім того, до матеріалів справи позивачем надано докази наявності у нього матеріально технічної бази, власних виробничих потужностей та складських приміщень, для зберігання продукції, у періоді, що перевірявся, в тому числі позивач використовує найману працю, про що свідчить штатний розпис та висновки самого акту, а також укладав договори оренди транспортних засобів (а.с. 116-153).

Окремо встановлено, що позивачем для забезпечення виконання договірних зобов'язань з ТОВ "Агро - Овен" використовувався власний вантажний транспорт, який відповідно до наданих до матеріалів справи знаходиться у користуванні та зареєстрований за позивачем. (а.с.136-152)

Наведене свідчить про те, що при укладанні та виконанні згаданих вище договорів дії господарюючих суб'єктів були направлені на реальне настання юридичних наслідків за укладеними правочинами та відсутність у них ознак їх нікчемності.

Надані позивачем докази підтверджують доводи про наявність у нього матеріально-технічної бази для виконання зобов'язань у взаємовідносинах з ТОВ "Гео-Ленд Лімітед" та подальшої можливості розпорядження отриманої від цього контрагента продукції.

Колегія суддів зазначає, що в акті перевірки суб'єктом владних повноважень не викладено жодних належних та допустимих доводів про відсутність фактичного виконання позивачем господарських операцій за спірним правочином, про відсутність витрат позивача у спірних правовідносинах, про наявність взаємопов'язаності позивача та контрагента позивача, про несумісність предмету укладених договорів з напрямом господарської діяльності позивача, про відсутність використання позивачем отриманих робіт, що зумовлює необґрунтованість висновку суб'єкта владних повноважень про відсутність факту реального здійснення операцій або невідповідності закону вчинених господарських операцій.

У зв'язку з тим, що відсутній об'єкт донарахування податку на додану вартість, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав застосування штрафної (фінансової) санкції на підставі п.123.1 та п. 123.2 ст. 123 Податкового кодексу України.

З приводу судження суб'єкта владних повноважень про відсутність факту реального вчинення господарських операцій у Приватного підприємства Фірма "Юкон Агро" колегія суддів відзначає, що належними та допустимими в розумінні ст.124 Конституції України, ст.70 КАС України доказами факту вчинення платником податків правочину або факту відображення в обліку показників господарських операцій, які в дійсності не відбулись, можуть бути або обвинувальний вирок суду по кримінальній справі (бо діяння платника податків по протиправному заволодінню майном іншої особи або ухиленню від сплати податків, тобто вчинення нікчемного правочину, є об'єктивною стороною злочинів, передбачених ст.191 КК України та ст.212 КК України), або рішення суду у справі про стягнення одержаного за нікчемним правочином (бо наслідком вчинення платником податків нікчемного правочину відповідно до ст.ст.207, 208, 250 Господарського кодексу України є застосування конфіскаційного заходу у вигляді стягнення одержаного за нікчемним правочином), або рішення суду про визнання правочину недійсним (бо відповідно до ч.3 ст.228 Цивільного кодексу України вчинення платником податків правочину, котрий суперечить інтересам держави і суспільства, є підставою для звернення до суду з вимогою про визнання такого правочину недійсним). Між тим, у ході розгляду справи відповідачем не подано до суду жодних доказів порушення кримінальної справи (кримінального провадження) відносно посадових (службових) осіб платника податків або за викладеними в акті фактами діяльності платника податків, наявності обвинувального вироку суду, рішення суду про стягнення одержаного за нікчемним правочином, наявності рішення суду про визнання правочину недійсним.

Колегія суддів також зазначає, що в силу положень Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" позивач та його контрагент ТОВ "Гео-Ленд Лімітед" є окремими суб'єктами права зі статусом юридичної особи, а відтак за змістом Податкового кодексу України позивач та контрагент позивача є окремими платниками податку на додану вартість. За таких обставин, межі юридичної відповідальності кожного платника ПДВ, яка (слід розуміти - відповідальність) відповідно до ст.61 Конституції України має індивідуальний характер, поширюються на діяння, що визнаються законом протиправними та були вчинені саме цим платником. Притягнення суб'єкта права до юридичної відповідальності за діяння, що було вчинено іншою особою, згідно з законом є неможливим.

Між тим, судовим розглядом з'ясовано, що суб'єкт владних повноважень ані в ході проведення перевірки, ані в ході розгляду справи судом не подав жодних доказів на підтвердження факту відсутності у позивача об'єктивної потреби в укладанні спірних договорів та у відсутності факту поставки товару за укладеними правочинами та відсутності факту подальшого використання закупленого товару в межах господарської діяльності позивача.

Проведена господарська операція з ТОВ "Гео-Ленд Лімітед" узгоджується з господарською діяльністю підприємства позивача, оскільки видами діяльності Приватного підприємства Фірма "Юкон Агро" є: 10.41 Виробництво олії та тваринних жирів; 10.61 Виробництво продуктів борошномельно-круп'яної промисловості; 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; 46.90 неспеціалізована оптова торгівля; 49.41 Вантажний автомобільний транспорт.

В ході розгляду даної справи судом встановлено, що укладені між позивачем та його контрагентами угоди не віднесені законом до нікчемних, також відсутні судові рішення про визнання їх недійсними. Іншого відповідачем не доведено, хоча, відповідно до ст.71 КАС України він, як суб'єкт владних повноважень, мав би довести суду правомірність свого рішення.

Колегія суддів зазначає, що позивач та його контрагенти належним чином оформили договірні правовідносини та на виконання вимог податкового законодавства оформили первинні документи бухгалтерської та податкової звітності.

Крім того, відповідачем не було надано доказів на підтвердження фальшивості зазначених документів, або на невідповідність відомостей, зазначених в цих первинних документах, фактичним обставинам, або на відсутність у контрагентів позивача статусу платника ПДВ, або на несумісність зазначених в документах товарів чи послуг з власною господарською діяльністю позивача. У ході перевірки відповідачем не встановлено проведення позивачем збиткових операцій, невикористання у власній господарській діяльності товарів, отриманих від контрагентів.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність факту порушення податкового законодавства з боку позивача та про неправомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано задовольнив адміністративний позов.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції від 31.03.15 р. відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, п.1 ч.1 ст.198, ч.1 ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Красноградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 31.03.2015р. по справі № 820/477/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Рєзнікова С.С.
Судді(підпис) (підпис) Старостін В.В. Бегунц А.О.