Справа № 815/19/15
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2015-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2015 р.м.ОдесаСправа № 815/19/15

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Корой С. М.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі: судді доповідача - головуючого - Шляхтицького О.І.,

суддів: Джабурія О.В., Крусяна А.В.,

при секретарі - Ханділян Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 19 березня 2015 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Укрфорвард» до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2015 року ТОВ «Укрфорвард» звернулось з адміністративним позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 03.09.2014 року № .

В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що 08.09.2014 року ТОВ «Укрфорвард» отримало лист від ДПІ у Київському районі м. Одеси із податковим повідомленням-рішенням від 03.09.2014 року № та проханням з'явитися до ДПІ для складання протоколу про адміністративне правопорушення. З тексту вищезгаданого податкового повідомлення-рішення вбачається встановлення відповідачем порушення ст.201 Податкового кодексу України, внаслідок чого підприємству визначено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 73345 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 18335,25 грн.

Звернувшись з проханням надати підприємству копію акта перевірки, на підставі якого відповідачем прийнято вищезгадане податкове повідомлення-рішення, позивач 17.09.2014 року отримав копію акта камеральної перевірки, який всупереч положенням ст.86 Податкового кодексу України в установленому законодавством порядку не направлявся позивачеві. Крім того, на думку позивача, контролюючим органом також порушено норми п.200.10 ст. 200 Податкового кодексу України, оскільки камеральна перевірка проведена у строк, що перевищує встановлений для її проведення 30-денний термін з моменту отримання відповідної податкової декларації.

Також вказувалось, що ТОВ «Укрфорвард», скориставшись визначеним у п. 50.1. ст.50 Податкового кодексу України правом, подало уточнюючий розрахунок за наслідками самостійного виявлення помилок у раніше поданій податковій декларації. При цьому позивач наголошував, що обмеження щодо подачі уточнюючих розрахунків, передбачене п. 50.2. ст. 50 Податкового кодексу України, стосується лише періодів проведення контролюючим органом планових та позапланових документальних перевірок, тоді як в даному випадку відбувалась камеральна перевірка. Представник позивача повідомив, що 27.08.2014 року ТОВ «Укрфорвард» в електронному порядку на підставі діючого договору про визнання електронних документів подав уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок. Однак, вказаний розрахунок відповідачем не був прийнятий, що підтверджується відповідною електронною квитанцією. Зазначений розрахунок був прийнятий в електронному виді лише 28.08.2014 року.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 19 березня 2015 року адміністративний позов було задоволено.

Скасовано податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області від 03.09.2014 року №.

Не погоджуючись з даною постановою суду податковий орган подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального права, у зв'язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що 18.07.2014 року ТОВ «Укрфорвард» до ДПІ у Київському районі м. Одеси подано податкову декларацію з податку на додану вартість за період червень 2014 року. 27.08.2014 року ДПІ у Київському районі м. Одеси складено акт № 2063/15-02/31579347/272 про результати камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість за червень 2014 року щодо виявлених помилок (порушень).

Вказаним актом перевірки встановлено порушення п.201.10 ст.201 розділу V Податкового кодексу України, що полягало у віднесенні ТОВ «Укрфорвард» до складу податкового кредиту з податку на додану вартість суму ПДВ у розмірі 73345,07 грн. на підставі податкової накладної від 23.06.2014 року № 2/2 по взаємовідносинах з ФГ «Еллада», яка не зареєстрована в реєстрі податкових накладних, внаслідок чого підприємством занижено суму позитивного значення між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (рядок 18), заниження суми податку на додану вартість, яка підлягає врахуванню за підсумками поточного звітного 9 податкового) періоду з урахуванням залишку від'ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду (р.25.1), сплачується до загального (спеціального ) фонду державного бюджету (рядок 25.1) на суму 73345,00 грн..

На підставі вищезгаданого акта камеральної перевірки 03.09.2014 року податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким ТОВ «Укрфорвард» збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на суму 91680,25 грн., в тому числі за основним платежем - на суму 73345 грн., та за штрафними (фінансовими) санкціями - у сумі 18335,25 грн.

Не погодившись з зазначеним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся із скаргою до ДПІ у Київському районі м. Одеси, за результатами якої 10.12.2014 року прийнято рішення № 8424/6/99-99-10-01-15, яким вищезгадане податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скарга - без задоволення.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що умов, які б перешкоджали подачі ТОВ «Укрфорвард» податкової звітності за допомогою електронних документів на момент подачі ним вищезгаданого уточнюючого розрахунку не існувало, тоді як у прийнятті відповідного електронного документа безпідставно було відмовлено, чим створено протиправні перешкоди у визначеному ст.50 Податкового кодексу України праві позивача виправляти самостійно виявлені неточності у поданій ним податковій звітності.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України, Податкового кодексу України.

За змістом п. 75.1. ст.75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків.

Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

На підставі ст.76 Податкового кодексу України Камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова.

У відповідності до п. 86.2. ст.86 Податкового кодексу України, за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Згідно ст.42 Податкового кодексу України податкові повідомлення-рішення, податкові вимоги або інші документи, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу.

Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

З платниками податків, які подають звітність в електронній формі, листування з контролюючими органами може здійснюватися засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням вимог закону щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

На вимогу платника податків, який отримав документ в електронній формі, контролюючий орган надає такому платнику податків відповідний документ у паперовій формі протягом трьох робочих днів з дня надходження відповідної вимоги (в письмовій або електронній формі) платника податків.

В ході судового розгляду встановлено, що 27.08.2014 року, у день складення посадовими особами ДПІ у Київському районі м. Одеси акта камеральної перевірки, також складено акт №2698115-02 про відмову ТОВ «Укрфорвард» від підписання, отримання та ознайомлення з актом про результати камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість.

Однак, податковим органом не надано до суду належних доказів на підтвердження надсилання в установленому п. 86.2. ст.86 Податкового кодексу України порядку акта для його підписання ТОВ «Укрфорвард» або повідомлення зазначеного платника податків про необхідність особистого отримання зазначеного акта.

Водночас не може бути прийнятий посилання податкового органу на факт відвідування директором ТОВ «Укрфорвард» ОСОБА_1 приміщення ДПІ у Київському районі м. Одеси 27.08.2014 року як на доказ ознайомлення 27.08.2014 року директора ТОВ «Укрфорвард» з зазначеним актом перевірки та його відмову від підписання вищезгаданого акта камеральної перевірки.

Також встановлено, що дійсно відповідно до даних журналу обліку реєстрації відвідувачів ОСОБА_1 27.08.2014 року відвідував 209 кабінет у будівлі, в якій розташована ДПІ у Київському районі м. Одеси. При цьому з наданої копії журналу обліку реєстрації відвідувачів не вбачається часу, в який зазначена особа прибула до ДПІ у Київському районі м. Одеси.

Слід зазначити, що самі по собі обставини відвідування ОСОБА_1 ДПІ у Київському районі м. Одеси не є достовірним підтвердженням факту його безпосереднього ознайомлення з актом камеральної перевірки, тоді як відповідачем не надано доказів, які б свідчили про сповіщення зазначеної особи про необхідність прибути до ДПІ у Київському районі м. Одеси з метою ознайомлення та підписання вищезгаданого акта камеральної перевірки.

В ході судового розгляду встановлено, що 27.08.2014 року ТОВ «Укрфорвард» за допомогою засобів електронного зв'язку подало до ДПІ у Київському районі м.Одеси уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість за період червень 2014 року. Згідно з вказаним уточнюючим розрахунком позивач зменшив суму податкового кредиту з податку на додану вартість за рахунок виключення податкової накладної від 23.06.2014 року № 2/2 по взаємовідносинах з ФГ «Еллада» на суму ПДВ у розмірі 73345,07 грн., та збільшив його на суму ПДВ у розмірі 74595,44 грн. на підставі податкової накладної, виданої СГ «Правда», внаслідок чого загальну суму податкового кредиту було збільшено на 1250,00 грн. Фактично, тим самим позивач мав намір усунути ті недоліки, які в той же день визначені контролюючим органом в акті камеральної перевірки відповідної податкової звітності як порушення вимог податкового законодавства.

Проте, у прийнятті зазначеного електронного документа позивачеві відмовлено через відсутність договору з МДЗУ, про що свідчить відповідна квитанція.

Водночас, договір про визнання електронних документів був укладений між ТОВ «Укрфорвард» та ДПІ у Київському районі м. Одеси 06.08.2014 року, що підтверджується відповідною копією договору, наявною у матеріалах справи, та не заперечується відповідачем у справі.

Отже, умов, які б перешкоджали подачі ТОВ «Укрфорвард» податкової звітності за допомогою електронних документів на момент подачі ним вищезгаданого уточнюючого розрахунку не існувало, тоді як у прийнятті відповідного електронного документа безпідставно було відмовлено, чим створено протиправні перешкоди у визначеному ст.50 Податкового кодексу України праві позивача виправляти самостійно виявлені неточності у поданій ним податковій звітності, тоді як таке обмеження прав позивача мало наслідком складання у той же день акта камеральної перевірки із визначенням порушень з боку ТОВ «Укрфорвард», що в подальшому призвели до прийняття спірного податкового повідомлення-рішення.

Представником позивача були надані пояснення, з яких вбачається, що директор ТОВ «Укрфорвард» відвідував ДПІ у Київському районі м. Одеси з причин відмови у прийнятті електронної податкової звітності, тоді як акт камеральної перевірки йому для ознайомлення не надавався.

При цьому суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що недоведеним належними доказами у справі є факт ознайомлення керівника платника податків із актом камеральної перевірки та його відмову від ознайомлення та підписання акта камеральної перевірки станом на 27.08.2014 року.

При цьому 28.08.2014 року вищезгаданий уточнюючий розрахунок позивача до податкової звітності був прийнятий ДПІ у Київському районі м. Одеси, однак не врахований під час прийняття ним спірного податкового повідомлення-рішення.

До того ж, з матеріалів справи вбачається, що акт камеральної перевірки отриманий позивачем лише 18.09.2014 року, що підтверджується копією поштової листівки рекомендованого відправлення №283 та інформацією щодо вручення зазначеного відправлення, наявною на офіційному веб-сайті Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта».

Надана податковим органом копія квитанції №02852283 на підтвердження направлення позивачем акта камеральної перевірки на адресу ТОВ «Укрфорвард» 27.08.2014 року не сприймається, оскільки, як зазначалось вище, виходячи з приписів ст. 42 Податкового кодексу України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові. За таких умов належним доказом отримання позивачем акта камеральної перевірки може виступати лише повідомлення про вручення платнику податку відповідного поштового відправлення, а не квитанція про оплату рекомендованого листа. Натомість, з зазначеної квитанції взагалі не вбачається, що саме відповідачем направлялось 27.08.2014 року на адресу ТОВ «Укрфорвард».

Отже позивач не був сповіщений у встановлений чинним законодавством України спосіб про результати проведеної камеральної перевірки, у зв'язку з чим посилання на такий факт як на підставу для неврахування уточнюючого розрахунку позивача до податкової декларації з податку на додану вартість за період червень 2014 року під час прийняття спірного податкового повідомлення-рішення є безпідставним.

За змістом п. 50.1. ст.50 Податкового кодексу України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявлені.

Платник податків, який самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє факт заниження податкового зобов'язання минулих податкових періодів, зобов'язаний, за винятком випадків, установлених пунктом 50.2 цієї статті:

а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму недоплати та штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку;

б) або відобразити суму недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за податковий період, наступний за періодом, у якому виявлено факт заниження податкового зобов'язання, збільшену на суму штрафу у розмірі п'яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми грошового зобов'язання з цього податку.

Якщо після подачі декларації за звітний період платник податків подає нову декларацію з виправленими показниками до закінчення граничного строку подання декларації за такий самий звітний період або подає у наступних податкових періодах уточнюючу декларацію внаслідок виконання вимог пункту 169.4 статті 169 цього Кодексу, то штрафи, визначені у цьому пункті, не застосовуються.

Згідно п. 50.2. ст. 50 Податкового кодексу України визначено, що платник податків під час проведення документальних планових та позапланових перевірок не має права подавати уточнюючі розрахунки до поданих ним раніше податкових декларацій за будь-який звітний (податковий) період з відповідного податку і збору, який перевіряється контролюючим органом.

Це правило не поширюється на випадки, встановлені статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до п. 50.3 цієї статті у разі якщо платник податків подає уточнюючий розрахунок до податкової декларації, поданої за період, що перевірявся, або не подає уточнюючий розрахунок протягом 20 робочих днів після дати складення довідки про проведення електронної перевірки, якою встановлено порушення податкового законодавства, відповідний контролюючий орган має право на проведення позапланової перевірки платника податків за відповідний період. я його примірника не звільняє платника податків від обов'язку сплатити визначені контролюючим органом за результатами перевірки грошові зобов'язання.

Отже, законодавством України встановлені обмеження щодо подання уточнених розрахунків до поданих раніше платником податків податкових декларацій лише під час проведення документальних планових та позапланових перевірок, тоді як в даному випадку мала місце камеральна перевірка.

Таким чином на підставі викладеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем у справі вжито всіх передбачених чинним законодавством України заходів щодо самостійного виправлення допущеної у податковій звітності помилки, наявність права на формування податкового кредиту на підставі податкової накладної на суму 74595,44 грн., виданої позивачеві СГ «Правда», відповідачем не заперечується, що виключає підстави для збільшення ТОВ «Укрфорвард» спірним податковим повідомленням-рішенням податкового зобов'язання з цього податку на суму 73345,00 грн. та застосування до нього штрафних (фінансових) санкцій.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В ході розгляду справи позивач довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, а відповідач не надав суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на суб'єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів, а також на невірному тлумаченні норм матеріального права. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Укрфорвард» є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ч. 1 ст. 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 206, ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 19 березня 2015 року у справі № 815/19/15 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення судового рішення у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Дата складення у повному обсязі і підписання рішення суду - 02 червня 2015 року.

Головуючий: О.І. Шляхтицький

Суддя: О.В. Джабурія

Суддя: А.В. Крусян