Справа № П/811/519/15
Суддя: Р.І. Брегей
Дата ухвалення: 2015-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2015 року справа №П/811/519/15

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Брегея Р.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративний позов приватного акціонерного товариства «Паляниця» (далі - Товариство) до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби в Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з заявою до податкового органу про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень від 19 вересня та 15 грудня 2014 року, якими: збільшено суми грошових зобов'язань з податку на додану вартість на 27408 грн. та накладено штрафну санкцію - 13704 грн.; зменшено від'ємне значення об'єкта оподаткування з податку на прибуток за 3 квартал 2011 року на 8703 грн.; збільшено суму грошових зобов'язань з податку на прибуток на 33521 грн.

Представник позивача підтримала вимоги заяви.

Стверджувала, що від укладення договорів стосовно поставки продукції з ПАТ «Олександрійський хлібзавод» (далі - Товариство 2) та ТОВ «Саноіл-Торг» (далі - Товариство 3) впродовж строку, який перевірявся податковим органом, настали реальні правові наслідки, котрі обумовлювались ними.

На її думку, Товариство правомірно сформувало в деклараціях з податку на додану вартість суми податкового кредиту за згаданими правочинами та включило у валові витрати кошти, які сплачені на підставі цих договорів.

Податковий орган заперечив стосовно задоволення позову.

У письмових запереченнях зазначив, що правочини, котрі уклало Товариство з Товариством 2 та Товариством 3, не спрямовувався на реальне настання наслідків, які обумовлювалися ними.

Доказом того, як вважає він, є акти перевірок діяльності вказаних контрагентів.

02 червня 2015 року суд прийняв рішення про розгляд справи у порядку письмового провадження (Том 2 а.с.135).

Суд, вислухавши пояснення представника Товариства, дослідивши матеріали справи, зробив висновок про задоволення позову з таких підстав.

Встановлені судом обставини, що стали підставами звернення.

Так, 01 червня 2011 року Товариство (покупець) та Товариство 2 (постачальник) уклали догорів про поставку сировини для виробництва хліба, хлібобулочних та кондитерських виробів (Том 2 а.с.101-102).

Упродовж липня 2011 року Товариство придбало у Товариства 2 продукцію на загальну суму 10443,76 грн. (з урахуванням податку на додану вартість 1740,63 грн.).

На підтвердження реальності господарських операції Товариство надало первині документи бухгалтерського та податкового обліку.

Зокрема, видаткові та податкові накладні, звіти про рух сировини її передачі та залишки від 06, 15, 21 та 31 липня 2014 року (Том 2 а.с.110-122).

Перевезення товару здійснювало Товариством службовим транспортом відповідно до подорожніх листів (Том 2 а.с.109, 130-132).

Товариство сплатило кошти Товариству 2 у безготівковій формі (Том 2 а.с.106-108).

21 жовтня 2011 року Товариство (покупець) та Товариство 3 (постачальник) уклали догорів про поставку борошна пшеничного (Том 2 а.с.5-6).

Упродовж жовтня 2011 року Товариство придбало у Товариства 3 продукцію на загальну суму 164450 грн. (з урахуванням податку на додану вартість 27408,33 грн.).

На підтвердження реальності господарських операції Товариство надало первині документи бухгалтерського та податкового обліку.

Зокрема, видаткову та податкову накладну, звіти про рух сировини її передачі та залишки від 25 жовтня 2014 року (Том 2 а.с.9-10, 14-93 ).

Згідно умов договору борошно доставлялось Товариством 3 на ДП «Кіровоградський КХП 2» (далі - Підприємство) (Том 2 а.с.5-6).

Перевезення товару з Підприємства періодично здійснювало Товариство службовим транспортом відповідно до товарно-транспортних накладних (Том 2 а.с.96-100).

Товариство сплатило кошти Товариству 3 у безготівковій формі, що підтверджується платіжним дорученням (Том 2 а.с.11).

Суму податку на додану вартість Товариство включило до податкового кредиту декларацій з податку на додану вартість у відповідному періоді.

З 01 по 05 вересня 2014 року відповідачем проведено позапланову виїзну документальну перевірку діяльності Товариства по взаємовідносинах з Товариством 2 за липень 2011 року та Товариством 3 за жовтень 2011 року (Том 1 а.с.12-40).

Під час перевірки ревізори досліджували первинні документи бухгалтерського та податкового обліку платника податків.

За її результатом ревізори склали акти, у яких зазначили виявлені порушення.

Так, вони зробили висновок, що правочини, котрі уклало Товариство з Товариством 2 та Товариством 3, є недійсним (нікчемним), так як не спрямовувався на настання реальних наслідків, які обумовлювалися ними.

На їх думку, доказом того є акти про проведення перевірки діяльності згаданих контрагентів.

Керівник відповідача погодився з висновками ревізорів та прийняв податкові повідомлення-рішення від 19 вересня та 15 грудня 2014 року, якими: збільшено суми грошових зобов'язань з податку на додану вартість на 27408 грн. та накладено штрафну санкцію - 13704 грн.; зменшено від'ємне значення об'єкта оподаткування з податку на прибуток за 3 квартал 2011 року на 8703 грн.; збільшено суму грошових зобов'язань з податку на прибуток на 33521 грн. (Том 1 а.с.42-44).

26 лютого 2014 року Олександрійською ОДПІ ГУМ у Кіровоградській області проведено невиїзну документальну позапланову перевірку діяльності Товариства 2 по взаємовідносинам з ПП «Ротор» за червень 2011 року (Том 1 а.с.193-196).

Акт перевірки містить висновок, що Товариством 2 не підтверджено реальність здійснення господарських відносин із контрагентом.

22 березня 2013 року ДПІ у Шевченківському районі м.Києва ДПС проведено невиїзну документальну позапланову перевірку діяльності Товариства 3 по взаємовідносинам з ТОВ «Інфініті» за березень по вересень 2012 року (Том 1 а.с.165-192).

Акт перевірки містить висновок, що Товариством 3 не підтверджено реальність здійснення господарських відносин із контрагентом.

За результатом проведення перевірок діяльності Товариства 2 та Товариства 3 керівники податкових органів не приймали жодного рішення негативного характеру стосовно платників податків.

Юридична оцінка встановлених судом обставин справи.

Перш за все, акт перевірки це документ, в якому ревізор фіксує обставини, котрі встановив, керуючись виключно власним сприйняттям і розумінням.

Надалі акт вивчає керівник податкового органу, який і вирішує питання про погодження з його висновками.

У разі погодження з висновками, які мають негативні наслідки стосовно платника податків, посадова особа зобов'язана прийняти відповідне рішення (у письмовій формі), оскільки це єдиний спосіб реалізації компетенції суб'єкта владних повноважень.

Така правова позиція суду узгоджується з системним аналізом приписів пунктів 2 та 4 статті 56 Податкового кодексу України.

Зокрема, цією нормою права передбачено, що податковий орган може прийняти, окрім податкового повідомлення-рішення, і інше рішення, яке платник податків має право оскаржити до контролюючого органу вищого рівня або суду.

Судом встановлено, що за результатами проведення перевірок діяльності Товариства 2 та Товариства 3 податкові інспекції не прийняли жодних рішень та не звернулися до суду з позовами про визнання недійсними договорів, котрі уклали платники податків, в тому числі і з Товариством, нехтуючи наданими повноваженнями, передбаченими Податковим кодексом України, та положеннями статті 228 Цивільного кодексу України.

А тому, суд зробив висновок, що керівники податкових органів не погодилися з висновками ревізорів про недійсність правочинів, які уклали Товариство 2 та Товариство 3.

Отже, податковими органами враховані податкові зобов'язання Товариства 2 та Товариства 3 з податку на додану вартість за договорами, котрі укладені з Товариством.

Проводячи перевірку діяльності Товариства, податкові ревізори посилались на акти про проведення перевірок згаданих контрагентів, як незаперечні докази недійсності його правочинів.

Однак, податкові ревізори допустили помилку, оскільки думка особи (іншого ревізора) не є доказом щодо встановлення певних обставин.

Такими доказами можуть бути рішення суду про недійсність договорів, рішення податкового органу щодо застосування негативних наслідків стосовно контрагента, яке останнім визнається як законне, вирок суду, показання свідків, тощо.

Таким чином, суд зробив висновок, що відповідач не надав доказів стосовно недійсності правочинів, які уклало Товариство з Товариством 2 та Товариством 3.

Більше того, в судовому засіданні позивач надав суду достатню кількість доказів стосовно виконання ним та його контрагентами зобов'язань за договорами.

Зокрема, суд вбачає це, проаналізувавши первинні документи бухгалтерського та податкового обліку Товариства (видаткові, податкові, товарно-транспортні накладні, платіжні доручення, звіти).

Оскільки, податковий орган не намагався перевірити обставини, які зафіксовані у згаданих письмових документах, тому суд не вправі ставити їх під сумнів.

Якщо б суд почав проводити перевірку з цих питань, то перейняв би на себе повноваження відповідача, що є недопустимим.

Окрім того, суд зазначає, що, коли державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретним платником податків, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб'єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживань з їх боку.

Отже, Товариство включило до податкового кредиту з податку на додану вартість та валових витрат суми коштів за договорами, укладеними з Товариством 2 та Товариством 3, відповідно до приписів статей 138 та 198 Податкового кодексу України (датою виникнення права на податковий кредит та включення коштів до валових витрат є дата отримання платником податку товару (послуг), що підтверджено податковою накладною).

За таких обставин рішення податкового органу є протиправними.

А тому, їх належить скасувати, задовільнивши позов.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовільнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління міністерства доходів та зборів у Кіровоградської області від 15 грудня 2014 року, яким приватному акціонерному товариству «Паляниця» збільшено суму грошових зобов'язань з податку на додану вартість на 27408 грн. та накладено штрафну санкцію - 13704 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління міністерства доходів та зборів у Кіровоградської області від 19 вересня 2014 року, яким приватному акціонерному товариству «Паляниця» збільшено суму грошових зобов'язань з податку на прибуток на 33521 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління міністерства доходів та зборів у Кіровоградської області від 19 вересня 2014 року, яким приватному акціонерному товариству «Паляниця» зменшено від'ємне значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за 3 квартал 2011 року на 8703 грн.

Стягнути з Державного бюджету України на користь приватному акціонерному товариству «Паляниця» судові витрати в сумі 182,70 грн.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання її копії.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Р.І.Брегей