Справа № 2а/2370/6449/2011
Суддя: А.В. Каліновська
Дата ухвалення: 2015-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2015 року справа № 2а/2370/6449/2011

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Каліновської А.В.,

при секретарі судового засідання Шалько І.П.,

за участю:

представника позивача: Семченка Р.І.,

представника відповідача: Павленко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Інтербудтехсервіс" до Кам'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Черкаській області про часткове скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з вищезазначеним адміністративним позовом, в якому просив скасувати частково податкове повідомлення-рішення Кам'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Черкаській області від 21 липня 2011 року № про визначення податкового зобов'язання в сумі 124612 грн. 00 коп. податку на прибуток підприємств за основним платежем та в сумі 31153 грн. 00 коп. штрафних (фінансових) санкцій, а саме 120338 грн. 00 коп. основного платежу податку на прибуток та 30084 грн. 50 коп. штрафних (фінансових) санкцій.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідач помилково дійшов висновку про збільшення позивачем валового доходу з податку на прибуток, не здійснення останнім зменшення валових витрат при списанні кредиторської заборгованості, по яким минув строк позовної давності, та вважає, що ним не були допущені порушення Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», валові доходи та валові витрати підприємства сформовані відповідно до вимог законодавства. Представник позивача зазначає, що висновки акту перевірки не відповідають нормам податкового законодавства (чинного на час виникнення спірних зобов'язань), базуються на припущеннях і не підтверджуються доказами. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав зазначених вище та додаткових поясненнях по справі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, надавши суду письмове заперечення, в якому посилається на те, що проведеною плановою виїзною перевіркою товариства з обмеженою відповідальністю "Інтербудтехсервіс" встановлено порушення вимог підпункту 5.3.2 пункту 5.3 статті 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" від 28.12.1994р. за №334/94-ВР, у зв'язку з чим позивачу збільшено суму приросту запасів та відповідно, валовий дохід з податку на прибуток підприємства за 2008 рік на суму 72809 грн. 00 коп. та донараховано податку на прибуток за даний період в розмірі 18202 грн. 00 коп. (72809 грн. 00 коп. * 25%); виявлено порушення позивачем пункту 5.1 ст. 5 Закону України №334/94-ВР, оскільки ТОВ "Інтербудтехсервіс" не здійснило зменшення валових витрат при списанні кредиторської заборгованості, по яким минув строк позовної давності на загальну суму 477843 грн. 00 коп. Таким чином, на думку відповідача, оскаржуване податкове повідомлення-рішення скасуванню не підлягає.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтербудтехсервіс" зареєстроване як юридична особа 06.03.2003р. Кам'янською районною державною адміністрацією Черкаської області, ідентифікаційний код 32357080.

Судом встановлено, що в період з 25.05.2011р. по 07.07.2011р. на підставі направлень від 25.05.2011р. №71, №72, №84, статті 77 Податкового кодексу України працівниками відповідача проведена планова виїзна перевірка товариства з обмеженою відповідальністю "Інтербудтехсервіс" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2008р. по 31.03.2011р., за результатами якої складено акт перевірки від 14.07.2011р. № 196/23-32357080.

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог підпункту 5.3.2 пункту 5.3 статті 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" від 28.12.1994р. за №334/94-ВР, у зв'язку з тим, що товариство з обмеженою відповідальністю "Інтербудтехсервіс" не відобразило у колонці 4 "Записи, використані не в господарській діяльності" таблиці 1 приросту (убутку) балансової вартості запасів додатку К1/1 до декларації з податку на прибуток підприємства вартості запасних частин, які використані для проведення ремонтів та поліпшення основних засобів за IV квартал 2008 року в сумі 72809 грн. 00 коп., в результаті чого збільшено суму приросту запасів та відповідно, валовий дохід з податку на прибуток підприємства за 2008 рік на суму 72809 грн. 00 коп. та донараховано податку на прибуток за даний період в розмірі 18202 грн. 00 коп. (72809 грн. 00 коп. * 25%); виявлено порушення позивачем пункту 5.1 ст. 5 Закону України №334/94-ВР, а саме: ТОВ "Інтербудтехсервіс" не здійснило зменшення валових витрат при списанні кредиторської заборгованості, по яким минув строк позовної давності на загальну суму 477843 грн. 00 коп.

За результатами проведеної перевірки та на підставі встановлених порушень відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 21.07.2011р. №, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання з податку на прибуток підприємств на загальну суму 155765 грн. 00 коп., у тому числі основний платіж в розмірі 124612 грн. 00 коп. та 31153 грн. 00 коп. штрафних (фінансових) санкцій.

Позивач частково не погоджуючись з податковим повідомленням-рішенням від 21.07.2011р. № звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з даним позовом.

Вирішуючи даний спір по суті, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 4.1 ст. 4 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", валовий доход - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі, виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами. Валовий доход включає загальні доходи від продажу товарів (робіт, послуг), у тому числі допоміжних та обслуговуючих виробництв, що не мають статусу юридичної особи, а також доходи від продажу цінних паперів, деривативів, іпотечних сертифікатів участі, іпотечних сертифікатів з фіксованою дохідністю, сертифікатів фондів операцій з нерухомістю (за винятком операцій з їх первинного випуску (розміщення), операцій з їх кінцевого погашення (ліквідації) та операцій з консолідованим іпотечним боргом відповідно до закону).

Суд зважає, що відповідно до пп. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4 Закону №334/94-ВР, валовий доход включає доходи з інших джерел, у тому числі, але не виключно, у вигляді: 1) сум безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному періоді, вартості товарів (робіт, послуг), безоплатно наданих платнику податку у звітному періоді, крім їх надання неприбутковим організаціям згідно з пунктом 7.11 статті 7 цього Закону та у межах таких операцій між платником податку та його відокремленими підрозділами, які не мають статусу юридичної особи, крім випадків, визначених у частині четвертій статті 3 Закону України «Про списання вартості несплачених обсягів природного газу»; 2) сум поворотної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному періоді, що залишається неповерненою на кінець такого звітного періоду від осіб, що не є платниками цього податку (у тому числі нерезидентів), або осіб, які згідно із законодавством мають пільги з цього податку, включаючи право застосовувати ставку податку нижчу, ніж установлена пунктом 7.2 статті 7 або статтею 10 цього Закону. У разі коли у майбутніх податкових періодах платник податку повертає таку поворотну фінансову допомогу (її частину) особі, яка її надала, такий платник податку збільшує суму валових витрат на суму такої поворотної фінансової допомоги (її частини) за наслідками податкового періоду, в якому відбулося таке повернення. При цьому валові доходи такого платника податку не збільшуються на суму умовно нарахованих процентів, а податкові зобов'язання особи, що надала поворотну фінансову допомогу, не змінюються як при її видачі, так і при її зворотному отриманні. Як виняток з правила, визначеного цим абзацом, операції з отримання (надання) фінансової допомоги між платником податку та його філіями, відділеннями, іншими відокремленими підрозділами, що не мають статусу юридичної особи, розташованими на території України, не призводять до зміни їх валових витрат або валових доходів; 3) сум невикористаної частини коштів, що повертаються із страхових резервів у порядку, передбаченому пунктом 12.2 цього Закону; 4) сум заборгованості, що підлягає включенню до валових доходів згідно з пунктами 12.3 та 12.4 цього Закону; 5) сум коштів страхового резерву, використаних не за призначенням; 6) вартості матеріальних цінностей, переданих платнику податку згідно з договорами схову (у відповідальне зберігання) та використаних ним у власному виробничому чи господарському обороті; 7) сум штрафів та/або неустойки чи пені, фактично одержаних за рішенням сторін договору або за рішенням відповідних державних органів, суду; 8) сум державного мита, попередньо сплаченого позивачем, що повертається на його користь за рішенням суду; 9) сум акцизного збору, сплачених (нарахованих) покупцями підакцизних товарів (за їх рахунок) на користь платника такого акцизного збору, уповноваженого законом вносити його до бюджету, та рентних платежів, а також сум збору у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на електричну та теплову енергію; 10) доходів від продажу електричної енергії (включаючи реактивну); 11) сум дотацій і субсидій з фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або бюджетів, отриманих платником податку.

Згідно з підпунктом 5.2.1 пункту 5.2 статі 5 вказаного Закону України, до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Відповідно до підпункту 5.3.2 пункту 5.3 статті 5 Закону №334/94-ВР не включаються до складу валових витрат витрати на придбання, будівництво, реконструкцію, модернізацію, ремонт та інші поліпшення основних фондів та витрати, пов'язані з видобутком корисних копалин, а також з придбанням нематеріальних активів, які підлягають амортизації, згідно із статтями 8 і 9 та підпунктом 7.9.4 цього Закону.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, позивачем у 2008 році придбавалися запчастини, які використані для проведення ремонтів та поліпшення основних засобів за IV квартал 2008 року в сумі 72809 грн. 00 коп., витрати на які включалися підприємством до складу валових витрат.

Так, запчастини використовувалися ТОВ "Інтербудтехсервіс" для поточного ремонту з метою утримання автотранспорту позивача в робочому стані, що підтверджується наказом по підприємству від 03.09.2008 №3-ОЗ.

Згідно з пунктом 15 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 7 "Основні засоби", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 27.04.2000р. №92 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.05.2000р. за №288/4509, витрати, що здійснюються для підтримання об'єкта в робочому стані (проведення технічного огляду, нагляду, обслуговування, ремонту тощо) та одержання первісно визначеної суми майбутніх економічних вигод від його використання, включаються до складу витрат.

Таким чином, вартість запасних частин, списаних на ремонт автотранспорту позивача на суму 72809 грн. 00 коп. правомірно включена ТОВ "Інтербудтехсервіс" до складу витрат підприємства у IV кварталі 2008 року.

Враховуючи вищевикладене, твердження відповідача, що вартість використаних позивачем для ремонту запчастин підлягає виключенню зі складу валових витрат шляхом відображення у графі 4 "Записи, використані не в господарській діяльності" є хибним, а адміністративний позов в цій частині підлягає до задоволення

Щодо заниження ТОВ "Інтербудтехсервіс" податку на прибуток у зв'язку із нездійсненням зменшення валових витрат при списанні кредиторської заборгованості, по яким минув строк позовної давності, суд звертає увагу на наступне.

Наявність кредиторської заборгованості позивача, по якій минув термін позовної давності за отримані товарно-матеріальні цінності та послуги (ТОВ "МАЛ-ЕКО"- 97701 грн. 43 коп., ТОВ "Волопас-2003" - 279269 грн. 21 коп., ПП "ТВП "Аглінк" - 29569 грн. 82 коп., ТОВ "Тріо" - 11050 грн., ДП "Кам'янський спиртовий завод" - 3377 грн. 39 коп., КП "Уманське РЕУ №3" - 600 грн., ТОВ "Графіка" - 56231 грн. 25 коп., ТОВ "Альфа-сервіс" - 44 грн. 32 коп.), свідчить про те, що ТОВ "Інтербудтехсервіс" за даними операціями не понесло валових витрат, здійснення яких проводиться платником податку як компенсація вартості товарів, які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності. Вартість цих товарів не повинна включатися до складу валових витрат, оскільки вони не відповідають порядку визначення валових витрат, наведеному у п. 5.1 ст. 5 ЗУ №334/94-ВР.

Пунктом 1.25 ст. 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» визначено, зокрема, що безнадійною є заборгованість по зобов'язаннях, за якою минув строк позовної давності.

В разі, якщо по закінченні терміну позовної давності (тобто загального строку для захисту права за позовом особи, право якої порушено), боржник не розрахувався за отримані раніше товари, сума його заборгованості за цими товарами є безповоротною фінансовою допомогою відповідно до пп. 1.22.1 п. 1.22 ст. 1 Закону №334/94-ВР. Заборгованість за товари, відвантажені за договором купівлі-продажу, набуває статусу безповоротної фінансової допомоги в податковому періоді, на який припадає закінчення терміну позовної давності, і підпадає під дію пп. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4 цього Закону, яким визначено, що валовий дохід включає доходи з інших джерел, зокрема, у вигляді сум безповоротної фінансової допомоги. Отже, вартість цих товарів вважається доходом з інших джерел і оподатковується у загальновстановленому порядку відповідно до законодавства.

Відповідно до п. 5.1 ст. 5 Закону №334/94-ВР валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Якщо сума кредиторської заборгованості платника податку перед іншою юридичною чи фізичною особою залишилася нестягнутою після закінчення терміну позовної давності, то вона на підставі пп. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4 зазначеного Закону включається до складу його валових доходів. При цьому такий платник повинен одночасно зменшити валові витрати на суму оприбуткованого товару, оскільки ним фактично не понесено витрат відповідно до п. 5.1 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

Пунктом 5.9 ст. 5 Закону №334/94-ВР визначено, що платник податку веде податковий облік приросту (убутку) балансової вартості товарів (крім тих, що підлягають амортизації, та цінних паперів), сировини, матеріалів, комплектуючих виробів, напівфабрикатів, малоцінних предметів (далі - запасів) на складах, у незавершеному виробництві та залишках готової продукції, витрати на придбання та поліпшення (перетворення, зберігання) яких включаються до складу валових витрат згідно з цим Законом (за винятком тих, що отримані безкоштовно).

Отже, вартість отриманих товарів включається до складу валових витрат. Одночасно вона включається і до балансової вартості запасів з метою участі у розрахунку їх приросту (убутку) за п. 5.9 ст. 5 Закону №334/94-ВР, збільшуючи їх балансову вартість та приріст запасів.

Таким чином, суд погоджується з висновками відповідача щодо неправомірного віднесення позивачем до складу валових витрат суми при списанні кредиторської заборгованості, по якій минув строк позовної давності, а тому дійшов до висновку про відмову в задоволені адміністративного позову в цій частині.

Враховуючи сукупність встановлених вище обставин справи, суд приходить до висновку про скасування податкового повідомлення-рішення Кам'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Черкаській області від 21 липня 2011 року № в частині визначення позивачу грошового зобов'язання з податку на прибуток за основним платежем в розмірі 18202 грн. 00 коп. та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 4550 грн. 50 коп., однак в решті позовних вимог, слід відмовити.

Відповідно до частини другої ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. Предметом адміністративного позову в даній справі є скасування оскарженого позивачем податкового повідомлення-рішення відповідача, а відповідно до п. 1 частини другої ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову, зокрема, про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень і його скасування, тобто, скасування рішення суб'єкта владних повноважень є наслідком саме визнання його протиправним. У зв'язку з чим, суд дійшов висновку про необхідність виходу для повного захисту інтересів позивача за межі позовних вимог та визнання оскарженого позивачем в частині податкового повідомлення-рішення відповідача протиправним та його часткове скасування.

Згідно із ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому в силу ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до положень ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України. Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. 14, 86, 94, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Кам'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Черкаській області від 21 липня 2011 року № в частині визначення грошового зобов'язання з податку на прибуток за основним платежем в розмірі 18202 грн. 00 коп. та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 4550 грн. 50 коп.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Інтербудтехсервіс" 1 (одна) грн. 70 коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А.В. Каліновська

Повний текст рішення виготовлено 02.06.2015р.