Справа № 813/1431/15
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2015-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2015 року м. Львів № 813/1431/15

10 год. 05 хв.

Львівський окружний адміністративний суд у складі судді Клименко О.М. за участю секретаря судового засідання Рехліцької Ю.Р. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник Ковальчук М.І.;

відповідача: представник Бурмас В.Р.;

третя особа: представник Мельник А.І.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства військових мисливців та рибалок Західного регіону України до Львівського обласного управління лісового та мисливського господарства, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Львівська обласна рада про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство військових мисливців та рибалок Західного регіону України (далі - ТВМР ЗРУ) звернулося до суду з позовом до Львівського обласного управління лісового та мисливського господарства (далі - Львівське ОУЛМГ), в якому просить визнати дії Львівського обласного управління лісового та мисливського господарства щодо відмови в укладенні договорів про умови ведення мисливського господарства з Товариством військових мисливців та рибалок Західного регіону України протиправними; зобов'язати Львівське обласне управління лісового та мисливського господарства укласти з Товариством військових мисливців та рибалок Західного регіону України договори про умови ведення мисливського господарства господарствами «Краковець» та «Голобутівська дача», згідно із рішенням Львівської обласної ради від 23.06.2005 р. № 380 «Про внесення змін до рішення обласної ради від 11.02.1997 р. № 127 «Про надання у користування мисливських угідь у Львівській області».

У судовому засіданні 17.04.2014 року судом, на підставі ч. 2 ст. 53 Кодексу адміністративного судочинства України залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Львівську обласну раду.

Позивач, в обґрунтування позовних вимог зазначає, що рішенням Львівської обласної ради народних депутатів від 11.02.1997 р. №127 «Про надання мисливських угідь користувачам у Львівській області» Військово-мисливському товариству Західного регіону України надано у користування мисливські угіддя площею 16200 га, терміном на 15 років, у межах, визначених додатком 3 до рішення.

Пунктом 2 вказаного рішення Державному лісогосподарському об'єднанню «Львівліс» доручено до 01.04.1997 року укласти договори із користувачами мисливських угідь.

На виконання рішення Львівської обласної ради народних депутатів між ДЛГО «Львівліс» та ВМТ ЗРУ укладено договори №б/н від 05 березня 1997 р. про умови ведення мисливського господарства.

23.06.2005 р. Львівська обласна рада прийняла рішення №380 «Про внесення змін до рішення обласної ради від 11.02.1997 р. №127 «Про надання у користування мисливських угідь у Львівській області».

Позивач вказує, що Львівська обласна рада на підставі подання Львівського обласного управління лісового господарства від 09.06.2005 р. №751, погодженим з державним управлінням екології та природних ресурсів у Львівській області, припинила право користування Товариства військових мисливців та рибалок Західного регіону України (господарства «Краковець» та «Голобутівська дача») мисливськими угіддями наданими у користування, згідно із рішеннями від 11.02.1997 р. №127 та від 27.01.1998 р. № 278. Пунктом 4 рішення від 23.06.2005 № 380, Львівська обласна рада вирішила надати у користування мисливські угіддя - ТВМР ЗРУ, господарства «Краковець», «Корчівка», «Голобутівська дача» і «Майдан», а пунктом 6 вказаного рішення доручено Львівському обласному управлінню лісового господарства до 31 вересня 2005 року укласти договори про умови ведення мисливського господарства.

Вважає, що пунктом 4 рішення № 380 від 23.06.2005 Львівська обласна рада надала у користування Товариству військових мисливців та рибалок Західного регіону України (господарства «Краковець» та «Голобутівська дача») мисливські угіддя в нових межах та на новий 15-річний термін.

Проте, всупереч рішенню Львівської обласної ради та вимогам чинного законодавства України, Львівське обласне управління лісового господарства не уклало із Товариством військових мисливців та рибалок Західного регіону України нового договору на ведення мисливського господарства із зазначення нового строку користування мисливськими угіддями та новими площами, згідно із додатком 5.

Представник позивача вказує, що 20.11.2014 року ТВМР ЗРУ звернулося до Львівського ОУЛМГ з проханням та на підставі рішення Львівської обласної ради №380 від 23.06.2005 р. «Про внесення змін до рішення обласної ради від 11.02.1997 року мисливського господарства з мисливськими господарствами №127 «Про надання у користування мисливських угідь у Львівській області» укласти угоди про умови ведення мисливського господарства з мисливськими господарствами ТВМР ЗРУ «Краковецьке» та «Голобутівська дача».

26.12.2014 р. відповідач листом №2062/03 повідомив позивача, що підстав для укладення угоди про умови ведення мисливського господарства з мисливськими господарствами ТВМР ЗРУ «Краковецьке» та «Голобутівська дача» відсутні, оскільки договір був укладений на визначений термін, який сплив 11.02.2012 року.

Позивач такі дії відповідача щодо відмови в укладенні договорів вважає протиправними. А відтак, з цих підстав просить позов задовольнити.

Відповідач позовні вимоги заперечив з підстав, викладених в письмових запереченнях. Зазначив, що Рішенням Львівської обласної ради від 11.02.1997 року №127 «Про надання у користування мисливських угідь у Львівській області» мисливські угіддя було надано у користування терміном на 15 років. Протягом цього періоду неодноразово в додатки до вказаного рішення вносились зміни в опис меж та площі мисливських угідь, зміну юридичної назви, зокрема і рішенням №380 від 23.06.2005 року, при цьому, строк користування мисливськими угіддями, визначений Рішенням від 11.02.1997 року №127, залишався незмінним і завершився 11.02.2012 р.

Тому підстав для укладення договорів згідно рішення №380 від 23.06.2005 року у відповідача відсутні, відтак, просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача в судовому засіданні зазначив, що до рішення від 11.02.1997 р. №127 «Про надання у користування мисливських угідь у Львівській області» було внесено зміни згідно із рішенням Львівської обласної ради від 23.06.2005 р. № 380, яким припинено право користування Товариства військових мисливців та рибалок Західного регіону України (господарства «Краковець» та «Голобутівська дача») мисливськими угіддями наданими у користування, згідно із рішеннями від 11.02.1997 р. №127. Вважає, що вказаним рішенням № 380 від 23.06.2005 р. Львівська обласна рада надала у користування Товариству військових мисливців та рибалок Західного регіону України (господарства «Краковець» та «Голобутівська дача») мисливські угіддя в нових межах та на новий 15-річний термін.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши наявні докази, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог Товариства військових мисливців та рибалок Західного регіону України, з огляду на наступне.

Правові, економічні та організаційні засади діяльності юридичних та фізичних осіб у галузі мисливського господарства і полювання визначено Законом України «Про мисливське господарство та полювання» від 22 лютого 2000 року №1478-III.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) мисливство - вид спеціального використання тваринного світу шляхом добування мисливських тварин, що перебувають у стані природної волі або утримуються в напіввільних умовах у межах мисливських угідь.

Згідно ст. 21 вказаного Закону (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), ведення мисливського господарства здійснюється користувачами мисливських угідь.

Не допускається користування мисливськими тваринами та ведення мисливського господарства без оформлення відповідних документів у встановленому цим Законом порядку.

Умови ведення мисливського господарства визначаються у договорі, який укладається між місцевими органами спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади у галузі мисливського господарства та полювання і користувачами мисливських угідь.

Форма договору встановлюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у галузі мисливського господарства та полювання за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у галузі охорони навколишнього природного середовища.

Для потреб мисливського господарства користувачі мисливських угідь мають право у встановленому порядку, за згодою власників або користувачів земельних ділянок, будувати на мисливських угіддях необхідні будівлі та біотехнічні споруди, вирощувати кормові культури, створювати захисні насадження, проводити штучне обводнення, здійснювати інші заходи, пов'язані з веденням мисливського господарства, які не суперечать законодавству та інтересам власників або користувачів земельних ділянок.

Відносини між власниками або користувачами земельних ділянок і користувачами мисливських угідь регулюються відповідними договорами.

Статтею 22 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), визначено, що мисливські угіддя для ведення мисливського господарства надаються у користування Верховною Радою Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими радами за поданням місцевого органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади у галузі мисливського господарства та полювання, погодженим з Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями, місцевими органами спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади у галузі охорони навколишнього природного середовища, а також власниками або користувачами земельних ділянок.

Мисливські угіддя надаються у користування на строк не менш як на 15 років.

Судом встановлено, що рішенням Львівської обласної ради народних депутатів від 11.02.1997 р. № 127 «Про надання мисливських угідь користувачам у Львівській області», Військово-мисливському товариству Західного регіону України (господарство «Краковець») надано у користування мисливські угіддя площею 16200 га, терміном на 15 років, у межах, визначених додатком 3 до рішення. Пунктом 2 вказаного рішення Державному лісогосподарському об'єднанню «Львівліс» доручено до 01.04.1997 року укласти договори із користувачами мисливських угідь.

На виконання рішення Львівської обласної ради народних депутатів між ДЛГО «Львівліс» та ВМТ ЗРУ укладено договори №б/н від 05 березня 1997 р. про умови ведення мисливського господарства.

Згідно п.1.1 вказаних договорів вбачається, що рішенням Львівської обласної ради народних депутатів від 11.02.1997 року №127 надано ВМТ ЗРУ мисливські угіддя терміном до 11.02.2012 року.

Також судом встановлено, що 23.06.2005 р. Львівська обласна рада прийняла рішення №380 «Про внесення змін до рішення обласної ради від 11.02.1997 р. № 127 «Про надання у користування мисливських угідь у Львівській області».

Відповідно до пункту 1 вказаного рішення обласна рада вирішила у зв'язку зі зміною юридичних назв вказаних користувачів мисливських угідь припинити право користування мисливськими угіддями та виключити з переліку такі господарства: ВМТ ЗРУ господарства «Краковець», «Корчівка», «Голобутівська дача» та «Майдан» (додаток № 3 до рішення обласної ради від 27.01.1998 р. №278).

Пунктом 4 рішення від 23.06.2005 р. №380, Львівська обласна рада вирішила надати у користування мисливські угіддя - ТВМР ЗРУ, господарства «Краковець», «Корчівка», «Голобутівська дача» та «Майдан». Внести зміни до площ мисливських угідь ТВМР ЗРУ господарство «Краковець» у зв'язку з уточненням площі (додаток № 5).

Крім цього, пунктом 6 вказаного рішення доручено Львівському обласному управлінню лісового господарства до 31 вересня 2005 року укласти договори про умови ведення мисливського господарства.

Надаючи правову оцінку вказаному рішенню від 23.06.2005 р. №380, суд зазначає, що вичерпний перелік підстав припинення права користування мисливськими угіддями визначено ч.1 ст. 23 Закону України «Про мисливське господарство та полювання», у редакції чинній на час прийняття оскаржуваного рішення.

Так, підстави для припинення права користування мисливськими угіддями визначено ст. 23 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), згідно якої право користування мисливськими угіддями припиняється у разі: закінчення строку користування; добровільної відмови від користування; припинення діяльності юридичних осіб, яким надано у користування мисливські угіддя; систематичного невиконання обов'язків щодо охорони та відтворення мисливських тварин, зобов'язань, обумовлених договором між користувачем мисливських угідь та власником (користувачем) земельних ділянок або місцевим органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади у галузі ведення мисливського господарства та полювання; погіршення якості мисливських угідь з вини їх користувача; в інших випадках, передбачених законодавством.

Рішення про припинення права користування мисливськими угіддями, крім випадку закінчення строку користування, приймаються за поданням місцевих органів спеціально уповноважених центральних органів виконавчої влади у галузі мисливського господарства та полювання або у галузі охорони навколишнього природного середовища тими самими органами, які уповноважені на надання у користування мисливських угідь.

Суд звертає увагу на те, що у рішенні Львівської обласної ради від 23.06.2005 р. №380 «Про внесення змін до рішення обласної ради від 11.02.1997 р. № 127 «Про надання у користування мисливських угідь у Львівській області» не зазначено жодної правової підстави припинення права користування мисливськими угіддями, які передбачені ч.1 ст.23 Закону України «Про мисливське господарство та полювання».

Крім цього, із долучених до матеріалів справи копій звернень ТВМР ЗРУ до ДЛГО «Львівліс» вбачається, що позивач просив внести корективи до рішення №278 від 27.01.1998 року та додатків до договорів про умови ведення мисливського господарства від 05.03.1997 року, а не приймати рішення про припинення права та надання у користування мисливських угідь.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає помилковими доводи представників позивача та третьої особи, що вказаним рішенням №380 від 23.06.2005 року було фактично припинено право користування мисливськими угіддями, наданими відповідно до рішення №127 від 11.02.1997 року.

Крім цього, суд зазначає, що у відповідності до ст.4 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» державне регулювання у галузі мисливського господарства та полювання здійснюють Кабінет Міністрів України, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері лісового та мисливського господарства, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового та мисливського господарства, та інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх повноважень.

Органам місцевого самоврядування цим Законом та іншими законами України можуть бути надані окремі повноваження органів виконавчої влади у сфері державного регулювання мисливського господарства та полювання.

Статтею 10 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» до повноважень сільських, селищних і міських рад у галузі мисливського господарства та полювання належить: організація та здійснення заходів щодо охорони державного мисливського фонду, поліпшення середовища перебування мисливських тварин; вирішення відповідно до цього Закону питань, що стосуються надання у користування мисливських угідь; реалізація інших питань у межах своїх повноважень.

Разом з тим, варто вказати, що у рішеннях Конституційного Суду України від 27.12.2001 року за №20-рп/2001 та від 16.04.2009 року за №7-рп/2009 зазначено, що органи місцевого самоврядування, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово. А ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що в договорах, умови ведення мисливського господарства від 2005 року, які укладалися на виконання вимог рішення від 23.06.2005 р. №380 «Про внесення змін до рішення обласної ради від 11.02.1997 р. № 127 «Про надання у користування мисливських угідь у Львівській області» (копії яких містяться в матеріалах справи) зазначено, що ТВМР ЗРУ надано мисливські угіддя для ведення мисливського господарства терміном до 11.02.2012 року. Вказані договори не оскаржувались, що підтверджено представниками сторін в судовому засіданні.

Враховуючи вищенаведене, правові підстави для зобов'язання Львівське обласне управління лісового та мисливського господарства повторно укласти договори про умови ведення мисливського господарства господарствами «Краковець» та «Голобутівська дача», згідно із рішенням Львівської обласної ради від 23.06.2005 р. № 380 «Про внесення змін до рішення обласної ради від 11.02.97 р. № 127 «Про надання у користування мисливських угідь у Львівській області» у суду відсутні.

Крім цього, суд враховує і той факт, що ТВМР ЗРУ оформлено документи необхідні для надання у користування мисливськими угіддями двом господарствам «Майдан» та «Корчівка», яким відповідно до рішень Львівської обласної ради від 16.05.2013 р. за №748, і від 09.10.2012 р. за №601,- надано у користування мисливські угіддя, та підписані нові договори про умови ведення мисливського господарства.

Статтею 9 КАС України передбачено, що суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.ст. 11, 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно з ст. 86 цього Кодексу оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Суд зазначає, що представником позивача не наведено нормативно-правового обґрунтування, які норми законодавства порушені відповідачем при відмові в укладенні договорів про умови ведення мисливського господарства з позивачем, викладеній у листі від 26.12.2014 р. №2062/03.

З урахуванням вказаного, у суду відсутні підстави для визнання протиправними таких дій Львівського обласного управління лісового та мисливського господарства та зобов'язання відповідача укласти договори про умови ведення мисливського господарства господарствами «Краковець» та «Голобутівська дача», згідно із рішенням Львівської обласної ради від 23.06.2005 р. № 380 «Про внесення змін до рішення обласної ради від 11.02.97 р. № 127 «Про надання у користування мисливських угідь у Львівській області».

За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та матеріалів справи, враховуючи пояснення сторін та докази, зібрані у справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, а тому у їх задоволенні необхідно відмовити.

Відповідно до ст. 94 КАС України відшкодування судових витрат позивачеві, якому відмовлено у позові, не передбачено.

Керуючись ст.ст. 17-19, 35, 71, 94, 160-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови складено та підписано 02.06.2015 року.

Суддя Клименко О.М.