Справа № 431/591/15-а
Суддя: Жаботинська Світлана Володимирівна
Дата ухвалення: 2015-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Пелих О.О.
Суддя-доповідач - Жаботинська С.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2015 року справа №431/591/15-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Жаботинської С.В., суддів: Васильєвої І.А. та Казначеєва Е.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Старобільському районі Луганської області на постанову Старобільського районного суду Луганської області від 19 березня 2015 року у справі № 431/591/15-а за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Старобільському районі Луганської області про визнання дій неправомірними, зобов'язання здійснити призначення пенсії,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати дії посадових осіб Управління Пенсійного фонду України в Старобільському районі Луганської області неправомірними та зобов'язати останніх призначити їй пенсію за вислугу років. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона працювала викладачем музичної школи і при наявності спеціального стажу має право на пенсію за вислугу років незалежно від відомчої підпорядкованості підприємств, установ, організацій. Вказує, що посилання відповідача на те, що працівникам культури право на пенсію за вислугу років не надано, тобто викладачі музичних шкіл, віднесених до закладів культури правом на пенсію за вислугу років не користуються, не ґрунтується на законі та не узгоджується з нормами п. є ч. I ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» і порушує гарантоване ст. 46 Конституцією України право на соціальний захист, передбачений законом. За таких обставин, просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Постановою Старобільського районного суду Луганської області від 19 березня 2015 року позовні вимоги задоволені, визнано неправомірними дії відповідача та зобов'язано останнього призначити позивачу пенсію за вислугу років з 8 вересня 2014 року. При цьому, суд першої інстанції виходив з того, що викладач музичної школи є педагогічним працівником позашкільного навчального закладу, тобто працівником освіти, і має право на пенсію за вислугу років при наявності відповідного педагогічного стажу роботи, а тому позивачу, яка має достатній стаж для призначення їй пенсії за вислугу років не може бути відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років через те, що музичні школи в яких вона працювала за період з 26.08.1983 року по 11.09.1985 року та з 01.04.1998 року по 30.10.2014 року підпорядковувалися і підпорядковуються Ворошиловградському обласному управлінню культури і Відділу культури і туризму Старобільської РДА.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог позивачу відмовити у повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що оскільки Законом України «Про пенсійне забезпечення» працівникам культури право на пенсію за вислугу років не надано, то викладачі музичних шкіл, віднесених до закладів культури правом на пенсію за вислугу років не користуються.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає останні необґрунтованими, а постанову суду такою, що підлягає залишенню без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач з 01.03.1981 року по 01.07.1981 року працювала на посаді музиканта естрадного оркестру у Палаці культури СПО «Азот», з 26.08.1983 року по 11.09.1985 року у Стаханівській дитячій музичній школі № 1 викладачем по класу домри, з 11.09.1985 року по 31.03.1998 року працювала у Чмирівському ясла-садку «Топольок» музичним працівником, з 01.04.1998 року по 30.10.2014 року - викладачем у Старобільській дитячій музичній школі ( а.с. 7-9).

08.09.2014 року позивачка звернулась до відповідача з заявою про призначення їй пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Листом відповідача від 19.09.2014 року позивачці відмовлено в призначені пенсії за вислугу років, оскільки Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909 передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти незалежно від віку за наявності спеціального стажу роботи 25 років в закладах освіти незалежно від форми власності або відомчої належності цих закладів. За наданими документами позивач за період з 26.08.1983 року по 11.09.1985 року працювала викладачем по класу домри в Стахановській дитячій музичній школі № 1, яка підпорядковувалася Ворошиловградському обласному управлінню культури. З 01.04.1998 року позивач працює викладачем класу домри в Старобільській дитячій музичній школі, яка підпорядковується відділу культури і туризму Старобільської райдержадміністрації. Оскільки вищезазначеним Переліком працівникам культури право на пенсію за вислугу років не надано, то викладачі музичних шкіл, віднесених до закладів культури право на пенсію за вислугу років не користуються ( а.с. 10).

При вирішенні справи, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до п. «е» ч. 1 ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Згідно Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 р. N 909, до закладів і установ в розділі 1 «Освіта» віднесені - загальноосвітні навчальні заклади, військові загальноосвітні навчальні заклади, музичні і художні школи, до посад відносяться - учителі, вчителі-логопеди, логопеди, вчителі-дефектологи, викладачі, сурдопедагоги.

Також, в п. 2 приміток до постанови Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 р. N 909 зазначено, що робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.

Крім того, за клопотанням Міністерства соціального захисту населення України від 1 лютого 1995 року № 01-3/133-02-2 Кабінет Міністрів України погодився поширити на викладачів, зокрема, музичних шкіл порядок призначення пенсій за вислугу років, передбачений постановою Кабінету Міністрів України № 909 від 4 листопада 1993 року, без внесення змін до неї.

Колегією суддів встановлено і відповідачем не заперечується, що позивачка працювала викладачем музичної школи, а тому при наявності спеціального стажу роботи, має право на призначення пенсії за вислугу років, про що вірно в постанові зазначив суд першої інстанції.

При цьому посилання відповідача на те, що музична школа, в якій працювала позивач, відноситься до закладів культури, а не освіти, колегія суддів вважає такими, що не мають правового значення для вирішення спору, оскільки за змістом Переліку № 909 з урахуванням положень примітки пункту 2 викладачі музичних шкіл відносяться до вказаного переліку незалежно від відомчої належності цих шкіл.

За таких обставин колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 КАС України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Старобільському районі Луганської області - залишити без задоволення.

Постанову Старобільського районного суду Луганської області від 19 березня 2015 року у справі № 431/591/15-а - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів після набрання законної сили до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: С.В.Жаботинська

Судді: І.А.Васильєва

Е.Г.Казначеєв