Справа № 812/141/15
Суддя: Т.В. Смішлива
Дата ухвалення: 2015-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 червня 2015 рокуСєвєродонецькСправа № 812/141/15

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Смішливої Т.В.

при секретарі судового засідання Лиманюку М.А.

за участю:

представника позивача Біріної К.Ю., дов. від 07.04.2015

представника відповідача Ревенко А.С., дов. № 1/15 від 13.05.2015

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю «Магазин «Продукти» про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені за порушення нормативу створення робочих місць для працевлаштування інвалідів у сумі 15387,32 грн., -

ВСТАНОВИВ:

22 квітня 2015 року Луганське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулося до суду з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Магазин «Продукти» з вимогами про стягнення адміністративно-господарських санкцій за порушення нормативу створення робочих місць для працевлаштування інвалідів у сумі 15310,77 грн. та пені за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у сумі 76,55 грн., а всього - 15387,32 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач зареєстрований у Луганському обласному відділенні Фонду соціального захисту інвалідів з 26.03.2013. Відповідно до положень статей 19, 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», Порядку подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість та працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2007 № 70 «Про реалізацію статей 19, 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», та згідно поданого Звіту 10-ПІ від 25.02.2015 про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2014 рік, відповідач мав працевлаштувати 3 інваліда, але працевлаштував лише 2 інвалідів, 1 інваліда не працевлаштовано. Середньорічна заробітна плата штатного працівника відповідача складає 15310,77 грн.

Оскільки відповідачем не створено 1 робоче місце для інваліда, якого, також і не працевлаштовано, за ним утворилася заборгованість за невиконання нормативу зі створення робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі 15310,77 грн. та пені за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у сумі 76,55 грн.

Вказані кошти позивач просив суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Магазин «Продукти».

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні, викладеним у позовній заяві. Додатково повідомив, що нормами чинного законодавства України щодо соціальної захищеності інвалідів на відповідача покладено обов'язок по забезпеченню певної кількості робочих місць для працевлаштування інвалідів. Роботодавець не звільняється від обов'язку сплати штрафних санкцій до відділення Фонду у будь-якому випадку не працевлаштування інваліда, оскільки такий обов'язок підприємства не залежить від жодних обставин, з яких інвалід не працює на підприємстві.

Представник відповідача проти позову заперечував, пояснив, що у 2014 році при нормативі працевлаштування інвалідів у кількості 3 осіб фактично у січні-лютому 2014 року працювало 3 особи, у бнрнзні-липні 2014 року - 4 особи. При цьому, у березні 2014 року до центру зайнятості направлено інформацію про наявність двох додаткових вільних робочих місць для інвалідів за формою № 3-ПН. Центром зайнятості направлено для працевлаштування 12.03.2014 інваліда ОСОБА_3, яку було працевлаштовано. Більше інваліди не направлялись. У липні 2014 році у м. Сєвєродонецьк ускладнилась ситуація у звязку з проведенням на території області та міста антитерористичної операції, більшість працівників магазину звільнились та виїхали за межі міста, у тому числі звільнились три інваліди. Таким чином у серпні-грудні 2014 року у ТОВ «Магазин «Продукти» працював лише 1 інвалід. Звітність форми 3-ПН до центру зайнятості не подано через складну економічну ситуацію, часткову роботу ТОВ «Магазин «Продукти», а також у зв'язку зі збереженням робочих місць для інвалідів, які звільнились у липні 2014 року та, за умови стабілізації обстановки, мали намір у подальшому повернутись до роботи. Крім того, на обліку Сєвєродонецькому міському центрі зайнятості залишалась одна не заповнена вакансія для працевлаштування інваліда згідно звітності 3-ПН від 12.03.2014. Випадків відмови у працевлаштуванні інвалідів підприємство не допускало.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази відповідно до вимог статей 69-72 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до такого.

Судом встановлено, що Товариства з обмеженою відповідальністю «Магазин «Продукти» (далі - ТОВ «Магазин «Продукти»), ідентифікаційний код 13408240, є юридичною особою та зареєстроване у якості роботодавця Луганським обласним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів 26.03.2013 за № 44/129/81, що підтверджується довідкою про реєстрацію роботодавця у відділенні Фонду соціального захисту інвалідів від 26.03.2013 № 2433 (а.с. 6).

Згідно звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів ТОВ «Магазин «Продукти» за 2014 рік від 25.02.2015 форми № 10-ПІ, наданого до Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу (осіб) становить 65 осіб, з них середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність - 2, кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» (осіб) - 3, фонд оплати праці штатних працівників складає 995,20 тис. грн., середньорічна заробітна плата штатного працівника - 15311,00 грн. (а.с. 7).

За несвоєчасну сплату ТОВ «Магазин «Продукти»адміністративно-господарських санкцій за 2014 рік Луганським обласним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів нараховано підприємству адміністративно-господарську санкцію у розмірі 15310,77 грн. та пені за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у сумі 76,55 грн., про що зазначено у розрахунку суми позову. (а.с. 8).

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає позовну заяву такою, що задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Відповідно до ч. 8 ст. 69 Господарського кодексу України підприємство з правом найму робочої сили забезпечує визначену відповідно до закону кількість робочих місць для працевлаштування, зокрема інвалідів. Відповідальність підприємства за невиконання даної вимоги встановлюється законом.

Фонд соціального захисту інвалідів, відповідно до п. 1 Положення про Фонд соціального захисту інвалідів, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 14.04.2011 № 129, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.04.2011 за № 528/19266 (далі - Положення), є бюджетною установою, діяльність якої спрямовується, координується та контролюється Державною службою з питань інвалідів та ветеранів.

Згідно з п. 5 Положення Фонд відповідно до покладених на нього завдань координує та контролює роботу територіальних відділень Фонду соціального захисту інвалідів, у тому числі щодо: реєстрації у них підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю (п.п. 1.1 п. 5); організації прийому звітів про зайнятість та працевлаштування інвалідів, зарахування кількості робочих місць для працевлаштування інвалідів до нормативу таких робочих місць, їх аналізу та перевірки правильності в них розрахунків (п.п. 1.2. п. 5); збору сум адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій інвалідів, фізичними особами, які використовують найману працю, нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів; обліку зазначених сум адміністративно-господарських санкцій та пені і використання шляхом надання фінансової допомоги, цільової позики, дотацій на створення спеціальних робочих місць для працевлаштування інвалідів, забезпечення функціонування всеукраїнських, державних, міжрегіональних центрів професійної реабілітації інвалідів і державних центрів соціальної реабілітації дітей-інвалідів, фінансування заходів, спрямованих на фізкультурно-спортивну реабілітацію інвалідів, фінансування витрат на професійну підготовку, підвищення кваліфікації та перепідготовку інвалідів та інші заходи, визначені законом (п.п. 1.4 п. 5); обліку заборгованості зі сплати сум адміністративно-господарських санкцій і пені, які нараховані підприємствам, установам, організаціям, у тому числі підприємствам, організаціям громадських організацій інвалідів, фізичним особам, які використовують найману працю (п.п. 1.5 п. 5).

Луганське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів є територіальним органом Фонду соціального захисту інвалідів.

Спеціальним законом, який визначає основи соціальної захищеності інвалідів в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість інвалідам вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними здібностями і інтересами, є Закон України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» від 21 березня 1991 року № 875-12 (далі - Закон № 875).

За змістом ст. 20 Закону № 875 Фонду соціального страхування захисту інвалідів надано право на стягнення санкцій за недодержання законодавчо встановленого нормативу робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів.

Таким чином, позивач у справі - суб`єкт владних повноважень, якому чинним законодавством України надані владні управлінські функції у сфері соціального захисту інвалідів, в тому числі контроль щодо забезпечення інвалідів робочими місцями.

Статтею 18 Закону № 875 передбачено, що забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Підбір робочого місця здійснюється переважно на підприємстві, з урахуванням причин інвалідності, з урахуванням побажань інвалідів, наявних у нього професійних навичок і знань, а також рекомендацій медиком - соціальної експертизи.

Підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом міністрів України.

Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 18-1 Закону № 875 рішення про визнання інваліда безробітним і взяття його на облік для працевлаштування приймається центром зайнятості за місцем проживання інваліда на підставі поданих ним рекомендації МСЕК та інших передбачених законодавством документів. Державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань.

Частиною 1 статті 19 Закону № 875 встановлено, що для підприємств (об'єднань), установ і організацій незалежно від форми власності і господарювання встановлюється норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків від середньооблікової чисельності працюючих, а якщо працює від 8 до 25 чоловік, - у кількості одного робочого місця.

Згідно ч. 3 ст. 19 Закону № 875 підприємства, установи, організації у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог статті 18 цього Закону.

Відповідно до ст. 20 Закону № 875 підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Згідно п. 2 Порядку подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2007 № 70 «Про реалізацію статей 19 і 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів роботодавці подають (надсилають рекомендованим листом) щороку до 1 березня відділенням Фонду, в яких вони зареєстровані, за формою, затвердженою Мінпраці за погодженням з Держкомстатом.

Відповідно до п. 1.3 Порядку подання форми звітності № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)", затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 31.05.2013 № 316, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.06.2013 за № 988/23520, роботодавці подають інформацію до територіального органу Державної служби зайнятості України у містах Києві та Севастополі, районі, місті, районі у місті (далі - територіальний орган) незалежно від місцезнаходження.

З аналізу вказаних положень законодавства вбачається, що Закон зобов'язує підприємства забезпечити працевлаштування інваліда шляхом створення робочих місць для інвалідів, з урахуванням стану здоров'я, здібностей і професійних навичок інвалідів, направлених на підприємство органами з їх працевлаштування, визначеними статтею 18 Закону № 875.

Судом встановлено, що ТОВ «Магазин «Продукти» подало 12.03.2014 до Сєвєродонецького міського центру зайнятості звітність форми № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)", у якій визначено потребу у робочій силі (вакансії) - 2 особи, а саме прибиральник робочих приміщень та укладальник-пакувальник, при цьому, у розділі ІІ "характеристики вакансії" вказано, що місця створено для працевлаштування інвалідів. (а.с. 64-65)

Згідно п. 2.1 Порядку подання форми звітності № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" форма подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше 10-ти робочих днів з дати відкриття вакансії(й). Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.

Тобто, після набрання чинності вказаним Порядком роботодавців звільнено від обов'язку щомісячно подавати звітність форми 3-ПН, а встановлено новий обов'язок - своєчасно інформувати відповідні територіальні центри зайнятості про виникнення вакансій. При цьому, центри зайнятості повинні обліковувати таку вакансію до її заповнення або відкликання.

Так, згідно листа Сєвєродонецького міського центру зайнятості № 13/04-1379 від 27.05.2015 від ТОВ «Магазин «Продукти» у 2014 році надійшло 2 вакансії станом на 12.03.2014. Протягом року, для вирішення питання працевлаштування, вакансії ТОВ «Магазин «Продукти» було запропоновано 38 особам. Одна з них працевлаштована, 37 відмовились від роботи. Відмов підприємства від працевлаштування осіб з інвалідністю не було. (а.с. 79)

Тобто, після заповнення однієї вакансії згідно звітності 3-ПН ТОВ «Магазин «Продукти» від 12.03.2015 Сєвєродонецький міський центр зайнятості продовжував пошук інвалідів для працевлаштування до вказаного товариства на незайняту вакансію укладальника-пакувальника.

Як вже зазначалось раніше у 2014 році ТОВ «Магазин «Продукти» порушено норматив працевлаштування інвалідів на одну особу, що підтверджено звітом форми 10-ПІ. (а.с. 7)

Враховуючи заявлену до Сєвєродонецького міського центру зайнятості у березні 2014 року вакансію для працевлаштування інваліда, яка з обліку підприємством не знімалась та перебувала на обліку до кінця 2014 року, суд приходить до висновку про відсутність вини відповідача у невиконанні нормативу створення робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2014 році.

Крім того, суд зазначає, що із засобів масової інформації загальновідомим є факт проведення на території Луганської області антитерористичної операції, що зумовило переїзд частини населення області, у тому числі і міста Сєвєродонецька, в іншу місцевість. Нестабільність політичної ситуації зумовила погіршення економічного стану в зоні проведення АТО, зниження безпеки життя та здоров'я населення, міграцію населення в інші, більш спокійні регіони.

Відповідно до ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Частиною 2 наведеної статті передбачено, що учасник господарських відносин відповідає, зокрема за порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Отже, для стягнення адміністративно-господарських санкцій слід виходити із загальних норм права відносно відповідальності за порушення зобов'язань та встановлення в діях або бездіяльності підприємства складу правопорушення з метою застосування юридичної відповідальності у вигляді адміністративно-господарських санкцій.

Необхідно враховувати, що елементами правопорушення є вина та наявність причинного зв'язку між самим порушенням та його наслідками.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких базуються її вимоги або заперечення.

При цьому суд вважає необхідним зазначити, що сам факт відсутності на підприємстві працевлаштованих інвалідів саме в кількості 4% середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік не є безумовною підставою для застосування адміністративно-господарських санкцій, що можливе лише у випадку не вчинення підприємством прямо передбачених законодавством заходів для працевлаштування інвалідів та прямого порушення вимог Закону № 875, чого позивачем у даній справі не доведено.

Приймаючи до уваги викладене, а також те, що ТОВ «Магазин «Продукти» вжито всіх передбачені чинним законодавством заходи по забезпеченню працевлаштування інвалідів у 2014 році, позовні вимоги суд вважає не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Питання про розподіл судових витратах судом не вирішується, оскільки позивач звільнений від їх сплати у встановленому законом порядку, а ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України не передбачено їх стягнення у даних випадках.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 71, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю «Магазин «Продукти» про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені за порушення нормативу створення робочих місць для працевлаштування інвалідів у сумі 15387,32 грн. відмовити за необґрунтованістю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Згідно з частиною 3 статті 160 КАС України постанову складено у повному обсязі та підписано 04 червня 2015 року.

Суддя Т.В. Смішлива