Справа № 455/1453/14-а
Суддя: Ференц О. І.
Дата ухвалення: 2014-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 455/1453/14-а
Провадження № 2-а/455/79/2014
П О С Т А Н О В А

Іменем України

27 листопада 2014 року Старосамбірський районний суд Львівської області в особі:

головуючого - судді Ференц О.І.

при секретарі - Нестер М.В.,

з участю позивача - ОСОБА_1,

його представників - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника відповідача - Цебеняка В.С.,

та третьої особи - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Старий Самбір справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Скелівської сільської ради Старосамбірського району Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_5, про часткове скасування рішення сесії Скелівської сільської ради Старосамбірського району № 239 від 15.07.2014р. та скасування рішення сесії Скелівської сільської ради Старосамбірського району № 240 від 15.07.2014р.,

В С Т А Н О В И В:

06.10.2014р. ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною заявою, покликаючись на те, що він звернувся до відповідача із заявами про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства площею 0.7979 га та 0.0923 га в АДРЕСА_1 для передачі у власність та про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо відновлення меж земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0.25 га по АДРЕСА_1 в натурі для надання у власність. Однак п.2 рішення № 239 від 15.07.2014р. йому відмовлено у наданні земельної ділянки площею 0.0923 га, а рішенням № 240 від 15.07.2014р. відмовлено у наданні земельної ділянки площею 0.25 га з тих мотивів, що між ним та власником суміжної земельної ділянки ОСОБА_5 існує спір з приводу меж земельної ділянки.

Вважає такі рішення незаконними з наступних мотивів. Відповідно до вимог ст.122 ЗК України сільська рада як орган місцевого самоврядування мала б своїм рішенням надати йому дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0.0923 га та земельної ділянки площею 0.25 га, які він має на меті приватизувати, а не відмовляти необґрунтовано, при цьому не зіславшись на жодну статтю Земельного кодексу України. Спірними земельними ділянками він користується на підставі рішення Скелівської сільської ради від 01.04.1994р., згідно з яким йому передано у приватну власність земельні ділянки площами 0.25 га, 0.35 га та 0.37 га. Крім того, відповідач у своїх рішеннях необґрунтовано посилається на наявний спір між ним та власником суміжної земельної ділянки ОСОБА_5 з приводу меж. Пунктом 14 ст.123 ЗК України визначено, що відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у наданні земельної ділянки у користування або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

З огляду на наведене, просив суд скасувати пункт 2 рішення Скелівської сільської ради № 239 вісімнадцятої сесії шостого скликання від 15.07.2014р. та рішення Скелівської сільської ради № 240 вісімнадцятої сесії шостого скликання від 15.07.2014р..

В судовому засіданні позивач та його представники підтримали вимоги позовної заяви в повному обсязі.

Представник відповідача - Скелівської сільської ради Старосамбірського району Львівської області, Цебеняк В.С. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, пояснивши, що існує спір між суміжними землекористувачами - ОСОБА_1 та ОСОБА_5, а тому сесія сільської ради відмовила ОСОБА_1 у наданні земельних ділянок. Вважає, що сесія сільської ради ніколи не прийме рішення про надання таких, поки в ОСОБА_5 будуть на це претензії.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_5, в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив та пояснив, що у 1982р. він почав будівництво двохквартирного житлового будинку в АДРЕСА_1. Згодом фінансування припинилося і вони з сусідом ОСОБА_1 закінчували будівництво в міру можливості. У 2002р. почалася приватизація земельних ділянок і він приватизував по залишковому принципу частину земельної ділянки під частиною свого будинку. Уже після приватизації він зрозумів, що йому мало земельної ділянки для облаштування сходів до свого будинку. ОСОБА_1 захопив частину земельної ділянки, якою вони спільно користувалися, і саме зараз хоче її приватизувати. З приводу приватизації ОСОБА_1 земельної ділянки для обслуговування житлового будинку площею 0.25 га він не заперечує, а заперечує проти приватизації земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0.0923 га, оскільки там є частина земельної ділянки, якою він користується для обслуговування власного житлового будинку.

Заслухавши пояснення позивача та його представників, представника відповідача та третьої особи, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних міркувань.

Судом встановлено, що рішенням Скелівської сільської ради народних депутатів Старосамбірського району Львівської області від 01.04.1994р. ОСОБА_1, позивачу у справі, вирішено передано присадибні ділянки площами 0.25 га, 0.35 га та 0.37 га у приватну власність.

ОСОБА_1 звертався до Скелівської сільської ради Старосамбірського району із заявами про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для подальшої передачі у власність для ведення особистого селянського господарства площами 0.7979 га та 0.0923 га в АДРЕСА_1 та про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі для надання у власність з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0.25 га в АДРЕСА_1.

Таким чином ОСОБА_1 фактично вирішив приватизувати земельні ділянки площами 0.25 га та 0.7979 га, якими він фактично користувався згідно вищевказаного рішення від 01.04.1994р., та додатково земельну ділянку площею 0.0923 га.

Згідно Акту встановлення та узгодження меж земельної ділянки, яка передається ОСОБА_1, складеного 19.05.2014р. представниками Скелівської сільської ради Старосамбірського району Львівської області та представниками Старосамбірської РДА, зі сторони суміжного землекористувача ОСОБА_5 були висунуті заперечення щодо проходження межі. ОСОБА_5 безпідставно, не маючи ніяких вагомих обґрунтувань щодо встановлення межі в натурі, відмовився від підписання акту встановлення та узгодження зовнішніх меж земельної ділянки, яка передається у власність ОСОБА_1. Комісія прийшла до висновку, що згідно ст.107 ЗК України межі земельної ділянки були встановлені за фактичним використанням земельної ділянки і необхідно даний акт затвердити на черговій сесії Скелівської сільської ради загальною площею 0.33 га, з них - площею 0.25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку та 0.08 га для ведення особистого селянського господарства. Акт підписаний усіма членами комісії.

Посилання представників позивача на те, що комісія рекомендувала затвердити вищеописаний акт на засіданні сесії сільської ради і що оспорювані рішення суперечать йому, частково заслуговує на увагу. Проте в Акті йшлося про земельні ділянки загальною площею 0.33 га, з них - 0.25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку і площею 0.08 га для ведення особистого селянського господарства, а про земельну ділянку площею 0.0923 га в Акті не згадувалося і комісія цього питання фактично не вирішувала. Заперечення ОСОБА_5, як було встановлено у судовому засіданні, були цілком обґрунтованими та стосувалися виключно земельної ділянки площею 0.0923 га, яка не була до цього в особистому користуванні ОСОБА_1, так як згідно плану забудови земельної ділянки ОСОБА_1 та викопіювання з генплану с. Скелівка (а.с.52-53) вбачається, що має місце самозахват земельної ділянки, що не відповідає плану забудови земельної ділянки.

Крім того, листом-відповіддю Управління Держкомзему у Старосамбірському районі №1127 від 18.06.2012р. останній повідомив, що в результаті проведених обмірів присадибних земельних ділянок ОСОБА_1 та ОСОБА_5 виявлено, що вищезгадані громадяни користуються присадибними земельними ділянками більшими за площу, ніж згідно плану забудови (а.с.50), що також підтверджує висновок про самозахват землі. Аналогічна позиція випливає із листа Старосамбірської РДА № 06-17/263 від 24.07.2014р. (а.с.54-55).

Як вбачається із виписок з погосподарських книг щодо площі земельної ділянки, яка розташована в АДРЕСА_1 та перебуває у користуванні ОСОБА_1, з 1984р. по 1999р. ОСОБА_1 користувався земельною ділянкою площею 0.01 га, в 2000р. площею 0.06 га, а з 2001р. по 2011р. площею 0.25 га (а.с.60-61). Згідно виписки з земельно-кадастрової книги Скелівської сільської ради площа земельної ділянки, яка розташована в АДРЕСА_1 і перебуває у користуванні ОСОБА_1 становить 0.06 га під будівлями та 0.06 га під багаторічними насадженнями (а.с.62), тобто в сумі 0.12 га.

Пунктом 2 рішення № 239 Скелівської сільської ради Старосамбірського району від 15.07.2014р. ОСОБА_1 відмовлено у наданні земельної ділянки площею 0.0923 га з цільовим призначенням ведення особисого селянського господарства до моменту вирішення спірного питання між сусідами ОСОБА_5 та ОСОБА_1. Рішенням № 240 Скелівської сільської ради Старосамбірського району від 15.07.2014р. ОСОБА_1 відмовлено у наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для надання у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходяться в АДРЕСА_1 площею 0.2500 га із земель житлової та громадської забудови Скелівської сільської ради. ОСОБА_1 вказаним рішенням припинено приватизацію земельної ділянки до моменту вирішення спірного питання між сусідом ОСОБА_5.

Третя особа у справі - ОСОБА_5, заперечив в судовому засіданні, що у нього з ОСОБА_1 існує спір з приводу земельної ділянки площею 0.25 га для обслуговування житлового будинку та господарських споруд і він не заперечує, щоб його сусід - ОСОБА_1 приватизував цю земельну ділянку.

Відповідно до ч.1 ст.116 Земельного кодексу України (далі ЗК України) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим кодексом або за результатами аукціону. Стаття 12 ЗК України у п.б передбачає, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього кодексу.

Одним із способів безоплатної передачі земельних ділянок у власність громадян згідно ч.3 ст.116 ЗК України є одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим кодексом. Для цього, відповідно до порядку, встановленого ст.118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення в тому числі особистого селянського господарства, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього Кодексу. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Згідно п."г" ч.3 ст.152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється в тому числі і шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Таким чином ОСОБА_1 реалізував своє право на передачу йому безкоштовно земельної ділянки площею 0.25 га, яка перебувала у його користуванні. Представник відповідача в судовому засіданні не навів суду жодних підстав, окрім наявності спору між сусідами, що було спростовано в подальшому, для відмови у наданні вказаної земельної ділянки, а тому рішення Скелівської сільської ради Старосамбірського району Львівської області № 240 від 15.07.2014р. про відмову ОСОБА_1 у наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для надання у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1 площею 0.25 га підлягає скасуванню.

З приводу спору щодо земельної ділянки площею 0.0923 га для ведення особистого селянського господарства суд вважає за необхідне відмітити наступне. Як вбачається із матеріалів справи, земельна ділянка площею 0.0923 га для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 у користування не передавалася, орган місцевого самоврядування у відповідності до ст.118 ЗК України відмовив у наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж цієї земельної ділянки, оскільки по проаналізованих вище документах фактично встановлено невідповідність її розташування вимогам законів, генерального плану населеного пункту та іншої містобудівної документації, оскільки у випадку оформлення права власності на цю земельну ділянку будуть порушені права ОСОБА_5 на користування своїм нерухомим майном згідно плану забудови та викопіювання з генплану с. Скелівка, оскільки буде мати місце захоплення частини земельної ділянки, яка згідно цих документів призначена для обслуговування в тому числі житлового будинку ОСОБА_5 і позбавить його можливості належним чином користуватися таким.

Викладеним підтверджується, що оскаржуване рішення Скелівської сільської ради Старосамбірського району № 239 від 15.07.2014р. в частині відмови у наданні земельної ділянки ОСОБА_1 площею 0.0923 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства прийняте відповідно до норм законодавства України та наявної містобудівної документації і генплану с. Скелівка, а його скасування призведе до істотного порушення законних прав третьої особи - ОСОБА_5, суміжного землекористувача, з огляду на що в цій частині у задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 33, 116, 121, ч.1 ст.122, 118, п.г ч.3 ст.152 Земельного кодексу України, ст.ст.11, 71, 86, 105, 161-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов задоволити частково.

Рішення Скелівської сільської ради Старосамбірського району Львівської області № 240 від 15.07.2014р. про відмову ОСОБА_1 у наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для надання у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходяться в АДРЕСА_1 площею 0.2500 га із земель житлової та громадської забудови Скелівської сільської ради та припинення ОСОБА_1 приватизації земельної ділянки до моменту вирішення спірного питання між сусідом ОСОБА_5 - скасувати.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення через Старосамбірський районний суд Львівської області.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя О.І. Ференц