Справа № 2а-10692/08/1370
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2015-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2015 року м. Київ К/9991/62989/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого Бившевої Л.І.,

суддів: Лосєва А.М., Шипуліної Т.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Приватного підприємства «ТрастТер»

на ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 06 вересня 2011 року

у справі № 2а-10692/08/1370 (№ 71808/09/9104)

за позовом Приватного підприємства «ТрастТер»

до Державної податкової інспекції у Залізничному районі міста Львова

про зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

Приватне підприємство «ТрастТер» (далі - позивач) звернулось до суду із позовом до Державної податкової інспекції у Залізничному районі міста Львова (далі - відповідач) про зобов'язання ДПІ у Залізничному районі міста Львова вчинити дії щодо відправлення висновків із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету, до органу державного казначейства.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2009 року у задоволенні позову було відмовлено повністю.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 06 вересня 2011 року постанову Львівського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2009 року було скасовано, провадження у справі закрито.

В касаційній скарзі ПП «ТрастТер», посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2009 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 06 вересня 2011 року і ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив з того, що позивачем не було доведено належними та допустимими доказами факт неподання податковим органом до органу державного казначейства відповідного висновку з урахуванням обставин, викладених у листі УДК у Залізничному районі м. Львова № 03-09/484 від 24 грудня 2008 року.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та закриваючи провадження у справі, виходив з того, що вимога позивача про зобов'язання відповідача надати органу державного казначейства висновок щодо суми, яка підлягає відшкодуванню з бюджету за своїм змістом не відповідає матеріально-правовому способу захисту порушеного права, визначеному законом, а отже не підлягає розгляду в суді.

Колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, з огляду на наступне.

Предметом спору у даній справі є право позивача на отримання бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 45731,00 грн. за податковою декларацією за червень 2008 року.

У розумінні пункту 1.8 статті 1 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) бюджетне відшкодування - це сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв'язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом.

Правовідносини щодо повернення з бюджету податків, зборів (обов'язкових платежів) з підстав, передбачених законом, виникають між платником податків, зборів (обов'язкових платежів) та державою в особі відповідного органу державної податкової служби, на який згідно із Законом України «Про державну податкову службу в Україні» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) покладені повноваження по здійсненню контролю за своєчасною та правильною сплатою до бюджету податків, зборів (обов'язкових платежів), та відповідного територіального органу Державного казначейства України, з огляду на запроваджену Бюджетним кодексом України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) казначейську форму обслуговування Державного бюджету.

У разі невідшкодування бюджетної заборгованості з податку на додану вартість право платника порушується внаслідок неодержання коштів з бюджету, а тому способом захисту цього права має бути вимога про стягнення зазначених коштів (відшкодування заборгованості).

Встановлений підпунктами 7.7.4 - 7.7.8 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) порядок дій платника податку, податкового органу та органу Державного казначейства України по отриманню (виплаті) бюджетного відшкодування не означає, що в разі виникнення спору щодо права платника податку на отримання бюджетного відшкодування юридичним засобом захисту порушеного права в суді є інший, ніж позов про стягнення з Державного бюджету України суми бюджетного відшкодування, оскільки право платника податку на отримання бюджетного відшкодування не ставиться в залежність від тієї обставини, чи був податковим органом поданий територіальному органу Державного казначейства України відповідний висновок.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про наявність підстав для закриття провадження у справі.

Доводи касаційної скарги вищевикладеного не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, касаційна скарга ПП «ТрастТер» підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Львівського апеляційного адміністративного суду від 06 вересня 2011 року підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 222, 223, 224, 230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Державної Приватного підприємства «ТрастТер» залишити без задоволення, а ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 06 вересня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеному статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: _____________________ Л.І. Бившева

Судді: _____________________ А.М. Лосєв

_____________________ Т.М. Шипуліна