Справа № 22-а-329/11
Суддя: Яворський М. А.
Дата ухвалення: 2011-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 22-а-329/11 Головуючий у І інстанції Борєць Є.О.
Категорія 63 Доповідач у 2 інстанції Яворський
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 лютого 2011 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Яворського М.А,

суддів: Коцюрби О.П., Кулішенка Ю.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційними скаргами Управління Пенсійного фонду України у м. Бориспіль, ОСОБА_1 на постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 лютого 2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду в м. Бориспіль про визнання неправомірною відмову у перерахуванні пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю , -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернулась до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України у м. Бориспіль, просила визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України у м. Бориспіль Київської області щодо відмови у перерахуванні та виплаті їй пенсії, зобов'язати відповідача перерахувати та виплатити їй, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС першої категорії як інваліду II групи - в розмірі 8 мінімальних заробітних плат за віком, а також зробити виплату щомісячної додаткової пенсії в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком основну та додаткову пенсії за період з 01 грудня 2009 року.

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 лютого 2010 року позов задоволено частково.

Відмову управління Пенсійного фонду України в м. Бориспіль у перерахуванні ОСОБА_1 пенсії по інвалідності та пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах, встановлених в ст.ст.50, 54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", визнано неправомірною.

Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в м. Бориспіль починаючи з 1 грудня 2009 року до 23 лютого 2010 року перерахувати ОСОБА_1 пенсію по інвалідності у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, які не виплачувались їй в повному обсязі.

У задоволенні іншої частини адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, управлінням пенсійного фонду у м. Бориспіль та ОСОБА_1 подано апеляційні скарги.

Відповідач в апеляційній скарзі просить скасувати незаконну, на їх думку, постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою відмовити в позові в повному обсязі. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необєктивність рішення суду, неповне зясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення Бориспільським міськрайонним судом Київської області норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що суд першої інстанції при прийнятті постанови вийшов за межі позовних вимог, тому просить змінити постанову суду від 23.02.2010 року та постановити нову, якою зобовязати управління пенсійного фонду України в м. Бориспіль здійснити перерахунок належної їй державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю починаючи з 01.12.2009 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, колегія суддів знаходить, що апеляційна скарга управління пенсійного фонду України у м. Борисполі підлягає частковому задоволенню, а апеляційна ОСОБА_1 підлягає задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є постраждалою від наслідків на аварії на ЧАЕС 1 категорії, їй встановлена друга група інвалідності внаслідок захворювання, повязаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС ( а.с.8-11).

Відповідно до ст. 49 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", пенсії особам, віднесеним до категорій 1,2,3,4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

В ч. 4 ст. 54 цього Закону передбачено, що в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по другій групі інвалідності ніж 8 мінімальних пенсій за віком.

Згідно ст. 50 Закону особам, віднесеним до категорії І, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров»ю, у розмірі інвалідам другої групи 75 % мінімальної пенсії за віком. Ця додаткова пенсія відповідно до положень ст. 53 цього Закону виплачується повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

ОСОБА_1 оспорюючи дії відповідача вважала, що вона отримувала пенсію та додаткову пенсію значно нищу, ніж це передбачено ст. 50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у звязку з чим звернулась до суду за захистом своїх прав.

Судом встановлено, що відповідачем виплачувалась пенсія відповідно до вимог постанов КМ України № 1293 від 27.12.2005 року та № 1261 від 24.10.2008 року.

Вирішуючи вказаний спір та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції прийшов до висновку про порушення відповідачем норм ст. 50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Статтею 19 ч. 2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та Законами України (ст. 113 Конституції України).

При винесенні оскаржуваного рішення суд першої інстанції, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, правомірно прийшов до висновку, що № 1293 від 27.12.2005 року та № 1261 від 24.10.2008 року, суперечить вимогам ст. 50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки істотно звужують обсяг встановлених законом прав.

Також суд першої інстанції правильно не взяв до уваги посилання представника відповідача на ч. 5 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", якою передбачено, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається КМ України, оскільки надання законодавцем такого права КМ України не означає, що останній встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановленого цим же Законом.

Тобто, КМ України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього Закону, в тому числі й інших законів, якими встановлено розмір мінімальної пенсії за віком, розмір якої визначається лише за правилами , передбаченими ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»і іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Однак колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо визначення ним періоду перерахунку пенсії позивачу з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка просила зобовязати відповідача здійснити перерахунок її пенсії починаючи з 01.12.2009 р., тобто вона не обмежувала свої позовні вимоги періодом перерахунку її пенсії, як це було вирішено судом першої інстанції без відповідного обґрунтування таких висновків.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № І058-ІУ пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що законом не встановлюється ані строковість, ані обмеженість у часі цих видів виплат. З самого визначення поняття пенсії випливає, що ці виплати здійснюються на постійній основі, один раз на місяць протягом невизначеного періоду часу. Цей вид виплат не є строковим, а тому не може бути призначений на якийсь строк. В цьому випадку визначається лише дата, з якої особа має право на отримання пенсії (чи її перерахунок). Кінцевий термін, або строк, на який призначається пенсія не може встановлюватись, оскільки це суперечить самому визначенню та суті пенсії.

Відтак, виплату пенсії позивачу не може бути обмежено будь-яким кінцевим терміном або строком, оскільки це б обмежувало право позивача на отримання державної пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка повинна виплачуватись постійно, один раз на місяць протягом невизначеного часу та без встановлення будь-якого терміну або строку виплати пенсії. Отже, позивач має право на отримання вказаних видів пенсії з 01 грудня 2009 року постійно та без встановлення будь-якого обмеження кінцевим терміном або строком, на який призначається пенсія.

Враховуючи наведене колегія суддів вважає постанову суду необґрунтованою, оскільки право позивача на отримання пенсії не обмежено будь-яким терміном (оскільки інвалідність їй встановлено безстроково, перерахунок пенсії позивача здійснюється теж з відповідної дати без обмеження кінцевим терміном). При цьому зауважується, що зобовязання відповідача здійснити такий перерахунок пенсії не є вирішенням спірного питання на майбутнє, оскільки визначення правильного розміру пенсії встановлюється у відповідності до діючих редакцій ст.ст. 50, 54 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", строк дії яких не обмежений законодавством. В разі внесення відповідних змін до зазначених норм права у відповідача виникає відповідне право на здійснення відповідного перерахунку (зміни розміру) пенсії позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 197, 198, 202, 206, 207 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у м. Бориспіль Київської області задовольнити частково, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

Постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 лютого 2010 року змінити в частині визначення кінцевої дати перерахунку пенсії та прийняти в цій частині нову постанову такого змісту.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в м. Бориспіль починаючи з 1 грудня 2009 року перерахувати ОСОБА_1 пенсію по інвалідності у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, які не виплачувались їй в повному обсязі.

В іншій частині постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 лютого 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ч. 5 ст. 254 КАС України, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя:

Судді: