Справа № 826/2433/15
Суддя: Мєзєнцев Є.І.
Дата ухвалення: 2015-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/2433/15 Головуючий у 1-й інстанції: Амельохін В.В. Суддя-доповідач: Мєзєнцев Є.І.
У Х В А Л А

Іменем України

02 червня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів - Старової Н.Е., Файдюка В.В., при секретарі - Войтковській Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції України на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 08 квітня 2015 року у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства "По виробництву інсулінів "Індар" до Державної фінансової інспекції України про визнання протиправною та скасування вимоги, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "По виробництву інсулінів "Індар" звернулось до суду з адміністративним позовом до Державної фінансової інспекції України (далі - ДФІ) про визнання протиправною та скасування вимоги від 18.08.2014 № 04-14/1132.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 08 квітня 2015 року адміністративний позов задоволено повністю.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи та на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Судом першої інстанції встановлено, що 14.07.2014 за результатами позапланової виїзної ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності у ПрАТ "Індар" за період з 01.10.2012 по 19.05.2014 проведеної на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 19.05.2014 у справі № 761/14303/14-к за зверненням СУ ГУ МВС України у м. Києві від 03.06.2014 № 12/12-6056 відповідачем складено Акт ревізії № 04-21/15 (далі - Акт ревізії), яким, зокрема, встановлено, що внаслідок не проведення претензійно-позовної роботи щодо стягнення дебіторської заборгованості, яка виникла внаслідок неналежного виконання боржниками зобов'язань, зокрема, невиконання умов договорів, в частині оплати за поставлений товар, пропущено терміни позовної давності та втрачено боржників у зобов'язаннях на загальну суму 4 023 195,31 грн., що призвело до нанесення збитків ПрАТ "Індар" на вказану суму.

В подальшому, на підставі Акта ревізії позивачу надіслано вимогу про усунення виявлених ревізією порушень від 18.08.2014 № 26-04-14-14/12463 (далі - Вимога), якою з метою усунення порушень та недоліків встановлених ревізією, ДФІ вимагала від позивача:

1. Розглянути акт ревізії на виробничій нараді та вирішити питання щодо притягнення до відповідальності осіб, які допустили порушення;

2. Провести звірку розрахунків з боржниками, за якими рахувалася дебіторська заборгованість, по якій минув термін позовної давності та яку було списано з балансу Товариства;

3. Відновити в бухгалтерському обліку дебіторську заборгованість, яку визнано боржниками в результаті проведених звірок, поновити терміни позовної давності та провести претензійно-позовну роботу щодо її стягнення з боржників на користь Товариства;

4. У випадку не визнання боржниками дебіторської заборгованості та (або) невиконання своїх зобов'язань на користь Товариства, провести претензійно-позовну роботу з особами, які допустили порушення, щодо стягнення з них матеріальної шкоди у сумі 4 023 195,31 грн., завданої Товариству, внаслідок втрати боржників у зобов'язаннях.

Як вбачається з Акту ревізії (арк. 43-44), ревізією наявності дебіторської заборгованості, термін позовної давності якої минув, та вжиття ПрАТ "Індар" заходів щодо її стягнення встановлено, що згідно з наданою до ревізії оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 071 "Списана дебіторська заборгованість" за період з 01.01.2012 по 19.05.2014 списано дебіторську заборгованість, термін позовної давності по якій минув на нагальну суму 8 471 055,45 грн., а саме дебіторську заборгованість, яка виникла у 2009-2010 роках та рахувалася перед: TOB "Донфармхолдинг" на суму 4 210 368,00 грн., TOB "Укрфарм центр" - 2 665 981,00 грн., ТОВ "Пластфарма" - 406 198,00 грн., TOB "Модуль-концепт" - 258 000,00 грн., TOB "Українські біотехнологічні інвестиції" - 237 492,14 грн., ДАК "Укрмедпром" - 205 691,53 грн., ФОП ОСОБА_3 - 95 393,40 грн., TOB "ВКФ Технотрейд" - 78 478,44 грн., TOB Фірма "Украгромонтажкомплект" - 42 864,00 грн., TOB "Оптима Телеком" - 37 856,30 грн., TOB НВОКЦ "Макс-Велл" - 25 000,00 грн., ТОB "Номіс-Трейд" - 22 132,71 грн., ФОП Мельничук В.П. - 21 900,00 грн., ПП "ОСОБА_19" - 19 000,02 грн., ПП "Айті-Тім" - 15 480,00 грн., TOB "Б.К. Реконструкція" - 14 727,56 грн., ПАТ КФМ "Укртелеком" - 14 189,74 грн., ТOB Туристична компанія "Київський Супутник" - 3 890,01 грн., ПП "Тронекс" - 13 845,60 грн., TOB "Медео-Фарм" - 10 800,00 грн., TOB "Славнафта Україна" - 9 466,32 грн., ОСОБА_5 - 6 011,00 грн., TOB "Промислово-індустріальний Союз" - 5 027,64 грн., ПрАТ "Альба Україна" - 4 850,00 грн., ТОВ "С.Д.С.-Альянс" - 43 45,45 грн., ПрАТ "МТС Україна" - 3 800,03 грн., ТОВ "AJIT Україна Лтд" - 2 392,50 грн., ФОП ОСОБА_6 - 2 275,00 грн., TOB "Укрфарм-Інвест" - 2 262,00 грн., TOB "Юст" - 1 958,00 грн., ТОВ "Хімлаборреактив" - 1 813,35 грн., TOB "Техносила Плюс" - 1 800,00 грн., ПКФ ЛТД АМК - 1 775,97 грн., TOB "Мако" - 1 767,60 грн., ДЕЗМП ІБХН HAH України - 1 620,00 грн., СПД ОСОБА_7 - 1 250,00 грн., ОСОБА_8 - 1 186,00 грн., TOB "ВП Компанія ДіСі" - 1 026,00 грн., ФОП ОСОБА_9 - 1 000,00 грн., Полтавафарм (м. Полтава) - 980,84 грн., TOB "Епіцентр-К" - 804,47 грн., ЗAT "Торговельний Будинок Гуллівер" - 700,00 грн., Київська торгово-промислова палата - 616,00 грн., Козельщинська райлікарня - 521,00 грн., ЗАТ "Медінфарком" - 500,00 грн., ПП "Фірма Калина Трейдінг" - 467,52 грн., ПК РСДВСКН на ДКТ - 354,72 грн., ТОВ "Тера-Фарм Донецьк" - 350,00 грн., TOB "Ремедіум" - 180,00 грн., ТзОВ "Континент Нафто Трейд" Київська філія - 165,50 грн., ПП "Західпостач" - 132,00 грн., TOB "Айс Технолоджі" - 54,00 грн., TOB Продюсерська компанія "Алессандра" - 50,00 грн., ПП "Гален" - 44,80 грн., ПП "Галпостачасервіс" - 27,28 грн., УкрІНТЕІ - 25,00 грн., ДП "Укрметртестстандарт" - 7,68 грн., TOB "Трудовий колектив "Індар" - 4,00 грн.

В Акті ревізії також зазначено (арк. 44), що до ревізії надано протоколи засідання постійно діючої комісії по дебіторській та кредиторській заборгованості від 21.12.2012 та від 27.12.2013 та наказ про списання безнадійної та сумнівної дебіторської та кредиторської заборгованості від 27.12.2013 № 89-114-15 відповідно до яких у 2012-2013 роках ПрАТ "Індар" було списано та зараховано на балансовий рахунок 071 "Списана дебіторська заборгованість" дебіторську заборгованість, термін позовної давності по якій минув, на загальну суму 8 471 055,45 грн., зокрема: у 2012 році - по рахунку № 361 "Розрахунки з покупцями та замовниками", на рахунок № 441 "Прибуток нерозподілений" в сумі 171 807,86 грн. та на рахунок № 944 "Сумнівні та безнадійні борги" в сумі 4 251 061,31 грн., по рахунку № 631 "Розрахунки з вітчизняними постачальниками" та рахунку № 37 "Розрахунки з іншими дебіторами" на рахунок № 944 "Сумнівні та безнадійні борги" в сумі 819 187,11 грн.; у 2013 році - по рахунку № 361 "Розрахунки з покупцями та замовниками" на рахунок № 944 "Сумнівні та безнадійні борги" в сумі 253 905,74 грн. та по рахунку № 631 "Розрахунки з вітчизняними постачальниками" на рахунок № 944 "Сумнівні та безнадійні борги" в сумі 2 975 093,43 грн.

При цьому, в Акті ревізії (арк. 45) вказано, що ревізією вжиття ПрАТ "Індар" заходів щодо стягнення з боржників дебіторської заборгованості, термін позовної давності по якій минув, на загальну суму 8 471 055,45 грн. встановлено, що відповідно до наданих до ревізії рішень Господарського суду Львівської області та Господарського суду Донецької області ПрАТ "Індар" зверталось до вказаних судів з позовами щодо стягнення з TOB "Українські біотехнологічні інвестиції" (м. Львів) боргу у сумі 237 492,14 грн. та з TOB "Донфармхолдинг" (м. Донецьк) боргу в сумі 4 210 368,00 грн.

В той же час, в Акті ревізії (арк. 45) зазначено, що претензійно-позовна робота щодо стягнення дебіторської заборгованості на загальну суму 4 023 195,31 грн. з інших боржників ПрАТ "Індар" не проводилася.

Водночас, ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 01.07.2009 у справі № 2-6841/09, за результатами розгляду заяви ОСОБА_10 (голова правління ПрАТ "Індар" у період з 30.06.2011 по 20.04.2012) про вжиття заходів забезпечення цивільного позову, зокрема, зобов'язано ОСОБА_11 (голова правління ПрАТ "Індар" у період до 30.06.2011) передати ОСОБА_10, як голові правління ЗАТ "Індар" (правонаступником є ПрАТ "Індар"): печатки, штампи, статутні та інші документи, що стосуються фінансово-господарської діяльності позивача та майно вказаного товариства.

Наказом голови правління ЗАТ "Індар" ОСОБА_11 від 20.07.2009 № 90-114-15, копія якого наявна в матеріалах справи (т. 1 а.с. 147), з метою виконання ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 01.07.2009 у справі № 2-6841/09, наказано структурним підрозділам товариства підготувати документи, що стосуються фінансово-господарської діяльності підприємства, для їх подальшої відправки ОСОБА_10, а саме: оригінали договорів, журнали реєстрації договорів, оригінали протоколів Загальних зборів акціонерів, протоколів засідання Правління, протоколів засідання Комісії по невиробничим витратам, протоколів засідання Технічної ради (відповідальна: ОСОБА_12.); оригінали всіх первинних бухгалтерських документів ЗАТ "Індар" та звітів по фінансово-господарській діяльності підприємства (відповідальний: ОСОБА_13).

Вказаний у наказі від 20.07.2009 № 90-114-15 пакет документів (70 кг.) 23.07.2009 отримав ОСОБА_10, що підтверджується накладною кур'єрської служби "Профі" від 22.07.2009 № 008441 (т. 1 а.с. 148). При цьому, на виконання такого наказу складено реєстри документів, що передавалися, в переліку яких наявні первинні документи з контрагентами по яким списано дебіторську заборгованість (т. 3 а.с. 202-т. 4 а.с. 79).

Також з матеріалів справи вбачається, що наказом ПрАТ "Індар" від 06.10.2011 № 283-к ОСОБА_12 прийнята на посаду начальника юридичного департаменту.

Як видно з матеріалів справи, на виконання наказу від 07.10.2011 № 285-к складений Акт прийому-передачі документації юридичного відділу від 07.10.2011 (т. 1 а.с. 149), згідно якого ОСОБА_12 прийняла від в.о. начальника юридичного департаменту ОСОБА_14 наявні на дату складення акту в юридичному департаменті документи.

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що згідно з Актом прийому-передачі передані статутні документи підприємства, деякі контракти та договори (не всі в оригіналі, а деякі в копіях) та журнали реєстрації договорів, проте, ні матеріалів претензійної, ні позовної роботи, ні матеріалів судових справ передано не було. Крім того, зазначеним Актом не передавались також первинні документи, які б підтверджували факт придбання товару, а саме: акти приймання-передачі, видаткові накладні, довіреності тощо.

При цьому, відповідно до наявної в матеріалах справи доповідної записки начальника юридичного департаменту ПрАТ "Індар" ОСОБА_12 від 28.03.2012 (т. 3 а.с. 133), 15.07.2009 на підприємство надійшла вказана ухвала Дзержинського районного суду м. Харкова, у зв'язку з чим керівникам структурних підрозділів підприємства, в яких зберігалися документи, що стосувалися фінансово-господарської діяльності підприємства, 20.07.2009 було наказано негайно підготувати всі наявні у них оригінали документів для їх подальшої відправки ОСОБА_10 до м. Харкова. 21.07.2009 оригінали договорів та інших документів, які зберігалися в юридичному відділі, ОСОБА_12 було складено в коробки. В кожну коробку було вкладено по одному примірнику опису вкладеного. Коробки віднесли в приміщення, що знаходиться на 1-му поверсі. 22.07.2009 заступник голови правління з юридичних та економічних питань ОСОБА_15, який здійснював контроль за відправкою документів, доручив ОСОБА_12 зв'язатися з кур'єрською службою "Профі", з якою укладено договір, уточнити час, коли вона зможе забрати з підприємства вантаж. Кур'єр прибув 22.07.2009 приблизно о 15 год. Про його прибуття ОСОБА_12 повідомила охорона підприємства. Автомобіль кур'єрської служби стояв за межами підприємства (за воротами). В нього вже були завантажені коробки з документами. Кур'єр дав ОСОБА_12 бланки накладних для заповнення, які остання заповнила та 1 примірник, з відміткою кур'єра, забрала. На даний час оригінали наказу від 20.07.2009 № 90-114-15, договору з кур'єрською службою "Профі", накладної з відміткою про відправку та отримання документів відсутні, оскільки Податковою міліцією м. Києва, в рамках розслідування кримінальної справи проведено виїмку вказаних документів.

Разом з тим, згідно з наявним в матеріалах справи наказом від 21.02.2012 № 18-к "Про призначення тимчасово виконуючого обов'язки голови правління ПрАТ "Індар", заступника голови правління з комерційних питань ОСОБА_16 призначено виконуючим обов'язки голови правління ПрАТ "Індар" на період з 22.02.2012 по 01.05.2012 та надано останній на зазначений період право першого підпису на всій фінансово-господарській документації.

В свою чергу, наказом від 12.03.2012 № 18-114-15 "Про проведення інвентаризації первинних документів, договорів, контрактів та всіх дозвільних документів", копія якого наявна в матеріалах справи, наказано, зокрема, бухгалтерії та юридичному відділу провести інвентаризацію первинних документів ПрАТ "Індар", підготувати первинну документацію, яка підтверджує прострочену дебіторську та кредиторську заборгованість.

За результатами зазначеної інвентаризації та з метою відновлення первинної документації ПрАТ "Індар" звернулося до ОСОБА_10 з листом від 21.03.2012 № 638/114-04-110, що підтверджується реєстром на відправку рекомендованих листів за 21.03.2012 та відповідним чеком (т. 3 а.с. 135-137), в якому зазначено, що у ході інвентаризації первинних документів, договорів, контрактів та всіх дозвільних документів, яка проводилась на виконання наказу від 12.03.2012 № 18-114-15, встановлено нестачі первинних документів і безпосередньо оригіналів первинних документів, які були передані ОСОБА_10 на виконання ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 01.07.2009 у справі № 2-6841/09. Також зазначено, що відсутність оригіналів первинних документів і безпосередньо оригіналів договорів, протоколів Загальних зборів акціонерів, протоколів засідання Правління, первинних бухгалтерських документів ЗАТ "Індар" та звітів по фінансово-господарській діяльності підприємства, позбавляють можливості ПрАТ "Індар" здійснювати господарську діяльність, вести претензійно-позовну роботу тощо, у зв'язку з чим ПрАТ "Індар" просило повернути передані ОСОБА_10 документи або повідомити про місце їх знаходження.

Поряд з цим, 26.03.2012 на підприємстві за підписом ОСОБА_12 складено реєстр відсутніх оригіналів договорів за період з 01.07.2009 по 29.02.2012, в якому також наявні договори з контрагентами по яким списано дебіторську заборгованість.

Отже, з вищенаведеного вбачається, що первинні документи (договори, акти, накладні тощо) з контрагентами по яким списано дебіторську заборгованість на загальну суму 4 023 195,31 грн. передані ОСОБА_10 за вказаною накладною кур'єрської служби "Профі" від 22.07.2009 № 008441, втім, як встановлено з пояснень представника позивача, за період роботи з 08.07.2011 по 20.04.2012 на посаді голови правління ОСОБА_10 не повертав на підприємство первинні документи отримані по вказаній накладній.

За наведеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що на підприємстві була відсутня первинна документація з вказаними в Акті ревізії контрагентами по яким списано дебіторську заборгованість на загальну суму 4 023 195,31 грн.

Водночас, обґрунтованими є посилання позивача на неможливість, за відсутності оригіналів господарських договорів та первинних бухгалтерських документів, а також їх копій, звернення до господарського суду з огляду на таке.

Статтею 36 ГПК України встановлено, що письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Оригінали документів подаються, коли обставини справи відповідно до законодавства мають бути засвідчені тільки такими документами, а також в інших випадках на вимогу господарського суду. письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії.

Копії, які видаються органами державної влади України, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями та їх об'єднаннями усіх форм власності, повинні бути засвідчені з додержанням вимог п. 5.27 Національного стандарту України "Державна уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів. ДСТУ 4163-2003", затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 07.04.2003 № 55.

При цьому відповідно до змісту п. 2.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", з наступними змінами і доповненнями, у разі невідповідності наданих суду копій документів згаданим вимогам ст. 36 ГПК України та ДСТУ 4163-2003 вони не вважаються належними і допустимими доказами і не беруться судом до уваги у вирішенні спору. Подані сторонами копії документів, виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо), засвідчуються підписом особи, яка їх виготовила або яка перевірила їх на відповідність оригіналам, із зазначенням її прізвища, ініціалів та посади (якщо вона є посадовою особою) та з прикладенням печатки (за її наявності).

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, позивачем за період з 2011 по 2012 проводилась претензійна робота з контрагентами по яким списано дебіторську заборгованість, що підтверджується залученими до матеріалів справи претензіями, реєстрами на відправку рекомендованих листів за відповідні дати з відбитками поштових штемпелів, чеками до них та рекомендованими повідомленнями про вручення таких поштових відправлень. Поряд з цим, зі змісту таких претензій також вбачається, що позивач просив одночасно надіслати йому належним чином завірені копії відповідних документів.

Таким чином, позивачем було вжито заходів щодо виявлення та повернення первинної документації з контрагентами по яким в подальшому списано дебіторську заборгованість у розмірі 4 023 195,31 грн.

Крім того, як вірно зазначено судом першої інстанції, суд критично ставиться до посилання позивача відносно того, що оскільки відповідач проводив ревізію за зверненням правоохоронного органу, то повинен був направити результати ревізії до такого органу, а не вживати заходів щодо усунення виявлених порушень шляхом винесення спірної Вимоги, з огляду на таке.

Постановою Верховного Суду України від 10.12.2013 у справі № 21-435а13 встановлено, що системний аналіз норм законодавства дає підстави для висновку, що передбачене в п. 48 Порядку № 550 і пункті 5.2 Порядку взаємодії (Порядок взаємодії між органами державної контрольно-ревізійної служби та органами прокуратури, внутрішніх справ і Служби безпеки України, затверджений наказом Головного контрольно-ревізійного управління України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Генеральної прокуратури України від 19.10.2006 № 346/1025/685/53 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1166/13040) правило, за якого при проведенні ревізії на підставі звернення правоохоронного органу матеріали ревізії передаються до правоохоронного органу, не позбавляє контролюючий орган можливості реалізації визначеного п. 7 ч. 1 ст. 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" права направляти за результатами проведених ревізій загальнообов'язкові для виконання вимоги керівництву підконтрольних установ з метою усунення виявлених порушень законодавства, порядку ефективного використання коштів і майна, належного державі чи територіальним громадам, забезпечення чого є метою діяльності цих органів згідно з положеннями статті 2 цього Закону.

Згідно з ч. 2 ст. 162 КАС України при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 2442 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Крім того, частиною 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до змісту п.п. 10.1, 10.2 Методичних рекомендацій щодо здійснення інспектування органами Державної фінансової інспекції України, затвердженого наказом Державної фінансової інспекції України від 14.12.2011 № 90, при здійсненні ревізії відповідного питання основними документами, які підлягають перевірці, є: бухгалтерські облікові регістри: меморіальний ордер № 4 "Накопичувальна відомість за розрахунками з іншими дебіторами", меморіальний ордер № 6 "Накопичувальна відомість за розрахунками з іншими кредиторами", книга "Журнал-головна", Баланс; первинні документи, які додаються до облікових регістрів (накладні, акти виконаних робіт, акти звірок взаєморозрахунків тощо); книги обліку асигнувань та прийнятих зобов'язань; укладені договори, контракти, угоди. Перевірка передбачає контроль за вказаними документами об'єкта контролю на предмет, зокрема: наявності простроченої дебіторської заборгованості (в межах терміну позовної давності) та стан нарахування можливих санкцій за несвоєчасне погашення такої заборгованості; вжиття об'єктом контролю заходів для стягнення простроченої дебіторської заборгованості; наявності дебіторської та кредиторської заборгованості, за якими минув термін позовної давності та причини її виникнення; достовірності дебіторської та кредиторської заборгованості за наявними на об'єкті контролю документами; результати зустрічних звірок з питань підтвердження заборгованості; відповідності сплаченої вартості товарів, робіт та послуг умовам укладених договорів; відповідності кількості та асортименту отриманих товарів, робіт та послуг умовам договорів; дотримання законодавства при списанні з обліку сум заборгованостей.

Пунктом 10.4 зазначених Методичних рекомендацій встановлено, що особливу увагу необхідно звернути на достовірність та склад дебіторської і кредиторської заборгованостей, встановити причини їх виникнення, оскільки їх наявність може свідчити про порушення вимог Бюджетного кодексу України.

Згідно з п. 12 ч. 1 ст. 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" органу державного фінансового контролю надається право проводити на підприємствах, в установах та організаціях зустрічні звірки з метою документального та фактичного підтвердження виду, обсягу і якості операцій та розрахунків для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку підприємства, установи та організації, що контролюється.

Частиною 17 ст. 11 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" зустрічні звірки, які проводяться органами державного фінансового контролю, не є контрольними заходами і проводяться у разі виникнення потреби у їх проведенні на підставі направлення, виписаного керівником органу державного фінансового контролю.

З системного аналізу викладених норм вбачається, що перевірка передбачає контроль за, зокрема, первинними документами, які додаються до облікових регістрів (накладні, акти виконаних робіт, акти звірок взаєморозрахунків тощо), укладеними договорами, контрактами, угодами на предмет наявності простроченої дебіторської заборгованості (в межах терміну позовної давності), вжиття об'єктом контролю заходів для стягнення простроченої дебіторської заборгованості, наявності дебіторської та кредиторської заборгованості, за якими минув термін позовної давності та причини її виникнення, достовірності та складу дебіторської заборгованості, дотримання законодавства при списанні з обліку сум заборгованостей.

Отже, для встановлення наявності простроченої дебіторської заборгованості (в межах терміну позовної давності), наявності дебіторської та кредиторської заборгованості, за якими минув термін позовної давності та причини її виникнення, достовірності та складу дебіторської заборгованості, дотримання законодавства при списанні з обліку сум заборгованостей органи державного фінансового контролю проводять перевірку первинних документів, які додаються до облікових регістрів (накладні, акти виконаних робіт, акти звірок взаєморозрахунків тощо), укладених договорів, контрактів, угод.

При цьому, за відсутності на об'єкті контролю відповідних первинних документів, з метою документального та фактичного підтвердження виду, обсягу і якості операцій та розрахунків для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку підприємства, що контролюється, достовірності та складу дебіторської та кредиторської заборгованості, встановлення причини їх виникнення, органи державного фінансового контролю проводять зустрічні звірки для підтвердження таких даних, в тому числі даних щодо дебіторської заборгованості.

Як встановлено в Акті ревізії та зазначено представником відповідача, дебіторську заборгованість з контрагентами по яким її списано у розмірі 4 023 195,31 грн. встановлено лише на підставі протоколів засідання постійно діючої комісії по дебіторській та кредиторській заборгованості від 21.12.2012 та від 27.12.2013, а також по регістрах бухгалтерського обліку, втім як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідачем перевірка будь-якої первинної документації з такими контрагентами проведена не була, так само як і не проведено зустрічні звірки з останніми для встановлення, зокрема, достовірності та складу дебіторської заборгованості, причини її виникнення.

За таких обставин, суд першої інстанції вірно не взяв до уваги твердження відповідача про те, що у зв'язку з не наданням до ревізії первинної документації (договорів, актів, накладних тощо) з контрагентами по яким списано дебіторську заборгованість, відповідач не мав можливості її перевірити.

Відповідно до абзацу 2 п. 35 Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2006 № 550 (далі - Порядок № 550), акт ревізії містить: вступну частину, в якій зазначаються підстава для проведення ревізії, тема ревізії, повна назва об'єкта контролю, його місцезнаходження, відомості про організаційно-правову форму та форму власності, дати початку і закінчення ревізії, період, який підлягав ревізії, перелік посадових осіб контролюючого органу та залучених спеціалістів, що проводили ревізію, перелік посадових осіб, які відповідали за фінансово-господарську діяльність об'єкта контролю у період, що підлягав ревізії; констатуючу частину, в якій наведено інформацію про результати ревізії в розрізі кожного питання програми із зазначенням, за який період, яким способом (вибірковим, суцільним) та за якими документами перевірено ці питання, висновок про наявність або відсутність порушень законодавства, а також у разі наявності визначений в установленому законодавством порядку розмір збитків, завданих державі чи об'єкту контролю внаслідок таких порушень.

Таким чином, відповідачем в Акті ревізії висновок про наявність дебіторської заборгованості у розмірі 4 023 195,31 грн. зроблено поверхнево, а саме без перевірки будь-якої первинної документації з вказаними контрагентами, без проведення зустрічних звірок таких контрагентів для встановлення достовірності та складу дебіторської заборгованості, причини її виникнення, чим порушено вимоги п. 35 Порядку № 550 в частині викладення висновків в Акті ревізії, які належним чином не обґрунтовані відповідними документами.

За наведеного, висновок відповідача в Акті ревізії про не проведення претензійно-позовної роботи щодо стягнення дебіторської заборгованості на загальну суму 4 023 195,31 грн., що призвело до нанесення збитків ПрАТ "Індар" на вказану суму, є необґрунтованим та безпідставним.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні", у редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин, головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням законодавства на всіх стадіях бюджетного процесу щодо державного і місцевих бюджетів, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за рішенням суду, винесеним на підставі подання прокурора або слідчого для забезпечення розслідування кримінальної справи.

У відповідності до ст. 10 вказаного Закону Органу державного фінансового контролю надається право, зокрема: перевіряти в ході державного фінансового контролю грошові та бухгалтерські документи, звіти, кошториси й інші документи, що підтверджують надходження і витрачання коштів та матеріальних цінностей, документи щодо проведення процедур державних закупівель, проводити перевірки фактичної наявності цінностей (коштів, цінних паперів, сировини, матеріалів, готової продукції, устаткування тощо) (п. 1); пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства (п. 7).

Як встановлено абзацом 3 п. 35 Порядку № 550 виявлені допущені об'єктом контролю порушення законодавства, контроль за дотриманням якого віднесено до компетенції контролюючого органу, фіксуються в констатуючій частині акта ревізії з обов'язковим посиланням на норми законів чи інших нормативно-правових актів, які порушено, та зазначенням винних у їх допущенні осіб.

Відповідно до п. 36 Порядку № 550 акт ревізії підписується посадовою особою контролюючого органу та керівником і головним бухгалтером об'єкта контролю або особою, уповноваженою на ведення бухгалтерського обліку, а також за необхідності іншими працівниками об'єкта.

У разі коли діями чи бездіяльністю працівників об'єкта контролю державі або підконтрольній установі заподіяна матеріальна шкода, контролюючий орган ставить вимоги перед керівником об'єкта контролю та органом його управління щодо пред'явлення цивільних позовів до винних осіб (п. 49 Порядку № 550).

У відповідності до п. 50 Порядку № 550 за результатами проведеної ревізії у межах наданих прав контролюючі органи вживають заходів для забезпечення: притягнення до адміністративної, дисциплінарної та матеріальної відповідальності винних у допущенні порушень працівників об'єктів контролю; звернення до суду в інтересах держави щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а також стягнення у дохід держави коштів, одержаних за незаконними договорами, без встановлених законом підстав або з порушенням вимог законодавства; застосування заходів впливу за порушення бюджетного законодавства.

За приписами положень ч. 2 ст. 15 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що контролюються

Окрім того, нормами Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" та Порядку № 550 на посадових осіб ДФІ, що проводять інспектування, не покладено обов'язку самостійного визначення та поіменного зазначення в акті ревізії кожної з осіб, винних у допущених порушеннях.

Так, загальні підстави і умови матеріальної відповідальності працівників визначені статтею 130 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України).

У відповідності до ч. 1 ст. 130 КЗпП України, у редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством.

Частинами 1-3 статті 136 КЗпП України встановлено, що покриття шкоди працівниками в розмірі, що не перевищує середнього місячного заробітку, провадиться за розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, а керівниками підприємств, установ, організацій та їх заступниками - за розпорядженням вищестоящого в порядку підлеглості органу шляхом відрахування із заробітної плати працівника. Розпорядження власника або уповноваженого ним органу або вищестоящого в порядку підлеглості органу має бути зроблено не пізніше двох тижнів з дня виявлення заподіяної працівником шкоди і звернено до виконання не раніше семи днів з дня повідомлення про це працівникові. Якщо працівник не згоден з відрахуванням або його розміром, трудовий спір за його заявою розглядається в порядку, передбаченому законодавством. У решті випадків покриття шкоди провадиться шляхом подання власником або уповноваженим ним органом позову до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду.

Згідно з ст. 138 КЗпП України для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених статтею 130 цього Кодексу

Отже, обов'язок по визначенню осіб, винних у вчиненні порушень фінансової дисципліни, обсягу завданої кожної з них шкоди та наявності у їх діях вини, пов'язаної із заподіяною шкодою, законодавством покладено саме на роботодавця, тобто, в даному випадку, ПрАТ "Індар".

При цьому, як вбачається з Акту ревізії, особами, які винні у встановленому ревізорами порушенні зазначено голову правління ПрАТ "Індар" ОСОБА_11 (якого 30.06.2011 було звільнено з посади голови правління ПрАТ "Індар" наказом від 24.05.2012 № 69-к), голову правління ПрАТ "Індар" ОСОБА_10 (якого 20.04.2012 було звільнено з посади голови правління ПрАТ "Індар" наказом від 20.04.2012 № 51/к), голову правління ПрАТ "Індар" ОСОБА_17 та начальника юридичного департаменту ПрАТ "Індар" ОСОБА_12

Тобто, всупереч вищевказаним нормам законодавства, відповідач у своїй вимозі сам визначив осіб, яких вимагає притягнути до відповідальності та обсяг завданої ними шкоди. Отже, спірна вимога відповідача в цій частині є такою, що прийнята поза межами компетенції ДФІ, а тому також підлягає скасуванню. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого адміністративного суду України від 02.04.2014 у справі № К/800/38285/13.

Також колегією суддів враховується посилання позивача на те, що частина контрагентів по яким списано дебіторську заборгованість наразі перебуває у стані: припинено, в стані припинення, порушено справу про банкрутство, що підтверджується відповідними відомостями з ЄДРПОУ.

Таким чином, вимога відповідача, що була направлена в адресу ПрАТ "Індар" в частині проведення позовної роботи, не ґрунтується на законі та є такою, що прийнята відповідачем з перевищенням наданих йому повноважень.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що Вимога відповідача від 18.08.2014 № 04-14/1132 є протиправною та підлягає скасуванню.

Доводи апеляційних скарг зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

За правилами ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 160, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції України - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 08 квітня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтею 212 КАС України.

Головуючий суддя Є.І. Мєзєнцев

суддя Н.Е.Старова

суддя В.В.Файдюк

Головуючий суддя Мєзєнцев Є.І.

Судді: Старова Н.Е.

Файдюк В.В.