Справа № 2а-1670/1371/11
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2015-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2015 року м. Київ К/9991/89114/11

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Рибченка А.О.

суддів: Костенка М.І.

Маринчак Н.Є.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Полтаві

на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 10 березня 2011 року

та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 01 листопада 2011 року

у справі № 2а-1670/1371/11

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

до Державної податкової інспекції у м. Полтаві

про скасування суми боргу, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі - ФОП ОСОБА_3; позивач) звернулась до суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Полтаві (далі - ДПІ у м. Полтаві; відповідач), в якому просила скасувати суму податкового боргу в розмірі 31 177,13 грн., визначену в податковій вимозі № 215 від 03 лютого 2011 року.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 10 березня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 01 листопада 2011 року, позов задоволено частково. Податкову вимогу № 215 від 03 лютого 2011 року скасовано в частині стягнення суми в розмірі 31 094,94 грн. Зобов'язано ДПІ у м. Полтаві внести зміни до картки особового обліку платника податків ФОП ОСОБА_3 та зменшити недоїмку із сплати штрафних (фінансових) санкцій на суму в розмірі 31 094,94 грн. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ФОП ОСОБА_3 судові витрати в розмірі 1,70 грн.

Не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями у справі, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, з підстав порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 10 березня 2011 року, ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 01 листопада 2011 року в частині задоволення позовних вимог та прийняти нове рішення про відмову в позові в повному обсязі.

В запереченні на касаційну скаргу позивач просить залишити її без задоволення, а постановлені у справі судові рішення - без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи в межах доводів касаційної скарги відповідно до статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що відповідачем проведено перевірку господарської одиниці, що належить позивачу, з питань дотримання суб'єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій, за результатами якої складено акт № 0332/16/01/23-435/НОМЕР_1 від 06 серпня 2009 року.

На підставі зазначеного акту перевірки контролюючим органом прийнято рішення № /0 від 18 серпня 2009 року, яким до ФОП ОСОБА_3 за порушення пунктів 12, 13 статті 3 Закону України від 06 липня 1995 року № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 265/95-ВР) застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 31 222,75 грн.

За наслідками адміністративного оскарження, названий акт індивідуальної дії залишено без змін. В судовому порядку рішення № /0 від 18 серпня 2009 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій позивачем не оскаржувалось.

У 2009 році податковий орган звернувся до суду з позовом до ФОП ОСОБА_3 про стягнення суми штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 31 222,75 грн.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 29 січня 2010 року у справі № 2а-48080/09/1670 позов задоволено. Стягнуто з позивача зазначену суму штрафних (фінансових) санкцій.

Проте, постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2010 року постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 29 січня 2010 року скасовано в частині задоволення позову про стягнення з ФОП ОСОБА_3 суми штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 31 094,94 грн. В цій частині прийнято нову постанову, якою в задоволенні позову відмовлено. В іншій частині постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 29 січня 2010 року залишено без змін.

В свою чергу, ДПІ у м. Полтаві 03 лютого 2011 року сформовано та направлено на адресу ФОП ОСОБА_3 податкову вимогу № 215 на суму в розмірі 31 177,13 грн., яку останньою отримано 14 лютого 2011 року.

При наданні оцінки правомірності прийняття відповідачем зазначеної податкової вимоги слід, зокрема, враховувати, що штрафні (фінансові) санкції, застосовані за порушення вимог Закону № 265/95-ВР, на момент прийняття контролюючим органом відповідного рішення за своєю правовою природою були адміністративно-господарськими санкціями, а не податковим зобов'язанням, визначення якого наведено в пункті 1.2 статті 1 Закону України від 21 грудня 2000 року № 2181-III «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), та підлягали стягненню виключено за рішенням суду.

Відповідно до частини 1 статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Як випливає з Рішення Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року № 1/99-рп, частину 1 статті 58 Конституції України щодо дії нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Водночас неприпустимість зворотної дії нормативно-правового акта полягає в тому, що запроваджені ним нові норми не можуть застосовуватися до правовідносин, які існували до набрання ним чинності. Отже, приписи нового нормативно-правового акта не можуть змінити обсяг прав, який було встановлено попередніми нормативно-правовими актами.

Таким чином, застосовані до позивача рішенням № /0 від 18 серпня 2009 року адміністративно-господарські санкції в розмірі 31 094,94 грн., в стягненні яких відмовлено постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2010 року у справі № 2а-48080/09/1670, не можуть змінювати своєї правової природи після набрання 01 січня 2011 року чинності Податковим кодексом України та набувати статусу податкового боргу.

За наведених обставин, колегія суддів Вищого адміністративного суду України не знаходить підстав, які могли б призвести до зміни чи скасування постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 10 березня 2011 року та ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 01 листопада 2011 року.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Полтаві відхилити, а постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 10 березня 2011 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 01 листопада 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав і в порядку, встановленими главою 3 розділу IV Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Рибченко А.О.

Судді Костенко М.І.

Маринчак Н.Є.