Справа № 521/15641/13-а
Суддя: Буран О. М.
Дата ухвалення: 2015-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

№пр.2а/521/34/15

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 травня 2015 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Буран О. М.
при секретарі Янкул Г.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , Міністерства оборони України про визнання права на отримання одноразової грошової допомоги та зобов*язання виплатити грошову допомогу, суд
ВСТАНОВИВ:
У березні 2008 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання права на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням другої групи інвалідності та зобов`язання виплатити грошову допомогу у розмірі 249 240,24 грн.
Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 25 березня 2008 року позов задоволено. Стягнуто з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 суму у розмірі 249 240,24 грн. одноразової грошової допомоги за отримання інвалідності другої групи під час виконання обов`язків військової служби. Стягнуто з військової частини НОМЕР_1 на користь держави 1700 грн. судового збору.
Додатковою постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 14 травня 2008 року визначено спосіб виконання судового рішення: стягнуто з рахунку військової частини НОМЕР_1 , відкритого за загальним фондом державного бюджету за кодом програмної класифікації видатків 2101020 «Утримання особового складу», за рахунок видатків за кодом економічної класифікації видатків 1112 «Грошове утримання військовослужбовців», на користь ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу за отримання інвалідності другої групи під час виконання обов`язків військової служби в сумі 249 240,24 грн., на користь держави 1700 грн. судового збору.
Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2008 року заяву військової частини НОМЕР_1 про перегляд постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 25 березня 2008 року за нововиявленими обставинами задоволено. Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 25 березня 2008 року та додаткову постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 14 травня 2008 року - скасовано. У задоволенні позову - відмовлено.
Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2010 року, Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2008 року скасовано. Заяву військової частини НОМЕР_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 25 березня 2008 року задоволено. Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 25 березня 2008 року скасовано за нововиявленими обставинами і прийнято нову постанову - про часткове задоволення позовних вимог. Визнано право ОСОБА_1 на отримання одноразової грошової допомоги на виконання положення ч.2 ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції Закону України від 3 листопада 2006 року №328-V) у разі (контузії, травми або каліцтва) в розмірі 42 місячного грошового забезпечення визначеного відповідно до п.3 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися у 2006 році (з урахуванням постанови окружного адміністративного суду м. Києва від 5 жовтня 2009 року). Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу на виконання положень ч.2 ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції Закону України від 3 листопада 2006 року №328-V) у разі (контузії, травми або каліцтва) в розмірі 42 місячного грошового забезпечення визначеного відповідно до п.3 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися у 2006 році (з урахуванням постанови окружного адміністративного суду м. Києва від 5 жовтня 2009 року).
Додатковою постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2010 року заяву ОСОБА_1 про визначення способу виконання судового рішення задоволено. Постановлено: визначити суму одноразової грошової допомоги з урахуванням грошового забезпечення особи зі статусом позивача, стягнувши з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу на виконання положень ч.2 ст.16 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції Закону України від 3 листопада 2006 року №328-V) у разі (контузії, травми або каліцтва) в розмірі 42 місячного грошового забезпечення визначеного відповідно до п.3 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися у 2006 році (з урахуванням постанови окружного адміністративного суду м. Києва від 5 жовтня 2009 року) з рахунку військової частини НОМЕР_1 , відкритого за загальним фондом державного бюджету.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 6 вересня 2013 року касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 задоволено частково. Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2008 року, постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2010 року та додаткову постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2010 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
В обґрунтування своїх вимог, позивач зазначив, що він, ОСОБА_1 проходив військову службу у Збройних силах України і наказом Міністра оборони України від 11 грудня 2004 року № 1118 звільнений з військової служби за п.п. «б» п.67 (за станом здоров`я) Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками (мічманами) Збройних сил України.
Під час проходження дійсної військової служби у 1997 році при виконанні обов`язків позивач отримав травму і висновком МСЕК від 8 лютого 2005 року йому було встановлено 50% втрати працездатності. 11 березня 2005 року ОСОБА_1 отримав нараховану страхову суму за державним обов`язковим особистим страхуванням у розмірі 4 250 грн. за 50% втрати працездатності. Згідно висновку МСЕК від 19 лютого 2008 року, позивачу була встановлена друга група інвалідності внаслідок травми, отриманої під час виконання обов`язків військової служби.
За таких обставин ОСОБА_1 просить визнати дії посадових осіб військової частини НОМЕР_1 щодо призначення і виплати йому одноразової грошової допомоги протиправними, визнати за ним право на отримання такої допомоги та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виплатити йому одноразову грошову допомогу у розмірі 54-місячного грошового забезпечення за останньою посадою на день звільнення у запас.
Представник військової частини НОМЕР_1 у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував з тих підстав, що дія Постанови КМУ № 284 від 21.02.2007 року, якою затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися у 2006 році, поширюється лише на осіб, звільнених з військової служби з 12.05.2006 року по 31.12.2006 року. Крім того вважає, що позивач не дотримався процедури щодо виплати одноразової грошової допомоги, оскільки не звернувся з відповідною заявою і не надав ніяких документів до військової частини НОМЕР_1 або до військового комісаріату. Тому вважає позовну заяву передчасною, оскільки ні військовою частиною НОМЕР_1 ні Міністерством оборони України ніяких рішень щодо позивача не приймалося, дій та бездіяльності не вчинялося, у зв`язку з чим просив відмовити в задоволенні позову.
Ухвалою суду від 03.11.2014 року року до участі у справі в якості співвідповідача було залучено - Міністерство оборони України.
Представник Міністерства оборони України у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував з тих підстав, що позивач не дотримався процедури звернення із заявою про виплату одноразової допомоги, оскільки не звернувся з відповідною заявою і документами до військової частини НОМЕР_1 або до військового комісаріату, а також можливість на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі у позивача виникло лише після встановлення інвалідності - 19 лютого 2008 року, а тому до спірних правовідносин повинен був застосовуватись Порядок, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №499. Тому вважає позовну заяву передчасною, оскільки ні військовою частиною НОМЕР_1 , ані Міністерством оборони України ніяких рішень у відношенні позивача не приймалося, дій та бездіяльності не вчинялося, у зв`язку з чим просив відмовити в задоволенні позову.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій, чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед Законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши участиків процесу, дослідивши матеріали справи та заперечення стосовно позовних вимог, оцінивши наявні докази у їх сукупності, суд вважає, що позовна заява задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до вимог ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакціїЗакону України від 03.11.2006 року № 328-V (набрав чинності з 01.01.2007 року), та ст. 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» в редакції Закону України від 04.04.2006 року № 3597-IV (набрав чинності з 10.05.2006 року), - у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільненні зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі від трирічного до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.
Згідно положень ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Враховуючи викладене, норма Закону щодо виплати одноразової грошової допомоги особам, звільненим з військової служби, у разі настання інвалідності внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, поширюється лише на тих осіб, які звільнені з військової служби та стали інвалідами після 10 травня 2006 року. Тобто, особи, які звільнені з військової служби та стали інвалідами до цього часу, права на зазначену допомогу не мають.
Відповідно до п.п. 2, 3 Порядку та умовам призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 499, - призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі інвалідності звільнених з військової служби осіб, що сталися після 01.01.2007 року, здійснюється згідно з цим Порядком, а також пропонується завершити виплату страхових сум за страховими випадками, що сталися до 01.01.2007 року. Постановлено завершити виплату страхових сум за страховими випадками, що сталися до 1 січня 2007 р., відповідно до Умов державного обов`язкового особистого страхування військовослужбовців і військовозобов`язаних, призваних на збори, і порядку виплав їм та членам їх сімей страхових сум, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 19 серпня 1992 р. № 488, а також одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися у 2006 році, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2007 р. № 284.
У судовому засіданні відповідач стверджував, що позивач із заявою про виплату грошової допомоги у 2008 році не звертався, будь-яких документів не подавав, а тому підстав для виплати такої допомоги у відповідача не було.
Пунктом 7 Порядку передбачено, що керівник уповноваженого органу подає в 15-денний строк з дня реєстрації документів головному розпорядникові-бюджетних коштів висновок щодо можливості виплати одноразової грошової, допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 3 і 4 цього Порядку.
Головний розпорядник коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів на їх підставі рішення про призначення одноразової грошової допомоги надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або в разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.
Враховуючи викладене, суд погоджується з доводами відповідачів про те, що положення зазначених Постанов Кабінету Міністрів України поширюються лише на осіб, які звільнені з військової служби та стали інвалідами після 10 травня 2006 року.
За таких обставин суд приходить до висновку, що законні підстави для виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із настанням інвалідності у розмірі 54-місячного грошового забезпечення за останньою посадою на день звільнення у запас - відсутні.
Ч.1 ст.69 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Відповідно до ч.1 ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свобод в наданні ними суду доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення та надання відповідних доказів покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Такий обов`язок відсутній, якщо відповідач визнає позов.
На підставі вище викладеного, суд вважає, що відповідачі, знаходячись в статусі суб`єктів владних повноважень, на підтвердження вимог ст. 71 КАС України, надали суду аргументовані докази на підтвердження заперечень стосовно позовних вимог, які у повному обсязі спростували доводи позивача.
Керуючись ст. 2, 6, 18, 69, 71, 159, 160-163 КАС України, суд -
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , Міністерства оборони України про визнання права на отримання одноразової грошової допомоги та зобов*язання виплатити грошову допомогу відмовити.
Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк апеляційної скарги з дня проголошення постанови суду.
Суддя: О.М. Буран