Справа № 816/718/15-а
Суддя: Донець Л.О.
Дата ухвалення: 2015-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2015 р.Справа № 816/718/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Донець Л.О.

Суддів: Мельнікової Л.В. , Бартош Н.С.

за участю секретаря судового засідання Співак О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Луксор-УТР" на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 02.04.2015року по справі №816/718/15-а

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Луксор-УТР"

до Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України , Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Селезньова Максима Олександровича , Державної виконавчої служби України третя особа Публічне акціонерне товариство "Банк Кредит Дніпро"

про визнання дій неправомірними, визнання акта опису й арешту майна недійсним,

ВСТАНОВИЛА:

04.03.2015 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Луксор-УТР» (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України (далі - відповідач), Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Селезньова Максима Олександровича (далі - відповідач-1), Державної виконавчої служби України (далі - відповідач-2), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Публічне акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро» , в якому просить про визнання дій щодо складання акту опису і арешту майна серії ВП №46405625 від 06.02.2015 року протиправними та списання акту опису і арешту майна серії ВП №46405625 від 06.02.2015 року недійсними.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 02.04.2015 року провадження у справі зупинено до набрання законної сили рішення Господарського суду Полтавської області у справі №917/461/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Луксор-УТР» до Публічного акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» про визнання написів нотаріуса такими, що не підлягають виконанню.

Позивач, не погодившись з судовим рішенням подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати ухвалу суду першої інстанції, і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги постанову суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що на примусовому виконанні у відповідача знаходиться виконавчий напис нотаріуса, вчинений за заявою Публічного акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро», виданий приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондаренко В.Г. 30.01.2015 року.

Під час вчинення дій відповідачем-2 складено акт опису й арешту майна серії ВП №46405625 від 06.02.2015 року.

Позивачем подано позовну заяву до Господарського суду Полтавської області про визнання виконавчих написів №№112, 115, 116, 126, 124, 121, 123, 113,119 від 30.01.2015 року вчинених приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондаренко В.Г. такими, що не підлягають виконанню, провадження по якій відкрито у справі №917/461/15.

Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив із приписів статті 156 КАС України, та зробив висновок про неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку господарського судочинства.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

На підставі п.3 ч.1 ст.156 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку господарського судочинства до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

Матеріали справи свідчать про те, що у провадженні Господарського суду Полтавської області перебуває справа №917/461/15 за позовом позивача про визнання, такими, що не підлягають виконанню виконавчих написів №№112,115,116,126,124,121,123,113,119 від 30.01.2015 року вчинені приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондаренко В.Г.

Предметом даного позову є правомірність прийняття складеного акту опису та арешту, вчиненого під час примусового виконання даного виконавчого напису.

За наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку господарського судочинства.

Стосовно посилань апеляційної скарг и на те, що дані спори мають різну правову природу, то колегія суддів зазначає таке.

У відповідності до п.4 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі, зокрема, скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.;

Стаття 50 даного Закону каже, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, зазначеної в частині другій цієї статті, для їх пред'явлення до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту, накладеного на майно.

Виходячи із викладеного вище, колегія суддів дійшла до висновку про те, що судом першої інстанції правильно з метою процесуальної економії часу зупинено провадження у справі, оскільки у разі позитивного вирішення позову виконавче провадження підлягає закінченню з зняттям арешту з майна.

Колегія суддів зауважує на тому, що судом першої інстанції неправильно застосовані приписи ч.3 ст.181 КАС України, під час визначення відповідачем по справі - відділ примусового виконання державної виконавчої служби України, які однак не призвели до неправильного вирішення справи.

Так, вказана вище стаття каже, що відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби.

Згідно до ст. 3 Закону України «Про державну виконавчу службу», органами державної виконавчої служби є:

Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, до складу якого входить відділ примусового виконання рішень;

управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, до складу яких входять відділи примусового виконання рішень;

районні, районні у містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних управлінь юстиції.

Виконання рішень, перелік яких встановлено законом, покладається на державних виконавців.

Районні, районні в містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних управлінь юстиції є юридичними особами, мають відповідні рахунки в органах Державного казначейства України для обліку депозитних сум і зарахування стягнутих з боржників коштів та їх виплати стягувачам у національній валюті, а також відповідні рахунки для обліку аналогічних операцій в іноземній валюті в банках, гербову печатку.

Міністерство юстиції України, Головне управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головні управління юстиції в областях, містах Києві та Севастополі мають відповідні рахунки в органах Державного казначейства України для обліку депозитних сум і зарахування стягнутих з боржників коштів та їх виплати стягувачам у національній валюті, а також відповідні рахунки для обліку аналогічних операцій в іноземній валюті в банках.

Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головного управління юстиції в області, містах Києві та Севастополі мають печатки, у тому числі гербові.

З приводу доводів позивача про те, що після складання арешту та опису виникла загроза зупинення господарської діяльності підприємства, то колегія суддів зазначає таке.

Наданий до справи акт недопуску до проведення інвентаризації основних засобів, нематеріальних активів, сільськогосподарської продукції яка знаходиться на зберіганні позивача, свідчить про те, що території, що охороняється за дорученням ПАТ «Банк Кредит Дніпро»,обраного зберігачем арештованого майна, знаходяться елеватори позивача, що приймають безпосередню участь у його виробничому циклі.

Колегія суддів звертає увагу на те, що Закон України «Про виконавче провадження» містить таку можливість про захисту інтересів позивача, як подання клопотання перед державним виконавцем про заміну особи-зберігача арештованого майна.

Дані права зазначені у статтях 12 та 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно до ст.12 вищевказаного Закону, сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадженнямають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом, подавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у провадженні виконавчих дій, давати усні та письмові пояснення, висловлювати свої доводи та міркування з усіх питань, що виникають у ході виконавчого провадження, у тому числі під час проведення експертизи, заперечувати проти клопотань, доводів та міркувань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Статтею 59, передбачено, що майно, на яке накладено арешт, за винятком майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, передається на зберігання боржникові або іншим особам (далі - зберігач), призначеним державним виконавцем, під розписку в акті опису. Копія акта опису майна видається боржнику, стягувачу, а в разі якщо обов'язок зберігання майна покладено на іншу особу, - також зберігачу.

Зберігач може користуватися майном, переданим йому на зберігання, якщо особливості такого майна не призведуть до його знищення або зменшення цінності внаслідок користування.

У разі якщо зберігачем призначено іншу особу, крім боржника або члена його сім'ї, він одержує за зберігання майна винагороду, розмір якої визначається угодою між зберігачем та державним виконавцем.

Порядок і умови зберігання зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону майна, на яке накладено арешт, встановлюються Національним банком України за погодженням з Міністерством фінансів України, іншого майна - Міністерством юстиції України.

Порушення заборони державного виконавця розпоряджатися або користуватися майном, на яке накладено арешт, тягне за собою передбачену законом відповідальність зберігача майна.

За наведених обставин, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а судове рішення-скасуванню.

Відповідно ч.1 cт. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановленні під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Згідно до п.1 ч.1 ст. 199 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу без змін.

В силу приписів ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою технічного засобу не здійснювалось.

Колегія суддів, дійшла до висновку, що ухвала суду першої інстанції не підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - задоволенню.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Луксор-УТР" залишити без задоволення.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 02.04.2015р. по справі № 816/718/15-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Донець Л.О.
Судді Мельнікова Л.В. Бартош Н.С.
Повний текст ухвали виготовлений 02.06.2015 р.