Справа № 826/9272/13-а
Суддя: Кошіль В.В.
Дата ухвалення: 2015-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2015 року м. Київ К/800/14095/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого Кошіля В.В.

Суддів Борисенко І.В.

Моторного О.А.

при секретарі Калініні О.С.

за участю представників сторін:

позивача - Шеховцова О.Д.

відповідача - Баландюк Л.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві

на ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 05.11.2013

та постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.07.2013

у справі № 826/9272/13-а

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компас»

до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Компас» звернулось до суду з позовом про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві від 01.06.2013 № , № та № .

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.07.2013, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 05.11.2013, позов задоволено; визнано протиправними та скасовано спірні податкові повідомлення-рішення, з підстав обґрунтованості позовних вимог.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Представником відповідача в судовому засіданні заявлено клопотання про заміну відповідача, у зв'язку із реорганізацією, із Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві на правонаступника - Державну податкову інспекцію у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві.

Відповідно до ст. 55 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії адміністративного процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов'язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов'язкові для особи, яку він замінив.

Суд касаційної інстанції, розглянувши заявлене клопотання, дійшов висновку про його задоволення.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, за результатами проведеної документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Компас» з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ТОВ «Сталісбуд», ТОВ «Купідус Гранд», ТОВ «Буальбер Гарант», ТОВ «Броузен Альянс» за період з 01.10.2011 по 31.12.2012, складено акт № 298/1/22-20-31028801 від 15.05.2013, в якому зафіксовано порушення: п. 138.2 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на прибуток на загальну суму 535 977 грн., а також завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування за 2011 рік на суму 1 234 грн.; пп. 198.3, 198.6 ст. 198, п. 201.6 ст. 201 Податкового кодексу України, внаслідок чого занижено податок на додану вартість у розмірі 935 697 грн.

На підставі результатів проведеної перевірки, 01.06.2013 відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення:

- № про визначення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 1 169 621 грн., в т.ч.: 935 697 грн. основного платежу та 233 924 грн. штрафних (фінансових) санкцій;

- № про визначення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 669 971 грн., в т.ч.: 535 977 грн. основного платежу та 133 994 грн. штрафних (фінансових) санкцій;

- № про зменшення суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за 2011 рік у розмірі 1 234 грн.

В акті перевірки міститься інформація, зазначена в актах перевірок ТОВ «Сталісбуд», ТОВ «Буальбер Гарант», ТОВ «Броузен Альянс» та ТОВ «Купідус Гранд» про те, що операції, здійснені вказаними товариствами, не мали реального товарного характеру.

Матеріалами справи встановлено, що між ТОВ «Компас» (замовник) та ТОВ «Сталісбуд» (підрядник) укладені договори про виконання робіт від 01.09.2011, від 03.10.2011, від 07.10.2011, від 13-17.02.2012, від 20-23.02.2012, за умовами яких в порядку та на умовах, визначених договорами, підрядник за завданням замовника зобов'язується на свій ризик, власними силами із власних матеріалів виконати роботи на об'єкті, а замовник зобов'язується прийняти виконані роботи та оплатити їх.

Також із вказаним контрагентом позивачем були укладені договори підряду 02, 05, 07, 09, 12, 15, 16 та 19-23 грудня 2011 року, за умовами яких ТОВ «Сталісбуд» зобов'язалось за завданням позивача на свій ризик, власними силами із власних матеріалів виконати роботи на об'єкті, а позивач - прийняти виконані роботи та оплатити їх.

Факт виконання зазначених договорів судами обох інстанцій встановлено з підтвердженням матеріалів справи, а саме: актами приймання виконаних будівельних робіт, довідками про вартість виконаних будівельних робіт та витрати, договірними цінами, локальними кошторисами, підсумковими відомостями ресурсів, платіжними дорученнями, податковими накладними.

Між ТОВ «Компас» (замовник) та ТОВ «Буальбер Гарант» (підрядник) укладено договори підряду від 07.03.2012 № 7/03-1 та № 7/03-2, від 12.03.2012 № 12/03-1, № 12/03-2 та № 12/03-3, від 13.03.2012 № 13/03-1 та № 13/03-2, від 14.03.2012 № 14/03-1 та № 14/03-2, від 15.03.2012 № 15/03-1, від 16.03.2012 № 16/03-1, від 19.03.2012 № 19/03-1, від 03.04.2012 № 03/04-1 та № 03/04-2, від 04.04.2012 № 04/04-1, від 05.04.2012 № 05/04-1, № 05/04-2 та № 05/04-3, від 06.04.2012 № 06/04-2 та № 06/04-3, від 09.04.2012 № 09/04-1 та № 09/04-2, за умовами яких ТОВ «Буальбер Гарант» зобов'язалось за завданням позивача на свій ризик, власними силами із власних матеріалів виконати роботи на об'єкті, а позивач - прийняти виконані роботи та оплатити їх.

Факт виконання умов зазначених договорів судами попередніх інстанцій встановлено з підтвердженням матеріалів справи, а саме: договірними цінами, локальними кошторисами, загально-виробничими витратами, довідками про вартість виконаних будівельних робіт та витрат, актами приймання виконаних будівельних робіт, рахунками на оплату, платіжними дорученнями, податковими накладними.

Між ТОВ «Компас» та ТОВ «Броузен Альянс» були укладені договори підряду від 10.04.2012 № 10/04-1 та № 10/04-2, від 11.04.2012 № 11/04-1 та № 11/04-2, від 12.04.2012 № 12/04-2, від 13.04.2012 № 13/04-1 та № 13/04-2, від 17.04.2012 № 17/04-1, від 18.04.2012 № 18/04-1, від 19.04.2012 № 19/04-1, від 20.04.2012 № 20/04-1, від 01.06.2012 № 01/06-1, № 01/06-3, від 05.06.2012 № 05/06-1 та № 05/06-2, від 07.06.2012 № 07/06-1 та № 07/06-2, від 11.06.2012 № 11/06-1, від 12.06.2012 № 12/06-1 та від 14.06.2012 № 14/06-1, за умовами яких ТОВ «Броузен Альянс» зобов'язалось за завданням позивача на свій ризик, власними силами із власних матеріалів виконати роботи на об'єкті, а позивач - прийняти виконані роботи на оплатити їх.

Факт виконання умов зазначених договорів встановлено в судовому порядку з підтвердженням матеріалів справи, а саме: локальними кошторисами, договірними цінами, підсумковими відомостями ресурсів, довідками про вартість виконаних будівельних робіт та витрат, актами приймання виконаних будівельних робіт, платіжними дорученнями, податковими накладними.

Також між ТОВ «Компас» та ТОВ «Купідус Гранд» укладені договори про надання юридичних послуг від 10.10.2011 та від 20-21.02.2012, за умовами яких ТОВ «Купідус Гранд» зобов'язалось надати позивачу юридичні послуги, а позивач - прийняти послуги та сплатити їх вартість. Предметом договорів є надання послуг у формі консультування з питань застосування норм чинного податкового законодавства.

Виконання даних договорів підтверджено дослідженими судами попередніх інстанцій матеріалами справи, а саме: актами приймання-передачі наданих юридичних послуг, платіжними дорученнями, податковими накладними.

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з наступного, з чим погоджується суд касаційної інстанції.

Відповідно до пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Згідно з п. 138.1 ст. 138 зазначеного Кодексу витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Відповідно до п. 138.2 ст. 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Не включаються до складу витрат: витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку (пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України).

Однак, як встановлено судами попередніх інстанцій всі необхідні первинні бухгалтерські документи на оплату робіт (послуг) були у позивача в наявності та надані для перевірки; вищевказані договори, укладені між позивачем та контрагентами не були визнані недійсними в установленому законодавством порядку.

Згідно з п. 140.5 ст. 140 ПК України установлення додаткових обмежень щодо складу витрат платника податку, крім тих, що зазначені в цьому розділі, не дозволяється.

Відповідно до пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з п. 198.1 ст. 198 зазначеного Кодексу право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (п. 198.2 ст. 198 ПК України).

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу (п. 198.6 ст. 198 ПК України).

Згідно положень п. п. 201.1, 201.8, 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну; право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу; податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

З огляду на викладені норми Податкового кодексу України можна дійти висновку про існування декількох підстав для формування податкового кредиту, а саме: наявність у платника податку - покупця належно оформлених податкових накладних, фактична сплата грошових коштів контрагентам, в сумі визначеній в податкових накладних, а також фактичне виконання господарських операцій, за наслідками яких у платника податку на додану вартість виникає право на податковий кредит, що в даному випадку судами обох інстанцій встановлено з підтвердженням матеріалів справи.

Таким чином, за встановлення в судовому порядку фактичного здійснення господарських операцій між позивачем та контрагентами: ТОВ «Сталісбуд», ТОВ «Буальбер Гарант», ТОВ «Броузен Альянс» та ТОВ «Купідус Гранд», що підтверджено належним чином оформленими первинними документами бухгалтерського та податкового обліку є правомірним формування позивачем податкового кредиту та віднесення відповідних сум до складу витрат у спірному періоді за результатами господарських операцій із зазначеними контрагентами.

Слід зазначити, що платник податку (покупець товару (робіт, послуг)), який дотримався вимог закону щодо формування витрат та податкового кредиту не має обов'язку та повноважень здійснювати контроль за дотриманням контрагентами по ланцюгу вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності, виконання податкових зобов'язань тощо і в подальшому зазнавати негативних наслідків у вигляді позбавлення права на витрати та податковий кредит. У разі коли безпосередній контрагент чи контрагенти по ланцюгу допустили порушення вимог законодавства при веденні фінансово-господарської діяльності, то це тягне відповідальність та негативні наслідки щодо них, адже законодавством іншого не передбачено.

За вказаних обставин, відсутності порушень норм матеріального та процесуального права, висновок судів першої та апеляційної інстанцій про задоволення позовних вимог є вірним, а касаційна скарга відповідача - необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Допустити заміну по даній справі відповідача - Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві її правонаступником - Державною податковою інспекцією у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві.

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві залишити без задоволення.

Ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 05.11.2013 та постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.07.2013 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України у випадках, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України.

Головуючий В.В. Кошіль
Судді І.В. Борисенко
О.А. Моторний