Справа № 818/901/15
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2015-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2015 р.Справа № 818/901/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Подобайло З.Г.

Суддів: Григорова А.М. , Тацій Л.В.

за участю секретаря судового засідання Григорова А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Сумської ОДПІ Головного управління ДФС у Сумській області на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 26.03.2015р. по справі № 818/901/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Парадіз"

до Сумської ОДПІ Головного управління ДФС у Сумській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Парадіз" звернулося до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Сумської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Сумської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області від 02.03.2015 року за номером .

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 26.03.2015 року адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Парадіз" задоволено . Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення № від 02.03.2015 року, яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість на 94667,0 грн.

Сумська ОДПІ Головного управління ДФС у Сумській області , не погодившись з постановою суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, вважає, що суд при винесенні цього судового рішення порушив норми матеріального і процесуального права та просить суд апеляційної інстанції постанову Сумського окружного адміністративного суду від 26.03.2015р. скасувати, прийняти нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга розглядається відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи у їх сукупності, постанову суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню , виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що фахівцями відповідача проведено документальну позапланову виїзну перевірку правомірності нарахування ТОВ "Парадіз" сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за листопад 2014 року, за результатами якої складено акт від 19.02.2015р. № 1/18/15/15-042/31787786.

Перевіркою встановлено порушення позивачем п. 198.6 ст. 198, п. 200.1 ст.200 та пп. і) п.201.1, абз. 14 п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України (№2755-УІ від 02.12.2010 зі змінами та доповненнями), в редакції, що діяла на момент проведення перевірки ТОВ «ПАРАДІЗ» та завищення від'ємного значення звітного періоду липня 2013 року на 94667,0 грн.

З акту перевірки вбачається , що згідно з поданою ТОВ «ПАРАДІЗ» до Сумської ОДПІ податковою декларацією з податку на додану вартість за листопад 2014 року та додатками сума бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку відображені у рядку 23.1 декларації в сумі 707196,0 грн., яку сформовано з урахуванням залишку від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту, нарахованої за попередні звітні (податковий) періоди, а саме за червень - грудень 2013 року та червень 2014 року.

Причиною виникнення від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту (частка від'ємного значення у загальній сумі податкового кредиту у липні 2013 року) є : придбання дизельного навантажувача; виконання робіт по влаштуванню ґрунтоцементних паль та по підсиленню основ фундаментів центрального складу та цеху нарізки рулонів жесті; виконання робіт зг.ф-2 КБ за липень 2013 р. «Роботи по реконструкції будівлі центрального складу та цеху ЗБВ під цех порізки рулонів жерсті».

За наслідками перевірки винесено податкове повідомлення-рішення від 02.03.2015 року № про зменшення суми від'ємного значення з податку на додану вартість за листопада 2014 року на 94667,0 грн.(а.с. 11).

Підставою для зазначеного висновку слугував висновок про безпідставне формування позивачем податкового кредиту за податковою накладною № 132 від 25 липня 2013 року, яка оформлена з порушенням вимог Податкового кодексу України. В податковій накладній на товар, ввезений на територію України , не зазначено коду УКТ ЗЕД.

Задовольняючи позовні вимоги та скасовуючи податкове повідомлення-рішення, суд першої інстанції виходив з того , що висновок перевірки про порушення платником податків вимог п. 198.6 ст. 198, п. 200.1 ст.200 та пп. і) п.201.1, абз. 14 п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України стосовно формування податкового кредиту є неправомірними.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит визначено як суму, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначену згідно з розділом V цього Кодексу.

Розділ V Податкового кодексу України визначає платників податку на додану вартість, об'єкт оподаткування, дату виникнення податкових зобов'язань, порядок визначення бази оподаткування, розміри ставок податку, порядок визначення суми податку та строки проведення розрахунків тощо.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України ) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 статті 198 вказаного Кодексу визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

В силу вимог пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс) (пункт 201.7 статті 201 Податкового кодексу України).

Відповідно до ст. 201 п. 201.1 ПК України (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин) платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів: а) у паперовому вигляді; б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У такому разі складання податкової накладної у паперовому вигляді не є обов'язковим.

Відповідно абзацу другого п.п. "і" до 201.1 ст. 201 ПК України одним з обов'язкових реквізитів, що зазначається в податковій накладній є код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Відповідно до п. 201.4 ст. 201 ПК України податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. У разі складання податкової накладної у паперовому вигляді покупцю видається оригінал, а копія залишається у продавця.

Згідно пункту 201.8 статті 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Відповідно до п. 201.10, зазначеної статті Податкового кодексу України відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період.

Із системного аналізу вказаних вище правових норм, можливо дійти до висновку, що для отримання права на податковий кредит платник податку на додану вартість повинен мати податкові накладні, видані на реально отриманий товар (роботи, послуги), призначений для використання у власній господарській діяльності та не залежить від того яка господарська діяльність здійснюється суб'єктом господарювання (прибуткова чи збиткова).

Як вбачається з матеріалів справи , 27 червня 2013 року між позивачем та ПП ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу навантажувача за ціною 568000 грн., в тому числі ПДВ 94666 грн. 66 коп. (а.с. 58-60).

Відповідно до акту приймання-передачі навантажувач отриманий позивачем, що також підтверджується товарно-транспортною накладної, видатковою накладною від 25 липня 2013 року (а.с. 61-63).

25 липня 2013 року ОСОБА_1 видано позивачу податкову накладну № 132 , відповідно до якої в ціні навантажувача підлягав сплаті податок на додану вартість в сумі 94666 грн. 67 коп.

В графі 4 накладної зазначено код товару згідно з УКТ ЗЕД (а.с. 64).

Податкова накладна відображена позивачем в реєстрі отриманих податкових накладних (а.с. 87-94).

При формуванні податкового кредиту за вказаною податковою накладною позивачем проведено звірку з відомостями Єдиного реєстру податкових накладних.

Відомостей про відображення чи не відображення в податкові накладній в електронному вигляді коду УКТ ЗЕД з реєстру не видається (а.с. 96).

Тобто, позивач не мав можливості з'ясувати, що продавцем в електронному примірнику податкової накладної не було заповнено графу 4.

Враховуючи те , що норма податкового кодексу, яка була чинною на момент видачі ОСОБА_1 податкової накладної від 25 липня 2013 року, передбачала виготовлення податкової накладної в паперовому або в електронному вигляді за вибором покупця, позивач отримав податкову накладну № 132 в паперовому вигляді і вона була оформлена у відповідності до вимог Податкового кодексу України, з вказанням коду УКТ ЗЕД тощо.

Посилання апелянта в акті перевірки на "Порядок заповнення податкової накладної" затверджений Наказом Міністерства доходів і зборів України від 14.01.2014 року № 10 є безпідставним, оскільки на момент заповнення податкової накладної № 132 від 25 липня 2013 року цей нормативний акт не був чинним, його дія не може розповсюджуватися на правовідносини, що виникли раніше.

Крім того, в грудні 2013 року Сумською ОДПІ ГУ Міндоходів у Сумській області була проведена документальна позапланова виїзна перевірка щодо правомірності нарахування ТОВ «Парадіз» від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту та бюджетного відшкодування ПДВ у зменшення податкових зобов'язань з ПДВ наступних звітних періодів за вересень 2013року.

В ході перевірки перевірялось формування податкового кредиту та від'ємне значення за період вересень 2012року - вересень 2013року, тобто, період липень 2013року вже перевірявся Сумською ОДПІ ГУ Міндоходів у Сумській області.За результатами перевірки відповідачем складена Довідка від 18.12.2013 року №3/18-15-15- 042/31787786, в пункті 3.9 якої зазначено, що станом на 18.12.2013 року за результатами опрацювання податкових періодів з вересня 2012 року по вересень 2013 року не встановлено включення ТОВ «Парадіз» до складу податкового кредиту податкових накладних, не зареєстрованих у Єдиному реєстрі податкових накладних. Перевіркою правомірності визначення податкових зобов'язань та податкового кредиту, розрахунків з бюджетом та показників, відображених у податкових деклараціях за період з вересня 2012 року по вересень 2013 року порушень не встановлено (пункт 3.12 Довідки). Тобто, правомірність формування Позивачем від'ємного значення ПДВ за липень 2013року вже перевірена відповідачем. В додатку до Довідки за період липень 2013 року серед переліку податкових накладних, використаних податківцями при здійсненні перевірки підприємства, зазначена податкова накладна від 25.07.2013року №132, тобто відповідач вже перевірив правильність здійснення даної господарської операції та підтвердив наявність у позивача всіх необхідних документів відповідно до законодавства України.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції , що позивачем правомірно включено до податкового кредиту суму податку на додану вартість за податковою накладною № 132 від 25 липня 2013 року, виданою ПП ОСОБА_1

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України правомірність винесеного податкового повідомлення - рішення належним чином в суді не довів , у зв'язку з чим податкове повідомлення-рішення Сумської ОДПІ Головного управління ДФС у Сумській області від 02.03.2015 року № про зменшення суми від'ємного значення з податку на додану вартість за листопад 2014 року на 94667 грн. не відповідає вимогам чинного законодавства та підлягає скасуванню, а позовні вимоги є правомірними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правомірність висновків суду першої інстанції.

Враховуючи вищезазначене, суд апеляційної інстанції погоджується повністю із висновком суду першої інстанції, так як обставини справи встановлені правильно, докази досліджені вірно, відповідно рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, тому судове рішення не підлягає скасуванню, апеляційна скарга не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Сумської ОДПІ Головного управління ДФС у Сумській області залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 26.03.2015р. по справі № 818/901/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Подобайло З.Г.
Судді(підпис) (підпис) Григоров А.М. Тацій Л.В.
Повний текст ухвали виготовлений 02.06.2015 р.