Справа № 2-а-10.3-466/11
Суддя: Чебан А. П.
Дата ухвалення: 2011-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-10.3-466/11
Татарбунарський районний суд Одеської області
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" квітня 2011 р. Татарбунарський районний суд Одеської області

у складі: головуючого - судді Чебан А.П.

при секретарі Білик М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Татарбунари справу за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Татарбунарському районі про визнання дій щодо не нарахування пенсії на пільгових умовах неправомірними та зобовязання зарахувати до трудового стажу періоду роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах та призначення зазначеної пенсії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративною позовною заявою до Управління Пенсійного фонду України в Татарбунарському районі про визнання дій щодо не нарахування пенсії на пільгових умовах неправомірними та зобовязання зарахувати до трудового стажу періоду роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах та призначення зазначеної пенсії, посилаючись на слідуючі обставини.

14.10.2008 року позивачу виповнилось 55 років. Він звернувся на адресу Татарбунарського управління пенсійного фонду України з проханням призначити йому пенсію на пільгових умовах, оскільки він починаючи з 1979 року працював трактористом у колгоспі ім..Дімітрова (правонаступники агрофірма ім..Дімітрова, кооператив «Дєльжилєр»), його загальний трудовий стаж трактористом становить більше 20 років. Позивач зазначає, що він безпосередньо був зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції, що підтверджується відповідними документами, тому вважає, що йому має бути призначена пільгова пенсія.

Управлінням Пенсійного фонду в Татарбунарському районі в Одеській області йому було відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах, оскільки в трудовій книжці та первинних документах з 1987 року по 1991 рік включно та з 1994 року по 1996 рік він значився токарем та даний період не зарахований до пільгового стажу роботи трактористом-машиністом.

Зазначену відмову він вважає не законною, оскільки вважає, що факт роботи на посаді комбайнера в період з 1987 року по 1991 рік включно та з 1994 року по 1996 рік він може підтвердити поясненнями свідків та документами, в яких є відомості про його фактичну роботу саме на посаді комбайнера та тракториста у цей період часу.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача ОСОБА_2 пояснила, що згідно уточнюючих довідок за період роботи ОСОБА_1 у колгоспі ім.Дімітрова Татарбунарського району з 01.07.1979 року по 31.12.1986 року, з 01.01.1988 року по 21.12.1998 року та з 01.01.1999 року по 31.12.2003 року та за період його роботи в СФГ «АгросСинтез» з 01.03.2005 року по 03.05.2007 року вбачається, що 1987 року по 1991 рік включно та з 1994 року по 1996 рік позивач значився токарем у колгоспі ім.Дімітрова Татарбунарського району Одеської області. Період роботи в СФГ «АгроСинтез» не підтверджується первинними документами, а саме обліковими листами тракториста-машиніста, що підтверджували б безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції на протязі повного сезону сільськогосподарських робіт в рослинництві або повний календарний рік у тваринництві. Запис в трудової книжці позивач не оскаржив в установленому законом порядку, тому даний період не підлягає зарахуванню до пільгового стажу роботи трактористом-машиністом (комбайнером). Таким чином, по книгам обліку трудового стажу і по книгам обліку праці та розрахунків позивач значиться токарем. Загальний стаж позивача на посаді тракториста (комбайнера) становить 16 років 06 місяців, що не дає йому права на пільгову пенсію.

Свідки ОСОБА_3, ОСОБА_4 пояснили, що з 1988 року працювали разом із позивачем по справі в колгоспі ім.Дімітрова та можуть підтвердити, що увесь час роботи позивача в колгоспі кожного року в період збору врожаю позивач виконував роботу комбайнера. Після закінчення польових робіт він працював токарем. Чи відображалось це документально вони не знають.

Заслухавши пояснення сторін, свідків, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

З трудової книжки (а.с.6-7) вбачається, що ОСОБА_1 працював в колгоспі ім.Дімітрова з 1980 року 1986 рік включно трактористом, з 1987 по 1992 рік токарем, в 1993 році комбайнером, з 1994 року по 1996 рік токарем, з 1997 року по 2004 рік трактористом, комбайнером. В КФХ «Агро-Сінтез» з 01.03.2005 року по 03.05.2007 року трактористом-комбайнером.

Згідно архівних довідок №Д-145/04/22 від 12.03.2009 року , №Д-146/04/22 від 12.03.2009 року №Д-144/04/22 від 12.03.2009 року (а.с.9-11) згідно книг обліку праці та розрахунків з членами колгоспу, які були передані до трудового архіву в звязку з ліквідацією сільськогосподарського кооперативу «Дєльжилєр» правонаступником агрофірми ім. Дімітрова, колгоспу ім.Дімітрова ОСОБА_1 дійсно працював у вищевказаному господарстві у 1979 - 1986 роках на посаді тракториста, 1987-1991 роках - токаря, 1992 1993 комбайнером, 1994 1996 токарем, 1997 2003 комбайнером.

Із листа Управління пенсійного фонду України в Татарбунарському районі Одеської області (а.с.8) видно, що ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пільгової пенсії у звязку з тим, що загальний стаж позивача на посаді тракториста (комбайнера) становить 16 років 06 місяців, що позбавляє його права на пільгову пенсію.

Згідно ст.13 п. «в» Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії за віком на пільгових умовах призначаються трактористам машиністам (комбайнерам), безпосередньо зайнятих у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах чоловікам після досягнення 55 років, і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі, згідно ст.13 п. «в» Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до п.18 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 передбачено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в п.17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації/ в тому числі колгоспі/ або в одній системі і мали документи про свою роботу за час стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Відповідно до ст. 48 КЗпП України та ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» трудова книжка є основним документом, що підтверджує загальний трудовий стаж. Підтвердження відповідних записів у трудовій книжці регулюються «Порядком підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637. Відповідно п.20 цього Порядку пільговий стаж роботи визначається на підставі уточнюючої довідки встановленого зразка, виданої підприємством на підставі первинних документів.

Відповідно до ст. 70 ч4 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Оскільки законом передбачений інший порядок вирішення питання про достовірність запису в трудовій книжці (порядок оскарження записів в трудовій книжці передбачений Кодексом законів про працю України), суд вважає, що підтвердження пільгового стажу позивача поясненнями свідків, в даному випадку, не допускається.

У звязку з цим, суд не може взяти до уваги довідки №11 від 27.03.2009 року, №15 від 15.03.2009 року (а.с.12,13), протокол №12 від 04.07.1990 року, №73 від 05.06.1989 року, №22 від 29.05.1991 року, №61 від 10.08.1988 року (а.с.14,16,20,23-26), показники соціалістичних зобовязань (а.с.15) як документи, що підтверджують пільговий стаж роботи позивача на посаді тракториста-машиніста (комбайнера), які за думкою позивача, дають йому право на призначення пільгової пенсії. Відомості вказані в цих документах відрізняються від фактичних записів в трудовій книжці та облікових документах. В установленому законом порядку позивач не скористався своїм правом оскаржити записи в трудовій книжці.

При викладених обставинах, оцінивши трудову книжку позивача, архівні довідки, суд приходить до висновку, що відмова управління пенсійного фонду України у Татарбунарському районі Одеської області про призначення позивачу пільгової пенсії є правомірною.

Керуючись ст.ст.8, 9,12, 18, 158-163 КАС України, ст.ст.13, 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст.ст.1, 18, 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 р. за № 367,

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Татарбунарському районі про визнання дій щодо не нарахування пенсії на пільгових умовах неправомірними та зобовязання зарахувати до трудового стажу періоду роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах та призначення зазначеної пенсії відмовити.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя Чебан