Справа № 24019/09
Суддя: Суховаров А.В.
Дата ухвалення: 2010-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" березня 2010 р. справа № 2а-1255/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Суховарова А.В.

суддів: Стежко В.А. Нагорної Л.М.

при секретарі судового засідання: Вигулярної Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Нікополі Дніпропетровської області на постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23.06.2009 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.Нікополі Дніпропетровської області про нарахування допомоги дитині війни

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 23.03.2009 звернулась до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м.Нікополі про зобовязання нарахувати недоплачену допомогу дитині війни за 2006-2008 роки (ас1,9).

Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на пропущення строку звернення до адміністративного суду, передбаченого статтями 99, 100 КАС України (ас19).

Постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23.06.2009 позов задоволений частково. Визнана протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду та зобовязано здійснити перерахунок і виплатити ОСОБА_1 підвищення до пенсії в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком за період з 09.07.2007 по 31.12.2007 та з 22.05.2008 по 31.12.2008. Суд виходив з того, що Конституційним Судом України скасовані положення законів України про державний бюджет на 2007 і 2008 роки, якими зупинялась дія або вносились зміни до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». В решті позову відмовлено. Суд визнав поважною причину пропущення річного строку звернення з адміністративним позовом (ас21).

В апеляційній скарзі Управління Пенсійного фонду України в м.Нікополі просить постанову суду в задоволеній частині позову скасувати та повністю відмовити в задоволені позовних вимог. Посилається на те, що в бюджеті не передбачена виплата, яку просить позивачка, і механізм виплати законодавчо не врегульований. Крім того, єдиним законодавчим актом що визначає мінімальний розмір пенсії за віком, є Закон України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», відповідно до статті 28 якого даний розмір мінімальної пенсії за віком застосовується виключно для визначення пенсій, призначених згідно з цим Законом (ас23).

В судове засідання в апеляційній інстанції сторони не зявились, просили розглядати справу без них (ас15-17).

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно наданих сторонами доказів, ОСОБА_1 1941рн встановлений статус «дитина війни». Вона отримує пенсію, яка нараховується і виплачується Управлінням Пенсійного фонду України в м.Нікополі Дніпропетровської області. В 2006, 2007 роках підвищення як дитині війни їй не нараховувалось, з 01.01.2008 виплачувалось в розмірі, передбаченому Законом України «Про державний бюджет України на 2008 рік і про внесення змін до деяких законодавчих актів України», а з 22.05.2008 в розмірах, передбачених Постановою КМУ №530 від 28.05.2008 (ас3-7,19).

Відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Законами України «Про державний бюджет України на 2006 рік»та «Про державний бюджет України на 2007 рік»дія статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»зупинялась.

Законом України «Про державний бюджет України на 2008 рік і про внесення змін до деяких законодавчих актів України», стаття 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»викладалась в такій редакції: «Дітям війни»(крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до цього Закону та Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" підвищення провадиться за їх вибором згідно з одним із законів».

Рішенням Конституційного Суду України №6рп/2007 від 09.07.2007 визнані неконституційними положення Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік»щодо зупинення статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»на 2007 рік.

Рішенням Конституційного Суду України №10рп/2008 від 22.05.2008 визнані неконституційними положення Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік і про внесення змін до деяких законодавчих актів України»щодо внесення змін до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Відповідно до статті 73 Закону України «Про Конституційний Суд України», в разі якщо акти або їх окремі положення визнаються такими, що не відповідають Конституції України, вони оголошуються нечинними і втрачають чинність від дня прийняття Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

З огляду на викладене, суд першої інстанції зробив обгрунтований висновок, що з часу ухвалення рішень Конституційним Судом України, Управління Пенсійного фонду протиправно не здійснювало виплати підвищення до пенсії в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Закон має вищу юридичну силу по відношенню до Постанови КМУ №530 від 28.05.2008.

Суд першої інстанції правильно визначив періоди для здійснення перерахунку. До винесення рішень Конституційним Судом України спірні правовідносини регулювались законами України про державний бюджет на відповідний рік. Рішення Конституційного Суду України не мають зворотної сили у часі, а повноваженнями перевіряти названі закони на відповідність їх Конституції України наділений лише Конституційний Суд України.

В апеляційній скарзі відповідач не оскаржував постанову з мотивів визнання поважною причину пропущення строку звернення до суду. В свою чергу, з урахуванням стану здоровя ОСОБА_1, її матеріального положення, неможливості через похилий вік своєчасно отримати інформацію про порушене право та юридичну допомогу, доводів що вона до 2009 року не знала про рішення Конституційного Суду України, колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини 2 статті 3 Конституції України, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Після ухвалення рішень Конституційним Судом України, Управління Пенсійного фонду було зобовязане негайно здійснити перерахунок пенсії позивачки, не чикаючи її звернення.

Посилання в апеляційній скарзі на відсутність бюджетних коштів та механізму виплати колегією суддів не приймається. Відповідно до статті 69 Закону України «Про Конституційний Суд України», рішення і висновки Конституційного Суду України рівною мірою є обовязковими до виконання.

Управління Пенсійного фонду помилково вважає неможливим застосування мінімального розміру пенсії, визначеного відповідно до статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Наявність такої норми за відсутності іншого мінімального розміру пенсії, встановленого законом, не є приводом для відмови в реалізації позивачкою конституційних гарантій права на підвищення до пенсії в розмірі, встановленому законом. Виходячи з положень частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до частини 7 статті 9 КАС України, в разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону).

Таким чином при визначені розміру підвищення до пенсії, Управління Пенсійного фонду зобовязано застосовувати розмір мінімальної пенсії за віком, який дорівнює прожитковому мінімуму для осіб, які втратили працездатність, відповідно до частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до статті 62 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік»в редакції Закону №749-V від 15.03.2007, прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з 01.04.2007 затверджений на рівні 406гр, з 01.10.2007 411гр. Для визначення мінімального розміру пенсії за віком відповідно до частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»з 1 квітня та з 1 жовтня 2007 року застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, збільшений на 1 відсоток.

Відповідно до статті 58 Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність з 01.04.2008 затверджений на рівні 481гр, з 01.07.2008 482гр, з 01.10.2008 498гр.

Керуючись пунктом 1 статті 198, статтями 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Нікополі Дніпропетровської області залишити без задоволення, а постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23.06.2009 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з дня складання в повному обсязі.

Вступну та резолютивну частини ухвали проголошено 11.03.2010.

В повному обсязі ухвала складена 15.03.2010.

Головуючий А.В.Суховаров

Судді В.А.Стежко

ОСОБА_2