Справа № 22737/09
Суддя: Суховаров А.В.
Дата ухвалення: 2010-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" березня 2010 р. справа № 2а-521/2009

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Суховарова А.В.

суддів: Нагорної Л.М. Чепурнова Д.В.

розглянувши в письмовому провадженні в м.Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління праці і соціального захисту населення Нікопольської міської ради на постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10.06.2009 у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці і соціального захисту населення Нікопольської міської ради про виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 24.12.2008 звернулась до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до Управління праці і соціального захисту населення Нікопольської міської ради, в якому просить виплатити недоплачену допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 09.02.2007 по 13.03.2008 в сумі 4433гр.05коп. Вказує, що допомога виплачувалась в розмірі, меншому ніж прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років.

Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на пропущення строку звернення до адміністративного суду.

Постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10.06.2009 позов задоволений частково. Зобовязано Управління праці і соціального захисту населення виплатити позивачці допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років відповідно до статті 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми»за період з 09.07.2007 по 31.12.2007.

В апеляційній скарзі Управління праці і соціального захисту населення просить постанову суду скасувати. Зазначає що в бюджеті не передбачена виплата, яку просить позивачка.

Перевіривши законність і обгрунтованість постанови суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню. Судом першої інстанції допущені порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно наданих сторонами доказів, позивачка перебувала на обліку Управління праці і соціального захисту населення Нікопольської міської ради як застрахована особа та отримувала допомогу по догляду за сином ОСОБА_2 19.12.2006рн до досягнення ним трирічного віку. Допомога щомісячно виплачувалась в розмірах, передбачених законами про державний бюджет на відповідний рік.

Суд першої інстанції помилково вирішив справу на підставі Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми». Адже цим Законом регулювались питання виплати допомоги незастрахованим особам.

Виплата допомоги застрахованим особам передбачалась Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності і витратами, зумовленими похованням»в редакції до 01.01.2008.

Відповідно до статті 43 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності і витратами, зумовленими похованням», допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надавалась застрахованій особі у розмірі, не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до Постанови КМУ №32 від 16.01.2007, з квітня 2007 року допомога по догляду за дитиною застрахованим особам призначається і виплачується органами праці і соціального захисту населення за місцем проживання застрахованої особи.

Законом України «Про державний бюджет України на 2007 рік»зупинялась дія статті 43 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності і витратами, зумовленими похованням».

Рішенням Конституційного Суду України №6рп/2007 від 09.07.2007 таке зупинення визнано неконституційним.

Відповідно до статті 73 Закону України «Про Конституційний Суд України», в разі якщо акти або їх окремі положення визнаються такими, що не відповідають Конституції України, вони оголошуються нечинними і втрачають чинність від дня прийняття Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Отже позивачка мала право на виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі прожиткового мінімуму встановленого законом за період з 09.07.2007 по 31.12.2007. В даному випадку, відповідно до статті 62 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік», це розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

З січня 2008 року допомога виплачується відповідно до пункту 23 розділу ІІ Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік і про внесення змін до деяких законодавчих актів України», який неконституційним не визнавався.

Відповідно до статті 99 КАС України в редакції на час звернення до суду і винесення постанови, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 100 КАС України в редакції на час звернення до суду і винесення постанови, пропущення строку звернення до адміністративного суду є приводом для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Якщо суд визнає причину пропущення строку звернення до суду поважною, адміністративна справа розглядається і вирішується у встановленому порядку.

Місцевий суд не звернув увагу що ніяких доказів поважності причини пропущення строку звернення з адміністративним позовом позивачкою не представлено. Відтак в межах річного строку перерахунок допомоги слід здійснити за період з 24.12.2007 по 31.12.2007.

Доводи апеляційної скарги про відсутність бюджетних коштів є необгрунтованими. Відповідно до статті 69 Закону України «Про Конституційний Суд України», рішення і висновки Конституційного Суду України рівною мірою є обовязковими до виконання.

Керуючись пунктом 3 статті 198, статтями 202, 205, 207 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці і соціального захисту населення Нікопольської міської ради задовольнити частково.

Скасувати постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10.06.2009 та прийняти нову постанову.

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління праці і соціального захисту населення Нікопольської міської ради щодо невиплати ОСОБА_1 допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі прожиткового мінімуму встановленого законом відповідно до статті 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності і витратами, зумовленими похованням»за період з 24.12.2007 по 31.12.2007.

Зобов'язати Управління праці і соціального захисту населення Нікопольської міської ради здійснити перерахунок і виплатити ОСОБА_1 різницю між розміром прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років і фактично виплаченою допомогою за період з 24.12.2007 по 31.12.2007 з урахуванням того, що розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років в грудні 2007 року становив 470гр.

В решті частини позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України.

Головуючий: А.В. Суховаров

Суддя: Л.М. Нагорна

Суддя: Д.В. Чепурнов