Справа № 815/2013/15
Суддя: Глуханчук О. В.
Дата ухвалення: 2015-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2013/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2015 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Глуханчука О.В.,

секретар судового засідання - Мураховська А.І.

за участю сторін: представника позивача - Зінчук-Машевського С.В. (керівник підприємства згідно витягу з ЄДР)

представника позивача - Медвідя М.С. (за довіреністю)

представник позивача - Бова П.С. (за довіреністю)

представника відповідача - Білоуса В.О. (за довіреністю)

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «МІЖНАРОДНИЙ ТОРГІВЕЛЬНИЙ ЦЕНТР» до Одеської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправними дій та скасування рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «МІЖНАРОДНИЙ ТОРГІВЕЛЬНИЙ ЦЕНТР» звернулось до суду з адміністративним позовом до Одеської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправними дій по коригуванню митної вартості товарів від 27 березня 2015 року №500060001/2015/610029/2 та оформленню картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №500060001/2015/00081; скасування рішення про коригуванню митної вартості товарів від 27 березня 2015 року №500060001/2015/610029/2; скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №500060001/2015/00081.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що між ТОВ «МІЖНАРОДНИЙ ТОРГІВЕЛЬНИЙ ЦЕНТР» та іноземною компанією - резидентом КНР укладено контракт на поставку продукції від 01 грудня 2014 року, відповідно до якого позивач придбав дитячі іграшки, а саме мильні бульбашки. У ВМД позивачем заявлено митну вартість, придбаного за контрактом від 01 грудня 2014 року №NWW/ITC-2 товару - дитячі іграшки - мильні бульбашки, за ціною договору (контракту). В підтвердження заявленої митної вартості товару та, згідно з умовами контракту, підприємство надало до митниці всі необхідні документи відповідно до статті 53 Митного кодексу України, зокрема зовнішньоекономічний контракт від 01 грудня 2014 року №NWW/ITC-2, додаток до основного контракту від 05 березня 2015 року, інвойс, прайс лист та інші необхідні документи, чим документально підтвердило заявлену вартість товару по вантажній митній декларації за ціною договору (контракту). Проте, відповідачем, як вважає позивач, безпідставно прийнято рішення про коригування митної вартості, відповідно до якого митна вартість товару визначена у 5 доларів США за кг, замість заявленого 1, 67 доларів США за кг та застосовано резервний метод визначення митної вартості товарів, що стало підставою звернення позивача до суду за захистом своїх порушених прав.

У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, надав письмові заперечення відповідно до яких зазначив, що під час опрацювання наданих для здійснення митного оформлення документів зафіксовано спрацювання профілів ризику автоматизованої системи аналізу та управління ризиками, що вимагає здійснення перевірки документів на предмет розбіжностей наданих відомостей, а також щодо можливого заниження митної вартості товару. За результатами перевірки було встановлено, що подані декларантом документи на підтвердження заявленої митної вартості товару не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни товару, а саме у п. 1 Доповнення до контракту від 05 березня 2015 року зазначено, що умовами оплати за інвойсом від 12 лютого 2015 року №2014WW0155N є 100 % оплата протягом 20 днів після надходження товару на склад покупця, тоді як у комерційному інвойсі від 12 лютого 2015 року №2014WW0155N зазначена 100 % оплата. Документи, які підтверджують сплату рахунку відсутні. Для підтвердження митної вартості товару декларанта було зобов'язано протягом 10-ти календарних днів надати до митниці додаткові документи. Однак, позивачем надіслано до митниці лише прайс, у якому відсутнє посилання на зовнішньоекономічний договір та повідомлено про неможливість надання інших запитуваних документів.

З огляду на зазначене, відповідно до положень ч. 2 ст. 55 МК України, а також, встановлених за результатами перевірки розбіжностей, Одеською митницею ДФС прийнято рішення про коригування митної вартості товару - мильні бульбашки, у зв'язку із чим, на думку відповідача, підстави для задоволення позову відсутні.

Вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та факти.

Так, судом встановлено, що 24 березня 2015 року позивач за електронною вантажною митною декларацією МД-2 №500060001/2015/006838 до митного оформлення заявив, придбаний за контрактом від 01 грудня 2014 року №NWW/ITC-2 товар - дитячі іграшки з пластмаси мильні бульбашки в асортименті (код товару ). У декларації позивач заявив митну вартість товару за ціною договору (контракту) (а.с. 51-52).

На підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товару позивач надав до митного органу: зовнішньоекономічний контракт від 01 грудня 2014 року №NWW/ITC-2, доповнення до вказаного контракту від 05 березня 2015 року, інвойси від 12 лютого 2015 року №2014WW0155N, пакувальний лист від 12 лютого 2015 року №2014WW0155N, міжнародні автомобільні накладні (CMR) та інші товаросупровідні документи.

Разом із тим, під час здійснення митного контролю, відповідач поставив під сумнів правильність визначення позивачем митної вартості товарів за основним методом.

Так, повідомленням митниці декларанту від 25 березня 2015 року позивачу було сповіщено про спрацювання профілів ризику системи управління ризиками 105-2 та 106-2 щодо можливого заниження митної вартості та про те, що у поданих до митного оформлення документах містяться розбіжності та не має всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, зокрема, у п. 1 Доповнення до контракту від 05 березня 2015 року визначено, що умовами оплати за інвойсом від 12 лютого 2015 року №2014WW0155N є 100 % оплата протягом 20 днів після надходження товару на склад покупця, тоді як у комерційному інвойсі від 12 лютого 2015 року №2014WW0155N зазначена 100 % оплата. Також у повідомленні зазначено про відсутність документів, які підтверджують сплату рахунку. З огляду на вищезазначені розбіжності декларанту внесено вимогу щодо надання протягом 10 календарних днів додаткових документів, згідно п. 3 ст. 53 МК України, для підтвердження заявленої митної вартості, а саме: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 3) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини, а також додаткові наявні документи для підтвердження заявленої митної вартості товару (а.с. 33).

Супровідним листом від 25 березня 2015 року вих. №435, позивач надав відповідь на запит митниці, якою повідомлено про те, що по 1 пункту запиту усі бухгалтерські документи вже були пред'явлені; по 2 пункту запиту цим листом надається Прайслист/специфікація виробника; по 3 пункту запиту вказано про відсутність експертних висновків (а.с. 34).

26 березня 2015 року декларанту повідомлено про те, що з урахуванням його листа від 25 березня 2015 року вих. №435, митну вартість товарів, заявлених до митного оформлення за електронною митною декларацією №500060001/2015/006838 буде скориговано відповідно до п. 1 ст. 55 МК України. В повідомленні Одеської митниці ДФС також зазначено про застосування другорядних методів визначення митної вартості товару, оскільки заявлена декларантом митна вартість за ціною договору не підтверджена документально. У зв'язку з відсутністю у митному органі інформації щодо вартості операцій з ідентичними та подібними (аналогічними) товарами та інформації щодо обчисленої вартості, наданої виробником, неможливо застосувати методи за ціною договору щодо ідентичних та подібних (аналогічних) товарів та методу визначення митної вартості на основі віднімання та додавання вартості, тому митна вартість оцінюваних товарів буде визначена за резервним методом (а.с. 31).

З огляду на вищезазначене, митницею здійснено коригування митної вартості товару, про що складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №500060001/2015/00081 від 27 березня 2015 року та прийнято рішення №500060001/2015/610029/2 про коригування митної вартості товару, відповідно до якого визначено митну вартість товару за шостим - резервним методом та на підставі аналізу цін бази даних ЄАІС ДМСУ, яким встановлено, що рівень митної вартості подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, є більшим ніж заявлено декларантом, тому митну вартість визнано на рівні 5, 00 доларів США за кг (а.с. 12-14).

Однак, позивач не погоджується з таким коригуванням митної вартості товару, яке, на його думку, призвело до безпідставної надмірної сплати ним податку на додану вартість з розрахунку 5 доларів США за кг імпортованого товару, замість 1, 67 доларів США за кг, як було ним заявлено, внаслідок чого загалом надмірно сплачено 234 267, 39 грн.

За таких обставин, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Натомість, відповідач вважає обґрунтованим здійснене ним коригуванням митної вартості товару та обрання резервного методу визначення митної вартості, внаслідок не підтвердження документально використаних декларантом відомостей та не можливість застосування попередніх методів визначення митної вартості товару, а саме за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість).

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.49 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Частинами 1-3 ст.52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до частин 1-3, 5 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Таким чином, митна вартість товарів має підтверджуватись вищезазначеними та можуть підтверджуватись іншими документами, з яких вбачається ціна товару, фактично сплачена або, яка підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 54 МК України встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

У разі, якщо документи, зазначені у частині 2 статті 53 Кодексу, містять розбіжності або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи (ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, під час здійснення митного контролю, відповідач поставив під сумнів правильність визначення позивачем митної вартості товару, заявленного до митного оформлення вантажною митною декларацією МД-2 №500060001/2015/006838, за основним методом - ціною договору (контракту).

Судом встановлено, що підставою для висновків митного органу про недоведеність заявленої митної вартості товарів стали розбіжності у поданих документах, а саме у п. 1 Доповнення до контракту від 05 березня 2015 року визначено, що умовами оплати за інвойсом від 12 лютого 2015 року №2014WW0155N є 100 % оплата протягом 20 днів після надходження товару на склад покупця, тоді як відповідно до інвойсу від 12 лютого 2015 року №2014WW0155N - умови оплати: 100 % передоплата. Крім того, відсутні документи, які підтверджують сплату рахунка.

З огляду на вищезазначені розбіжності, декларанту внесено вимогу щодо надання протягом 10 календарних днів додаткових документів, згідно ч. 3 ст. 53 МК України.

Проаналізувавши обґрунтованість сумнівів відповідача відносно прийнятності заявленої декларантом ціни товару, суд вважає необхідним звернути увагу на наступне.

Так, 05 березня 2015 року сторонами зовнішньоекономічного контракту від 01 грудня 2014 року №NWW/ITC-2 укладено Доповнення до контракту, як додаткову угоду, якою сторони узгодили умови оплати, а саме те, що умовами оплати по інвойсам №2014WW0155N від 12 лютого 2015 року та №2014WW0129N від 10 лютого 2015 року є 100% оплата протягом 20 днів після надходження товару на склад покупця (а.с. 22).

Тобто, сторони контракту від 01 грудня 2014 року №NWW/ITC-2, додатковою угодою від 05 березня 2015 року визначили спосіб оплати відмінний від раніше зазначеного в інвойсах, що не суперечить законодавству та є правом сторін у договорі.

При цьому, підпунктом 5.1.3 контракту від 01 грудня 2014 року №NWW/ITC-2 визначено, що оплата за товар може бути здійснена до його отримання (предоплата), а також допускається відстрочка платежу до 160 календарних днів (а.с. 18).

Щодо посилань відповідача на відсутність документу на підтвердження сплати рахунка, суд зазначає, що відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, - якщо рахунок сплачено.

Тобто вказаною нормою не передбачено обов'язкової наявності документа на підтвердження розрахунку за договором, такий документ надається тільки якщо рахунок сплачено.

Так, надати документ, підтверджуючий сплату рахунка на момент подання митної декларації №500060001/2015/006838, у позивача не було можливості, оскільки на той час оплати за товар ще не було, відповідно до умов Додаткової угоди від 05 березня 2015 року, якою встановлено 100% оплату протягом 20 днів після надходження товару на склад покупця.

Разом із тим, позивачем було надано до суду платіжне доручення від 15.04.2015 року на підтвердження розрахунку за імпортований товар (а.с. 122).

Крім того, як вбачається із спірних рішень, причиною спору щодо заявленої митної вартості не стала розбіжність в ціні або недостовірність заявлених даних між контрактом, інвойсами або іншими платіжними документами, такі сумніви виникли через різні умови оплати, що визначені в Доповненні до контракту від 05 березня 2015 року та інвойсі від 12 лютого 2015 року №2014WW0155N.

Разом із тим, такий документ, як інвойс не має визначати умови оплати за товар та містить лише відомості про його кількість та вартість.

За таких обставин, висловлені відповідачем сумніви щодо правильності визначення позивачем митної вартості товарів за основним методом - ціною договору (контракту) не відповідають дійсним обставинам справи та спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до підпунктів 2.4, 2.5 розділу 2 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, контроль за правильністю визначення митної вартості товарів під час проведення митного контролю та митного оформлення товарів здійснюється шляхом: - порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з наявною у митного органу інформацією про рівень цін на такі товари або вартість прямих витрат на їх виробництво, у тому числі сировини, матеріалів та/або комплектувальних виробів, які входять до складу товарів; порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено.

Суд зазначає, що аналіз законодавчих положень щодо визначення митної вартості товарів дає підстави вважати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості.

Разом із тим дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких обмежень, зокрема, належить процедура консультацій між митним органом і декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов'язок послідовного вибору методів (від першого (основного) до шостого (резервного)) визначення митної вартості.

Вказана позиція узгоджується з рішеннями Верховного Суду України, зокрема, з постановою від 21.01.2011 року у справі №21-56а10, постановою від 06.02.2012 року у справі №21-418а11.

З огляду на зазначене, суд вважає необґрунтованим визначення митної вартості виходячи із застосованої відповідачем в оскарженому рішенні ціни.

Так, під час розгляду справи судом не встановлено, що в документах, які були подані декларантом разом з ВМД №500060001/2015/006838 для підтвердження митної вартості товару, наявні недостовірні відомості, розбіжності чи ознаки підробок, не спростована обґрунтованість визначення митної вартості згідно з контрактною ціною оцінюваного товару, а також рівень митної вартості товарів за ціною договору за правилами, визначеними у ст. 58 МК України.

Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення, не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Інших переконливих аргументів, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору, відповідачем не наведено, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару, судом також не встановлено.

Відповідно до положень чч. 6-7 ст. 54 МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Частинами 1, 2 статті 55 Кодексу визначено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Разом із цим, за правилами цієї статті, прийняте митним органом рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом.

Методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, встановлені в ст.57 МК України.

Частиною 1 вказаної статті встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

При цьому частинами 2, 3, 6 ст.57 передбачено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 57 МК України застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Однак відповідачем не надано доказів проведення відповідних консультацій з позивачем, що у сукупності з вищевикладеним є порушенням порядку визначення митної вартості товару, що переміщується через митний кордон України.

Натомість, судом встановлено, що до митного оформлення декларантом були надані документи, перелік яких визначений митним законодавством та які, дають змогу визначити заявлену митну вартість товару, а відповідач не вказував на недостатність цих документів, тому витребування у декларанта додаткових документів є безпідставним.

Наявність підстав для витребування митним органом додаткових документів для підтвердження митної вартості товару не може обумовлюватись лише формальними обставинами, які цей орган підводить під сумнівність митної вартості та лише за наявності підстав, визначених чинним законодавством, митний орган повинен витребовувати, а позивач - надавати лише ті докази, які можуть підтвердити або спростувати сумніви митниці.

Таким чином, судом встановлено, що з наданих позивачем документів вбачається ідентифікація товару, його числові значення, вартість, чим спростовується висновок митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товару за заявленою позивачем митною вартістю, тобто за ціною договору, та необхідність у застосуванні другорядних методів визначення митної вартості товару.

Крім того, коригування митної вартості товарів проведено відповідачем без дотримання 10-денного строку, відведеного позивачу на надання додаткових документів, що свідчить про передчасність цього рішення, а відтак про необґрунтованість на момент його прийняття.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ч. 1 ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи викладене, оскільки відповідачем не враховано документи, за якими декларантом заявляється митна вартість, що суттєво впливає на її визначення, не обґрунтовано обрання методу визначення митної вартості товарів, коригування митної вартості проведено не у відповідності до норм митного законодавства, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог та необхідність їх задоволення.

Керуючись ст.ст. 2, 6-9, 11, 22, 69, 71, 72, 86, 94, 122, 158-163, 254 КАС України, Митним кодексом України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «МІЖНАРОДНИЙ ТОРГІВЕЛЬНИЙ ЦЕНТР» до Одеської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправними дій та скасування рішень - задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Одеської митниці Державної фіскальної служби по коригуванню митної вартості товарів від 27 березня 2015 року №500060001/2015/610029/2 та оформленню картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №500060001/2015/00081.

Скасувати рішення Одеської митниці Державної фіскальної служби про коригування митної вартості товарів від 27 березня 2015 року №500060001/2015/610029/2.

Скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці Державної фіскальної служби №500060001/2015/00081 від 27 березня 2015 року.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано у строк, встановлений статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання її копії. Апеляційна скарга подається до Одеського окружного адміністративного суду, та одночасно її копія до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Повний текст постанови виготовлено та підписано суддею 02 червня 2015 року.

Суддя О.В. Глуханчук

.