Справа № 813/1906/15
Суддя: Сидор Наталія Теодозіївна
Дата ухвалення: 2015-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

з питань визнання причин пропуску строку звернення позивача до суду поважними та

з питань залишення позовної заяви без розгляду

27 травня 2015 року № 813/1906/15

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого - судді Сидор Н.Т.,

за участі секретаря судового засідання Жовковської Ю.В.,

позивача ОСОБА_1,

представників відповідача Приставського М.С., Козоріз О.О.,

третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в м. Львові клопотання позивача про визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними, клопотання представника відповідача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 про залишення позовної заяви без розгляду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Кам'янка-Бузькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4, про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, зобов'язання до вчинення дій та стягнення різниці заробітку,

в с т а н о в и в:

Львівським окружним адміністративним судом розглядається справа за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Кам'янка-Бузькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 29.04.2015 року з наступними позовними вимогами:

- визнати незаконними та протиправними дії Державної податкової інспекції у Кам'янка-Бузькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області щодо попередження про наступне вивільнення ОСОБА_1 у зв'язку із реорганізацією, скороченням штатної чисельності та змінами істотних умов праці, пропонування позивачу призначення на посаду головного державного інспектора юридичного сектору;

- визнати протиправним та скасувати наказ Державної податкової інспекції у Кам'янка-Бузькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області від 05.02.2015 року № 6-0 "Про переведення працівника", яким головного державного інспектора юридичного сектору ОСОБА_4 переведено на посаду завідувача юридичного сектору згідно ч. 4 ст. 36 КЗпП України;

- визнати протиправним та скасувати наказ Державної податкової інспекції у Кам'янка-Бузькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області від 17.02.2015 року № 10-О "Про переведення працівника", яким завідувача юридичного сектору ОСОБА_1 переведено на посаду головного державного інспектора юридичного сектору;

- поновити ОСОБА_1 на посаді завідувача юридичного сектору Державної податкової інспекції у Кам'янка-Бузькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області;

- зобов'язати Державну податкову інспекцію у Кам'янка-Бузькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області перевести ОСОБА_1 на посаду завідувача юридичного сектору Державної податкової інспекції у Кам'янка-Бузькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області;

- стягнути з Державної податкової інспекції у Кам'янка-Бузькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області на користь ОСОБА_1 різницю в заробітній платі за час виконання нижчеоплачуваної роботи з 17.02.2015 року до моменту винесення постанови по даній справі.

Позивач подав суду клопотання про визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними, котре мотивоване тим, що позивач скористалась досудовим порядком вирішення спору, а відтак місячний строк звернення до суду нею пропущений не був.

В той же час в попередньому судовому засіданні представником відповідача та третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 заявлено клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у зв'язку з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду.

Клопотання про залишення позовної заяви без розгляду обґрунтовують тим, що позивач про оскаржувані накази дізналась 17.02.2015 року, в той час як до суду з позовом звернулась 14.04.2015 року, тобто з пропуском дозволеного місячного строку звернення до суду з позовом.

Представники відповідача та третя особа в попередньому судовому засіданні клопотання про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду підтримали, просили такі клопотання задовольнити.

Розглянувши клопотання про визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними, клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у зв'язку з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду, документи, подані на обґрунтування зазначених клопотань, заслухавши думку учасників процесу, суд приходить до наступного висновку.

Частиною 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ст. 99 КАС України (із змінами і доповненнями, внесеними згідно із Законом України від 07.07.2010 року № 2453-VI) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 4 ст. 99 КАС України якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, то для звернення до адміністративного суду встановлюється місячний строк, який обчислюється з дня, коли позивач дізнався про рішення суб'єкта владних повноважень за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень.

Адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала, що передбачено ст. 100 КАС України.

З матеріалів справи вбачається, що з 02.02.2015 року по 16.02.2015 року позивач була відсутня на роботі у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю.

17.02.2015 року позивач, одужавши та вийшовши на роботу, довідалась про існування наказу Державної податкової інспекції у Кам'янка-Бузькому районі Головного управління ДФС у Львівській області від 05.02.2015 року №6-О "Про переведення працівника", яким головного державного інспектора юридичного сектору ОСОБА_4 переведено на посаду завідувача юридичного сектору, котру займала позивач, та про існування наказу від 17.02.2015 року № 10-О "Про переведення працівника", яким завідувача юридичного сектору ОСОБА_1 переведено на посаду головного державного інспектора юридичного сектору.

У зв'язку з прийняттям зазначених наказів, 24.02.2015 року позивач на адресу Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області подала скаргу на протиправні дії посадових осіб Державної податкової інспекції у Кам'янка-Бузькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області.

В березні 2015 року на адресу позивача від Головного управління ДФС у Львівській області надійшов лист від 18.03.2015 року №1539/10/13-01-04-04-10 про розгляд скарги на незаконні дії посадових осіб Державної податкової інспекції у Кам'янка-Бузькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області по переведенню позивача на нижчу посаду.

Як вбачається зі змісту отриманого листа, то в ньому зазначається, що переведення позивача відбулось без достатніх на це правових підстав, у зв'язку з чим Головне управління Державної фіскальної служби у Львівській області порекомендувало вирішити зазначене переведення у встановленому законом порядку.

Беручи до уваги отриманий від Головного управління ДФС у Львівській області лист від 18.03.2015 року №1539/10/13-01-04-04-10 про розгляд скарги на незаконні дії посадових осіб Державної податкової інспекції у Кам'янка-Бузькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області щодо переведення позивача на нижчу посаду, позивач, як це вбачається з відмітки на конверті, 14.04.2015 року звернулась з позовом до суду.

Суд зазначає, що приписи ч. 4 ст. 99 КАС України застосовуються у тому випадку, коли законом передбачена можливість досудового вирішення спору і позивач скористався цим правом. Проте, у даному випадку законом не передбачено досудового порядку вирішення спору. Однак суд звертає увагу на наступному.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду, як джерела права.

Відповідно до ст. 8 КАС України, адміністративний суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визначаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

У справі Delcourt v. Belgium Європейський Суд з прав людини зазначив, що «у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення».

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

У рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Іліан проти Туреччини», правило встановлення обмежень доступу до суду у зв'язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

Отже, як свідчить позиція Європейського Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду.

Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (див. Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany).

В контексті вимог ч. 2 ст. 5 та ч. 1 ст. 100 КАС України, клопотання відповідача та третьої особи про застосування наслідків пропуску строків звернення до адміністративного суду не може бути безумовною підставою для залишення позову без розгляду, оскільки суд вправі на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів знайти підстави для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Відтак, суд враховує практику Європейського Суду, спрямовану на ефективний доступ особи до суду для захисту її порушеного права та вважає, що строк звернення позивача до суду з даним позовом слід розцінювати таким, що пропущений з поважних причин, оскільки позивач, звернувшись із скаргою на дії відповідача, зокрема до Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області, сподівалась на відновлення, на її думку, порушеного права, що у свою чергу не зумовлювало б у майбутньому звернення позивача до суду з означеним позовом.

За наведених обставин, суд дійшов переконання, що клопотання позивача про визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними, підлягає до задоволення.

Вирішуючи клопотання представника відповідача та третьої особи про залишення позовної заяви без розгляду у зв'язку з пропуском встановленого законом строку звернення до адміністративного суду, то в задоволені таких слід відмовити, адже позивачем такий строк був пропущений, як уже встановлено, з поважних причин.

Керуючись ст. ст. 99, 100, 155, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

Клопотання позивача про визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними, задовольнити.

Визнати причини пропуску строку звернення до суду ОСОБА_1 з позовом до Державної податкової інспекції у Кам'янка-Бузькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4, про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, зобов'язання до вчинення дій та стягнення різниці заробітку, поважними.

В задоволенні клопотань представника відповідача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 про залишення адміністративного позову ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Кам'янка-Бузькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4, про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, зобов'язання до вчинення дій та стягнення різниці заробітку, без розгляду, відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після постановлення та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та підписано 02.06.2015 року.

Суддя Сидор Н.Т.