Справа № 820/15223/14
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2015-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2015 р. Справа № 820/15223/14
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бегунца А.О.

Суддів: Рєзнікової С.С. , Старостіна В.В.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 14.04.2015р. по справі № 820/15223/14

за позовом Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" в особі Регіонального відділення АТ "ОТП Банк" в м.Харкові

до Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції

про скасування постанови,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Публічне акціонерне товариство "ОТП Банк" в особі Регіонального відділення в м. Харкові, звернувся до суду з адміністративним позовом до Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції (далі - відповідач), в якому просив скасувати постанову Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 24 липня 2014 року у ВП № 43562495 про повернення йому виконавчого документа (виконавчого напису нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Чуприна Г.О. від 20.05.2014 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1486, про звернення стягнення на майно ОСОБА_2) стягувачу.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 12.09.2014 року адміністративний позов Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" задоволено. Скасовано постанову Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 24 липня 2014 року № 43562495 про повернення виконавчого документа (виконавчого напису нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Чуприна Г.О. від 20.05.2014 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1486 про звернення стягнення на майно ОСОБА_2) стягувачу.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 09.12.2014 року апеляційну скаргу Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції задоволено, постанову Харківського окружного адміністративного суду від 12.09.2014р. по справі № 820/15223/14 скасовано, прийнято нову постанову, якою відмовлено у задоволенні адміністративного позову Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк".

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11.02.2015 року касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" задоволено частково, постанову Харківського окружного адміністративного суду від 12.09.2014 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 09.12.2014 року у справі № 820/15223/14 - скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій, колегія суддів Вищого адміністративного суду вказала на те, що суди не дослідили доказів та не встановили питання пропуску чи дотримання позивачем процесуального строку на звернення до суду, встановленого ч. 2 ст. 181 КАС України.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 14.04.2015 року задовлено клопотання про поновлення процесуального строку, поновлено Публічному акціонерному товариству "ОТП Банк" в особі Регіонального відділення в м. Харкові строк для звернення до адміністративного суду із зазначеним позовом.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 14.04.2015 року позов задоволено. Скасовано постанову Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 24 липня 2014 року у ВП № 43562495 про повернення виконавчого документа (виконавчого напису нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Чуприна Г.О. від 20.05.2014 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1486, про звернення стягнення на майно ОСОБА_2 Публічному акціонерному товариству "ОТП Банк" в особі Регіонального відділення в м. Харкові. Стягнуто з Державного бюджету України (УДКСУ в Червонозаводському районі міста Харкова, код: 37999628, р/р 4011, МФО 851011) на користь Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" (61003, м. Харків, пров. Банний, буд. 1. м., ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 73,08 (сімдесят три) грн. 08 коп.

Відповідач, не погодившись з постановою Харківського окружного адміністративного суду від 14.04.2015 року, подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати, прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Позивач надав письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких, посилаючись на обґрунтованість та об'єктивність рішення суду першої інстанції, просив залишити її без задоволення, постанову суду першої інстанції - без змін.

Представники сторін в судове засідання апеляційної інстанції не з'явилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що в провадженні Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції знаходилось виконавче провадження № 43562495 з виконання виконавчого напису нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Чуприна Г.О. від 20.05.2014 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1486, про звернення стягнення на майно ОСОБА_2.

24 липня 2014 року державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції винесена постанова про повернення даного виконавчого документа стягувачу, з підстав того, що стосовно нерухомого майна - квартири за адресою: АДРЕСА_1, встановлена заборона щодо звернення стягнення згідно Закону України "Про мораторій на стягнення з майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті".

Позивач, не погодившись із вказаними діями відповідача, звернувся до суду із даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що в даному випадку відповідач не надав належних доказів в обгрунтування законності прийнятого рішення, що є предметом спору у справі.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до п.9 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

За змістом п.1 ч. 1 ст.1 Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" від 03.06.2014 року №1304-VІІ, який набрав чинності 07.06.2014 року, протягом дії цього Закону: не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника / майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Враховуючи наведене, відповідач повинен був з'ясувати наступні обставини: чи виступає майно (квартира за адресою: АДРЕСА_1) як забезпечення зобов'язань саме за споживчим кредитом та чим це підтверджується; чи використовується ця квартира як місце постійного проживання позичальника і на підставі чого державний виконавець дійшов такого висновку; чи знаходиться у позичальника (боржника) у власності інше нерухоме майно.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну.

Як свідчать письмові докази, 23.07.2014 року державним виконавцем отримано інформаційну довідку з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна в порядку доступу державних виконавців, з якої вбачається, що за фізичною особою ОСОБА_2 зареєстрована квартира за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 111,4 кв.м., житловою площею 32,9 кв.м., право власності зареєстровано на підставі договору купівлі-продажу Р№740 від 09.06.2010 року; відомості про інші речові права відсутні; згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна - 09.06.2010 року за №9917448 приватним нотаріусом Самощенко О.А. внесено заборону на нерухоме майно - квартиру за адресою: АДРЕСА_1, підстава обтяження - договір іпотеки, реєстр.№744. (а.с.37-38).

Крім того, згідно відомостей адресно - довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України у Харківській області, місце проживання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до п.23 ч.1 ст.1 Закону України "Про захист прав споживачів" споживчий кредит - кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції.

Позивачем не надано доказів, що не є споживчим кредитом кошти, які були надані ПАТ "ОТП Банк" позичальнику - ОСОБА_2 за кредитним договором №МL700/490/2006 від 02.06.2006 року, в забезпечення виконання якого укладено договір іпотеки № РМL-700/490/2010 від 09.06.2010 року, на підставі якого передано в іпотеку квартиру за адресою: АДРЕСА_1.

Отже, квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та є предметом іпотеки за споживчим кредитом, загальною площею 111,4 кв.м., використовується як постійне місце проживання позичальником - ОСОБА_2

Таким чином, відповідач вірно застосував норми Закону України "Про мораторій на стягнення з майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" та встановив наявність заборони стосовно звернення стягнення на нерухоме майно - квартиру за адресою: АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_2

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач при винесенні оскаржуваної постанови діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч.2 ст.205 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги може своєю постановою змінити постанову суду першої інстанції або прийняти нову постанову, якими суд апеляційної інстанції задовольняє або не задовольняє позовні вимоги.

Враховуючи встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що постанова судом першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню, з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції задовольнити.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 14.04.2015р. по справі № 820/15223/14 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк".

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Бегунц А.О.
Судді(підпис) (підпис) Рєзнікова С.С. Старостін В.В.