Справа № 815/1277/15
Суддя: Харченко Ю. В.
Дата ухвалення: 2015-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1277/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2015 року м.Одеса

У залі судових засідань №29

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Харченко Ю.В.

При секретарі Кипаренко Н.Ю.

Розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Першого заступника військового прокурора Південного регіону України, в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Південного управління капітального будівництва Міністерства оборони України до Державної податкової інспекції у Приморському районі м.Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 15.03.2012р. №,-

ВСТАНОВИВ:

Перший заступник військового прокурора Південного регіону України звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Південного управління капітального будівництва Міністерства оборони України, у якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Приморському районі м.Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області від 15.03.2012р. №, посилаючись на відсутність, встановлених ДПІ в Акті перевірки порушень податкового законодавства з боку Південного управління капітального будівництва Міністерства оборони України, оскільки при формуванні податкового кредиту за перевіряємий період, платником податку у повному обсязі дотримано вимоги чинного, на момент виникнення спірних правовідносин, податкового законодавства України, та правомірно віднесено до складу податкового кредиту відповідні суми ПДВ, сплачені у ціні товарів (робіт, послуг), у межах відповідних фінансово-господарських правовідносин з контрагентами - ТОВ «Юридичне агентство «Мета-Інформ», ДП «Зовнішторгвидав України», ТОВ «Обрій», АТЗТ БК «Глиноземпромбуд», що, серед іншого, підтверджується податковими накладними, виписаними та оформленими Підприємствами, з дотриманням вимог чинного, на момент виникнення спірних правовідносин, податкового законодавства.

Відповідач - Державна податкова інспекція у Приморському районі м.Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області, з позовними вимогами не погоджується та вважає їх необґрунтованими з підстав, викладених у письмових запереченнях на адміністративний позов (від 30.03.2015р. вхід.№7641/15), наголошуючи, зокрема, на правомірності винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 15.03.2012р. №, оскільки Південним управлінням капітального будівництва Міністерства оборони України занижено податок на додану вартість на загальну суму 246218грн., у тому числі за жовтень 2010р. - у сумі 40366грн., за листопад 2010р. - у сумі 22570грн., за грудень 2010р. - у сумі 71782грн., за січень 2011р. - у сумі 110409грн., за травень 2011р. - у сумі 145грн., за червень 2011р. - у сумі 290грн., за вересень 2011р. - у сумі 656грн., внаслідок чого порушено вимоги п.п.7.4.1, 7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», п.187.1 ст.187, п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Таким чином, з урахуванням того, що від Південного управління капітального будівництва Міністерства оборони України до суду надійшла заява (вхід.№13094/15 від 27.05.2015р.) про розгляд справи без участі представника позивача, а також зважаючи на відсутність потреби у витребуванні додаткових доказів, виклику у судове засідання свідка, експерта, судом ухвалено рішення щодо розгляду даної адміністративної справи в порядку письмового провадження, відповідно до ч.6 ст.128 КАС України.

У судовому засіданні 16.03.2015р., з урахуванням приписів ст.55 КАС України, судом допущено правонаступництво, та здійснено заміну неналежного відповідача - Державну податкову інспекцію у Приморському районі м.Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області, належним відповідачем - Державною податковою інспекцією у Приморському районі м.Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області, оскільки відповідна реорганізація в межах даного податкового органу ще не закінчена, а відтак існуючим наразі є державний орган - ДПІ у Приморському районі м.Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в сукупності та системно проаналізувавши приписи чинного, на момент виникнення спірних правовідносин, податкового законодавства, суд встановив наступне.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, у період з 27.01.2012р. по 16.02.2012р. на підставі направлень від 24.01.2012р. №000329/257, №000330/258, №000332/260, №000333/261, №000331/259, від 20.01.2012 №000349/186, виданих ДПІ у Приморському районі м.Одеси, начальником відділу взаємодії з підрозділами Держфінмониторингу України та правоохоронними органами управління боротьби з відмиванням доходів, одержаних злочинним шляхом, ДПА в Одеській області ОСОБА_1; головним державним податковим ревізором-інспектором відділу взаємодії з підрозділами Держфінмониторингу України та правоохоронними органами управління боротьби з відмиванням доходів, одержаних злочинним шляхом, ДПА в Одеській області ОСОБА_2; головним державним податковим ревізором-інспектором відділу контролю за суб'єктами господарювання, що здійснюють розрахунки у готівковій формі, управління податкового контролю юридичних осіб ДПА в Одеській області ОСОБА_3; головним державним податковим ревізором-інспектором відділу контролю за суб'єктами господарювання, що здійснюють розрахунки у готівковій формі, управління податкового контролю юридичних осіб ДПА в Одеській області ОСОБА_4; головним державним податковим ревізором-інспектором аналітичного відділу управління податкового контролю юридичних осіб ДПІ у Приморському районі м.Одеси, радником податкової служби II рангу, ОСОБА_5; головним державним податковим ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи управління оподаткування фізичних осіб ДПІ у Приморському районі м.Одеси, радником податкової служби ІІІ рангу, ОСОБА_6; згідно із п.77.1, п.77.2, п.77.4 ст.77 Податкового кодексу України, та відповідно до плану-графіку на І квартал 2012року, проведено планову виїзну перевірку Південного управління капітального будівництва Міністерства оборони України з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.07.2010р. по 30.09.2011р., валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2010р. по 30.09.2011р.

За наслідками вказаної перевірки ДПІ у Приморському районі м.Одеси складено Акт №1060/23-4/24980210 від 23.02.2012р. «Про результати виїзної планової перевірки Південного управління капітального будівництва Міністерства оборони України з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.07.2010р. по 30.09.2011р., валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2010р. по 30.09.2011р.», у висновках якого наголошено, що Південним управлінням капітального будівництва Міністерства оборони України занижено податок на додану вартість на загальну суму 246218грн., у тому числі: за жовтень 2010р. - у сумі 40366грн., за листопад 2010р. - у сумі 22570грн., за грудень 2010р. - у сумі 71782грн., за січень 2011р. - у сумі 110409грн., за травень 2011р. - у сумі 145грн., за червень 2011р. - у сумі 290грн., за вересень 2011р. - у сумі 656грн., внаслідок чого порушено вимоги п.п.7.4.1, 7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», п.187.1 ст.187, п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України.

На підставі складеного Акта перевірки №1060/23-4/24980210 від 23.02.2012р. ДПІ у Приморському районі м.Одеси 15.03.2012р. винесено податкове повідомлення-рішення №.

Не погодившись із означеним податковим повідомленням-рішенням від 15.03.2012р. №, Перший заступник військового прокурора Південного регіону України, в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Південного управління капітального будівництва Міністерства оборони України звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою про визнання його протиправним та скасування.

Так, на думку суду, оскаржуване позивачем податкове повідомлення-рішення ДПІ у Приморському районі м.Одеси від 15.03.2012р. №, винесено податковим органом неправомірно, безпідставно та у порушення положень чинного, на момент виникнення спірних правовідносин, податкового законодавства України, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу п.1 ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зокрема, судом з'ясовано, що відповідно до п.7 Положення "Про Південне управління капітального будівництва Міністерства оборони України", котре є Додатком до Наказу Міністерства оборони України від 16.06.2003р. №21, затвердженого Державним секретарем Міністерства оборони України Олійник О.М., Управління, відповідно до покладених на нього завдань, укладає договори на придбання житла для військовослужбовців в обсягах затверджених лімітів, здійснює оплату, отримання та передачу цього житла згідно з діючим законодавством; укладає договори підряду на виконання робіт з будівництва об'єктів та здійснює контроль за їх виконанням згідно з чинним законодавством.

Як встановлено судом та зазначено в Акті перевірки №1060/23-4/24980210 від 23.02.2012р., Південним управлінням капітального будівництва Міністерством оборони України віднесено до податкового кредиту суми ПДВ від витрат, придбання яких не пов'язано із подальшим використанням в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності - надання оголошень про проведення Міністерством оборони тендеру на будівництво житла для військовослужбовців по податкових накладних виписаних ДП «Зовнішторгвидав України».

При цьому, судом з'ясовано, що Південним управлінням капітального будівництва Міністерством оборони України через ДП «Зовнішторгвидав України» були надані оголошення щодо проведення Міністерством оборони України тендеру на будівництво житла для військовослужбовців, котрі ДП «Зовнішторгвидав України», у свою чергу, були опубліковані у відповідному бюлетені «Вісник Державних закупівель України».

Судом з'ясовано, що між Міністерством оборони України, в особі начальника Південного управління капітального будівництва Міністерством оборони України Шандрика В.І. (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Обрій» (Генпідрядник) був укладений Договір на виконання підрядних робіт №227/ДБ-217Буд від 31.07.2007р., відповідно до п.1.1 якого метою Договору є забезпечення житлом сімей військовослужбовців Збройних Сил України, яке виконується за рахунок Державного бюджету України шляхом будівництва 50-ти квартирного житлового будинку в м.Очакові по вул.Дегтярьова. Згідно з п. 1.4. означеного договору Замовник доручає Генпідряднику, а Генпідрядник зобов'язується відповідно до проектної документації, чинних нормативно-правових актів у галузі будівництва і експлуатації об'єктів житлового призначення та умов договору збудувати Об'єкт, ввести його в експлуатацію та передати Замовнику, а Замовник зобов'язується прийняти від Генпідрядника закінчені роботи та оплатити їх у визначеному Договором порядку.

22.11.2006р. між Міністерством оборони України, в особі начальника Південного управління капітального будівництва Міністерством оборони України Шандрика В.І. (Замовник) та Акціонерним товариством закритого типу Будівельна компанія «Глиноземпромбуд» (Генпідрядник) укладено Договір підряду на будівництво 80-ти квартирного житлового будинку у м.Миколаєві, вул.Архітектора Старова №227/ДБ-178Буд, відповідно до п.1.1 якого метою Договору є забезпечення житлом сімей військовослужбовців Збройних Сил України, яке виконується за рахунок Державного бюджету України шляхом виконання робіт з будівництва 80-ти квартирного житлового будинку, загальною площею 5272,79кв.м., за адресою: м.Миколаїв, вул.Архітектора Старова. Згідно з п. 1.4. даного договору Замовник доручає Генпідряднику, а Генпідрядник зобов'язується відповідно до проектної документації, чинних нормативно-правових актів у галузі будівництва і експлуатації об'єктів житлового призначення та умов договору збудувати Об'єкт, ввести його в експлуатацію та передати Замовнику, а Замовник зобов'язується прийняти від Генпідрядника закінчені роботи та оплатити їх у визначеному Договором порядку.

Також, з матеріалів справи вбачається, що Південне управління капітального будівництва Міністерством оборони України перебувало у договірних відносинах з ТОВ «Юридичне агентство «Мета-Інформ» за наслідками виконання яких, ТОВ «Юридичне агентство «Мета-Інформ» на користь позивача було виписано податкові накладні, зокрема, №5013 від 30.11.2010р. на загальну суму 510грн., у т.ч. ПДВ - у сумі 85грн., №4728 від 04.11.2010р. на загальну суму 100грн., у т.ч. ПДВ - у сумі 16,67грн., №4736 від 04.11.2010р. на загальну суму 510грн., у т.ч. ПДВ - у сумі 85грн., та №4969 від 23.11.2010р. на загальну суму 510грн., у т.ч. ПДВ - у сумі 85грн.

Згідно зі ст.11 Цивільного Кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до ст.202 Цивільного Кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 203 Цивільного Кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст.638 Цивільного Кодексу України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно зі ст.181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Відповідно до ст.204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Так, судом з'ясовано та підтверджується наявними у матеріалах справи документами, що Південним управлінням капітального будівництва Міністерством оборони України, повністю дотримано законодавчо визначені вимоги, та досягнуто згоди з усіх істотних умов вищеокреслених укладених між господарюючими суб'єктами договорів.

Юридичним фактом, який породжує право платника на податкову вигоду (зокрема, у вигляді права на зменшення об'єкта оподаткування ПДВ на суму податкового кредиту), є реальність господарської операції. За відсутності факту придбання товарів (робіт, послуг) відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту. Підтвердженням реального здійснення господарської операції є первинні документи, які свідчать про фактичне надання послуг, здійснення поставки товарів та їх отримання іншою стороною, а також документи, котрі підтверджують використання вказаних товарів у власній господарській діяльності.

Зокрема, як вбачається з наявних у справі документів, а саме Податкових накладних, Довідок про вартість виконаних будівельних робіт, Актів здачі-приймання робіт (надання послуг), Актів надання послуг, Актів приймання виконаних будівельних робіт, останні складені з дотриманням законодавчо передбачених вимог, містять опис господарських операцій, усі необхідні реквізити, підписані уповноваженими особами, підписи завірені відповідними печатками підприємств, тобто повністю відповідають вимогам п.201.1 та 201.7 ст.201 Податкового кодексу, та відповідно підтверджують фактичне їх виконання, а відтак у розумінні ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», є первинними документами.

Також, суд вважає за доцільне наголосити, що судова практика вирішення податкових спорів виходить із презумпції добросовісності платника, яка презюмує економічну виправданість дій платника, що мають своїм наслідком отримання податкової вигоди, та достовірність відомостей у бухгалтерській та податковій звітності платника.

Подання платником податку до контролюючого органу усіх належним чином оформлених первинних документів, передбачених податковим законодавством, з метою отримання податкової вигоди є підставою для її отримання, якщо податковий орган не доведе неправдивість, недостовірність або суперечливість відомостей, що містяться у таких документах.

При цьому, недобросовісність платника має бути встановлена безумовними та однозначно розтлумаченими доказами, водночас такі докази, у порушення вимог частин 1,2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, податковим органом не надано, та реальність виконання господарських операцій, на підставі яких позивачем сформовано податковий кредит, не спростовано, як і не надано жодних належних доказів на підтвердження того, що визначені умовами вищеозначених правочинів товари (роботи, послуги) не надано.

Між тим, у податковому спорі податковий орган не може ставити під сумнів оподатковувану операцію, натомість повинен довести відсутність реальності такої операції в силу відсутності товарно-грошового обороту, номінального оформлення операції, її імітації з єдиною метою отримати незаконну податкову вигоду та податкову економію, тощо.

Так, судом з'ясовано, що суми ПДВ за наданими позивачем до суду та наявними у матеріалах справи податковими накладними, були включені Південним управлінням капітального будівництва Міністерством оборони України до складу податкового кредиту за відповідний період.

При цьому, суд не погоджується з позицією податкового органу, та наведеними в акті перевірки висновками, оскільки згідно з п. 1.7 статті 1 Закону України „Про податок на додану вартість" №168/97-ВР від 03.04.1997року (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) податковий кредит - сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.

Підпунктом 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 вказаного Закону встановлено, що податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Підпунктом 7.5.1 п.7.5. ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість" визначено, що датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій:

- або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків;

- або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Також, відповідно до пп.14.1.181. Податкового кодексу України від 02 грудня 2010року №2755-VІ податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу;

Пунктом 198.1. статті 198 вказаного Кодексу встановлено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2. статті 198 Податкового кодексу України визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше; дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Так, у даному випадку датою виникнення у позивача права на віднесення відповідних сум ПДВ до складу податкового кредиту, є, зокрема, дата отримання виписаних ТОВ «Юридичне агентство «Мета-Інформ», ДП «Зовнішторгвидав України», ТОВ «Обрій», АТЗТ БК «Глиноземпромбуд», позивачу податкових накладних.

Відповідно до п.п. 7.4.5 п. 7.4. ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість" не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Відповідно до п.198.6. ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Натомість, судом з'ясовано, що включена позивачем до складу податкового кредиту оскаржувана сума податку на додану вартість повністю підтверджена наявними у матеріалах справи податковими накладними, складеними контрагентами позивача - ТОВ «Юридичне агентство «Мета-Інформ», ДП «Зовнішторгвидав України», ТОВ «Обрій», АТЗТ БК «Глиноземпромбуд», з дотриманням вимог підпункту 7.2.1 пункту 7.2 статті 7 Закону України „Про податок на додану вартість", та пункту 201.1. статті 201 Податкового кодексу України, відповідно до якого платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; є) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Таким чином, виходячи із системного аналізу вищенаведених законодавчих приписів, право на віднесення сум ПДВ, сплачених при придбанні товару (робіт, послуг), до податкового кредиту у суб'єкта господарювання виникає у разі дотримання ним наступних умов: 1) фактичності придбання такого товару (робіт, послуг), тобто, реальності відповідної господарської операції; 2) наявності податкових накладних, складених особою, зареєстрованою платником податку, чи митних декларацій на підтвердження придбання такого товару (робіт, послуг) та сплати відповідної суми ПДВ; 3) подальшого використання придбаного товару (робіт, послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності підприємства.

Водночас, доводи податкового органу щодо отримання платником необґрунтованої податкової вигоди, мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безумовно та беззаперечно підтверджують існування обставин, котрі виключають право платника на віднесення відповідних сум ПДВ до складу податкового кредиту.

Натомість, судом встановлено, що відповідачем - Державною податковою інспекцією у Приморському районі м.Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області жодним належним доказом не доведено існування таких обставин, не доведено здійснення Підприємством та його контрагентами узгоджених дій, спрямованих на створення штучних умов для отримання незаконної податкової вигоди, та не надано жодного доказу на підтвердження того, що зміст укладених між Південним управлінням капітального будівництва Міністерства оборони України та його контрагентами - ТОВ «Юридичне агентство «Мета-Інформ», ДП «Зовнішторгвидав України», ТОВ «Обрій», АТЗТ БК «Глиноземпромбуд», правочинів не відповідає дійсним намірам сторін, і що дані наміри спрямовані на ухилення від сплати податків за наслідками фінансово-господарських операцій, та доказів на підтвердження відсутності у посадових осіб підприємств повноважень на укладання таких договорів, та відсутності у ТОВ «Юридичне агентство «Мета-Інформ», ДП «Зовнішторгвидав України», ТОВ «Обрій», АТЗТ БК «Глиноземпромбуд» повноважень виписувати податкові накладні.

До того ж, судом відхиляються та не приймаються до уваги викладені ДПІ у Приморському районі м.Одеси в Акті №1060/23-4/24980210 від 23.02.2012р. «Про результати виїзної планової перевірки Південного управління капітального будівництва Міністерства оборони України з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.07.2010р. по 30.09.2011р., валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2010р. по 30.09.2011р.», посилання, зокрема, на те, що Південне УКБ МОУ відображено у податковій декларації з ПДВ за листопад 2010р. податковий кредит у сумі 85грн. по ТОВ «Юридичне агентство «Мета-Інформ», що не підтверджено податковою накладною (задекларовано податкового кредиту на суму 271,67грн., в реєстрі отриманих податкових накладних за листопад 2010р. включено та є в наявності податкові накладні на суму ПДВ - 186,67грн.), оскільки як встановлено судом та вбачається з наявних у матеріалах справи документів Південним управлінням капітального будівництва Міністерства оборони України до реєстру отриманих податкових накладних за листопад 2010р. включено податкові накладні на загальну суму 271,67грн., зокрема, №5013 від 30.11.2010р. на загальну суму 510грн., у т.ч. ПДВ - у сумі 85грн., №4728 від 04.11.2010р. на загальну суму 100грн., у т.ч. ПДВ - у сумі 16,67грн., №4736 від 04.11.2010р. на загальну суму 510грн., у т.ч. ПДВ - у сумі 85грн., та №4969 від 23.11.2010р. на загальну суму 510грн., у т.ч. ПДВ - у сумі 85грн.

Так, судом встановлено, що Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 19.12.2012р. по справі №150/2318/2012, залишеною без змін Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 05.03.2014р., задоволено адміністративний позов Південного управління капітального будівництва Міністерства оборони України, скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Приморському районі м.Одеси № від 19.12.2011р.

Зокрема, в межах розгляду означеної адміністративної справи судом першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, встановлено реальність та фактичність виконання, укладеного 22.11.2006р. між Міністерством оборони України, в особі начальника Південного управління капітального будівництва Міністерством оборони України Шандрика В.І. (Замовник) та Акціонерним товариством закритого типу Будівельна компанія «Глиноземпромбуд» (Генпідрядник) Договору підряду на будівництво 80-ти квартирного житлового будинку у м.Миколаєві, вул.Архітектора Старова №227/ДБ-178Буд.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, та на підставі наданих позивачем, та досліджених судом, первинних документів, судом встановлено, що означені фінансово-господарські операції мали реальний характер, та були опосередковані дійсним рухом активів. Зокрема, судом з'ясовано зміст кожної операції та її підтвердження необхідними документами первинного бухгалтерського та податкового обліку.

Отже, беручи до уваги наведене, суд дійшов висновку, що включення, Південним управлінням капітального будівництва Міністерства оборони України спірної суми ПДВ до складу податкового кредиту в межах вищеокреслених фінансово-господарських відносин із ТОВ «Юридичне агентство «Мета-Інформ», ДП «Зовнішторгвидав України», ТОВ «Обрій», АТЗТ БК «Глиноземпромбуд», повністю підтверджено позивачем наданими до суду та наявними у матеріалах справи відповідними розрахунковими, платіжними, та іншими первинними документами бухгалтерського та податкового обліку, що відповідно свідчить про безпідставність та неправомірність донарахування Державною податковою інспекцією у Приморському районі м.Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області Південному управлінню капітального будівництва Міністерства оборони України податку на додану вартість за перевіряємий період.

Вищевикладене спростовує твердження відповідача, наведені у письмових запереченнях на адміністративний позов.

Відповідно до приписів ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Натомість, Державна податкова інспекція у Приморському районі м.Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області не надала суду жодних належних доказів на підтвердження та обґрунтування правомірності винесення оскаржуваного позивачем податкового повідомлення-рішення від 15.03.2012р. №.

Згідно з ч.1 ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.1 ст.70 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст.86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а згідно ч.3 ст. 105 КАС України позивач має право, у тому числі, вимагати скасування або визнання нечинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень.

Згідно зі ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Першого заступника військового прокурора Південного регіону України, в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Південного управління капітального будівництва Міністерства оборони України правомірні, документально підтверджені та обґрунтовані, базуються на положеннях чинного, на момент виникнення спірних правовідносин, податкового законодавства, отже підлягають задоволенню повністю.

Керуючись ст.ст.2, 4, 7-9, 11, 12, 69, 71, 94, ч.6 ст.128, ст.ст.158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов Першого заступника військового прокурора Південного регіону України, в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Південного управління капітального будівництва Міністерства оборони України до Державної податкової інспекції у Приморському районі м.Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 15.03.2012р. №, задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Приморському районі м.Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області від 15.03.2012р. №.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили в порядку, передбаченому приписами ст.254 КАС України.

Суддя Харченко Ю.В.