Справа № 2-а-4706/11
Суддя: Подопригора Л. І.
Дата ухвалення: 2011-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Лебединський районний суд Сумської області
Справа № 2-а-4706/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" жовтня 2011 р. Лебединський районний суд Сумської області

в складі: суддІ: Подопригори Л. І.

при секретарі Лєсній Н.В.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Лебедині справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до посадової особи Відділу Держкомзему в Лебединському районі Сумської області ОСОБА_3 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 26 липня 2011 року,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача мотивуючи своїх вимоги тим, що 25 липня 2011 року інспектором з контролю за використанням та охороною земель Відділу Держкомзему у Лебединському районі Сумської області ОСОБА_3 був складений акт обстеження земельної ділянки, що знаходиться по вул.. Лебединській, 2 в с. Межиріч в якому зазначено що він самовільно використовує земельну ділянку площею 0,3 га для особистого селянського господарства за цією адресою. Цього ж дня відповідачем був складений акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства № 62, де останній вказав, що на період проведення перевірки встановлено, що позивач самовільно зайняв земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею приблизно 0,3 га. 26 липня 2011 року відповідачем був виданий припис № 28 з вимогою прийняти міри по усуненню порушення земельного законодавства протягом 30 днів, звільнити земельну ділянку після збору урожаїв до вирішення в суді права в спадщині. Цього ж дня відповідачем був складений протокол про адміністративне правопорушення № 000004 за порушення ст. 125-126, ст. 53-1 та пункту «б»ст.211 Земельного кодексу України, на підставі якого відповідач виніс постанову № 21 про накладення на позивача адміністративного стягнення за порушення вимог ст.ст. 124-125 Земельного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн. Позивач вважає дану постанову не законною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки вказані статті Земельного кодексу України є загальними і ніякого відношення до вимог ст. 53-1 КУпАП не мають. Так, як він договорів оренди не укладав і таких договорів не порушував, не порушував також вимог ст.ст. 125-126 Земельного кодексу України. Протокол про адміністративне правопорушення за ст. 53-1 КУпАП відповідач не мав права складати, оскільки його складати мають право громадські інспектори з контролю за використанням та охороною земель, а відповідач є посадовою особою та діяв на правах державного інспектора з контролю за використанням та охороною земель. Крім того в протоколі відсутні свідки скоєного правопорушення, не вказано час вчинення правопорушення та його суть. Також не згодний з розміром заподіяної майнової шкоди та підстави і порядок її нарахування. Всупереч вимогам чинного законодавства протокол про адміністративне правопорушення № 000004 від 26.07.2011 року був розглянутий інспектором у його відсутності, без належного повідомлення, чим порушені вимоги ст. 268 КУпАП, а саме право на захист. Тому просить постанову від 26 липня 2011 року винесену державним інспектором з контролю за використанням і охороною земель відділу Держкомзему у Лебединському районі скасувати, а провадження по справі закрити.

Позивач та його представник в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі та наполягає на скасуванні вказаної постанови. Оскільки дії позивача не були спрямовані на самовільне зайняття земельної ділянки, а він тільки приймав участь в обробленні цієї земельної ділянки, що належить його рідному дядькові ОСОБА_4, який є спадкоємцем третьої черги майна померлого племінника ОСОБА_5 та став повноправним власником належної йому частини садиби по вул.. Лебединська, 2 в с. Межиріч, Лебединського району Сумської області. З метою недопущення забуряніння даної земельної ділянки призначеної для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_4 вирішив переорати дану земельну ділянку з дикоростучими рослинами. При цьому з цією ж метою з його допомогою ним було посаджено картоплю. Про те, що він був присутній при складанні протоколу та особисто підписав даний документ, а також постанову про накладення адміністративного стягнення, яку оскаржує, акт обстеження земельної ділянки № 21 від 25.07.2011 року, акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства № 62 від 25.07.2011 року, припис № 28 від 26.07.2011 року та розрахунок розміру шкоди не відповідає дійсності, оскільки особисто жодного з цих документів він не підписував, всі ці документи підписані іншою особою. Він взагалі не був присутній при складанні цих документів, оскільки його не повідомили про перевірку дотримання земельного законодавства, обстеження земельної ділянки, про складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд цього протоколу, чим було порушено його право на захист. Крім того в акті обстеження земельної ділянки від 25.07.2011 року № 21, при складенні якого уточнюється безпосередньо на місцевості загальна площа земельної ділянки, площа на якій вчинено правопорушення зазначено 0,30 га, як загальна площа земельної ділянки. Тоді як відповідно рішення суду від 05.02.2010 року загальна площа земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться по вул.. Лебединській, 2 в с. Межиріч, Лебединського району становить 0,42 га, що на 0,12 га більше вказаного відповідачем значення. Що є беззаперечним свідченням того , що відповідач взагалі не виходив на місце розташування земельної ділянки за вказаною вище адресою, а оформив всі документи приблизно. В самому протоколі відповідач вказує місце складання протоколу м. Лебедин. При цьому оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення № 21 від 26.07.2011 року була прийнята на підставі розгляду протоколу від 26.07.2011 року № 00004, в той час, як протокол про адміністративне правопорушення складений відповідачем відносно ОСОБА_1, має друкований номер 000004, який складається з шести цифр. Разом з тим в постанові про накладення адміністративного стягнення, де повинно зазначатись суть правопорушення відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення взагалі не вказано місце розташування земельної ділянки, також у графі, де за встановленою формою вимагається вказувати який розмір матеріальної шкоди заподіяно порушенням та на підставі якого нормативно правового акту вона розрахована із зазначенням повної назви та реквізитів відповідачем було вказано «розрахована відповідно до розрахунку № 011»всупереч вимогам п.4.4 Методичних рекомендацій щодо застосування ОСОБА_2 визначення розміру шкоди , заподіяної внаслідок самовільного заняття земельних ділянок , використання земельних ділянок не за цільовим призначенням , зняття ґрунтового покрову ( родючого шару грунту) без спеціального дозволу , затверджених Наказом Державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель від 12.09.2007 р. № 110. Відповідно вказаного пункту акт обстеження земельної ділянки та розрахунок надається власнику або користувачу земельної ділянки, які особисто направляють копії цих документів порушнику. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Тому використання земельної ділянки за призначенням , прийнятої у спадщину є правомірними діями та ґрунтуються на нормах цивільного законодавства, а відповідач застосував норми Земельного кодексу, що привело до прийняття ним незаконної постанови про накладення адміністративного стягнення. А додана відповідачем до матеріалів справи копія ухвали Апеляційного суду Сумської області від 30.08.2011 року не містить підтвердження того, що ОСОБА_4 не прийняв спадщину, оскільки відповідно до даного документу суд лише відхилив апеляційну скаргу останнього на ухвалу Лебединського районного суду Сумської області від 26.07.2011 року, якою апелянту відмовлено у виправленні описок та роз»ясенні рішення суду першої інстанції від 22.10.2010 року.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що під час проведення перевірки та складання відповідних документів діяв у межах повноважень та у спосіб відповідно до чинного законодавства. Також зазначив, що за законодавством, без належного оформлення права власності, права користування чи оренди, та їх державної реєстрації будь - яке використання землі можна вважати самовільним зайняттям земельної ділянки. Рішенням пятої сесії шостого скликання Межиріцької сільської ради від 12.03.2011 року ОСОБА_4 та ОСОБА_1 відмовлено у наданні земельної ділянки в оренду за адресою вул.. Лебединська, 2 в с. Межиріч, Лебединського району, Сумської області. Незважаючи на дане рішення ОСОБА_1 самовільно зайняв дану ділянку, де посадив картоплю та іншу городину. Самовільне зайняття земельної ділянки вважається закінченим з того часу, коли особа фактично заволоділа земельною ділянкою або розпочала її протиправну експлуатацію ( освоєння), завдавши цим власнику земельної ділянки або її законному володільцю значної шкоди. Розрахунок шкоди, заподіяної внаслідок вчинення ОСОБА_1 порушення чинного законодавства, проведений на підставі ОСОБА_2 визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву( родючого шару грунту) без спеціального дозволу затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 25 липня 2007 року № 963. Розрахунок шкоди був вручений ОСОБА_1 разом із постановою про притягнення до адміністративної відповідальності, через його дружину, яка діяла за його згодою від його імені, про що свідчить його підпис на розрахунку. При складанні протоколу дружині ОСОБА_1 було усно розяснені вимоги ст. 268 КУпАП, вона знайомилася з матеріалами справи, клопотань не заявляла. Свою вину у самовільному використанні земельної ділянки визнала. Справа про адміністративне правопорушення розглядалася в її присутності. Тому вважає постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 170 грн. законною.

Вислухавши сторони, свідків, дослідивши надані докази, суд вважає, що вимоги позивача підлягають до задоволення. В судовому засіданні було встановлено, що 25 липня 2011 року відбулася перевірка відповідачем дотримання вимог земельного законодавства, а саме використання земельної ділянки в с. Межиріч, вул.. Лебединська, 2, згідно звернення ОСОБА_6, що стверджується актом перевірки № 62 від 25.07.2011 року ( а.с. 5). Цього ж числа відбулося обстеження земельної ділянки, за вище вказаною адресою, що стверджується актом обстеження земельної ділянки № 21 від 25.07.2011 року ( а.с.19). На підставі акту перевірки відповідачем було винесено припис № 28 від 26 липня 2011 року в якому відповідач зазначає, що позивач самовільно використовує земельну ділянку в с. Межиріч, вул.. Лебединська, 2 оскільки рішенням 5 сесії 6 скликання Межиріцької сільської ради гр.. ОСОБА_1 відмовлено у використанні даної земельної ділянки. Площа зайнятої земельної ділянки становить приблизно 0,3 га, та приписує прийняти міри по усуненню порушення земельного законодавства протягом 30 днів, звільнити земельну ділянку, після збору урожаю, до вирішення в суді права спадщини. З розрахунку розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки позивачем в с. Межиріч, вул.. Лебединська, 2, Лебединського району (а.с.17) вбачається, що він проведений на підставі акта обстеження земельної ділянки № 21 від 25.07.2011 року, площею 0,3 га відповідно до ОСОБА_2 визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву ( родючого шару грунту) без спеціального дозволу затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 25 липня 2007 року № 963. Розмір заподіяної шкоди становить 259,60 грн.

З протоколу про адміністративне правопорушення від 26 липня 2011 року № 000004 (а.с.6) вбачається, що на момент перевірки встановлено порушення ст.ст. 125-126 Земельного кодексу України, а саме що ОСОБА_1 самовільно використовує земельну ділянку в с. Межиріч, вул.. Лебединська, 2, площею 0,3 га.

З копії постанови про накладення адміністративного стягнення № 21 від 26 липня 2011 року ( а.с. 7) вбачається, що ОСОБА_1 порушив вимоги ст. 124-125 Земельного кодексу України, а саме самовільно зайняв земельну ділянку площею 0,3 га, чим заподіяв майнову шкоду на суму 259,60 грн. та відповідно до 125-126 Земельного кодексу України притягнутий до адміністративного стягнення у вигляду штрафу в розмірі 170 грн.

Відповідно до ст. 251 КУпАП посадова особа на основі доказів у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні, інші дані, які встановлюються поясненнями особи, потерпілих, свідків, технічних приладів та технічних засобів.

Разом з тим в судовому засіданні встановлено, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення від 26.07.2011 року відповідачем не наведено доказів вчинення самого правопорушення, а констатується лише факт зайняття земельної ділянки без жодного підтвердження дійсного його існування, не зазначено свідків, які б підтвердили вчинення позивачем адміністративного правопорушення, не вказані дані стосовно спричинених збитків. Відповідно ч.1 ст.256 КУпАП в протоколі необхідно зазначити місце, час вчинення правопорушення, суть адміністративного правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

З постанови про притягнення позивача до адмінвідповідальності незрозуміло які норми матеріального права були порушені позивачем, оскільки спочатку зазначається, що ОСОБА_1 порушено вимоги ст.124-125 Земельного кодексу України, потім ст.ст. 125-126 цього кодексу.

Крім того при визначені розміру матеріальної шкодив відповідачем не було надано підтвердження спричинення реальних збитків чи упущеної шкоди, сам розмір шкоди було обраховано без посилання на нормативно- правові акти на підставі яких він був проведений та не вказується період, за який ці збитки були нанесені. Відповідно до ст. 22 ЦК України, збитками є витрати , яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати , які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права( реальні збитки), або доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене( упущена вигода).

Як зазначає сам відповідач у приписі від 26.11.2011 року земельна ділянка по вул.. Лебединська, 2 в с. Межиріч є спадковим майном, право на яке на час розгляду протоколу реалізовано спадкоємцями за законом ОСОБА_4 та ОСОБА_7 шляхом подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Доказів, що саме територіальна громада є власником чи землекористувачем даної земельної ділянки, або, що дана спадщина визнана відумерлою відповідач суду не надав.

Відповідно до п.5.7 Методичних рекомендацій щодо застосування ОСОБА_7 визначення розміру шкоди , заподіяної внаслідок самовільного заняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару грунту) без спеціального дозволу, затверджених Наказом Державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель від 12.09.2007 р. № 110 розмір упущеної вигоди визначається власником чи користувачем земельної ділянки самостійно. З вищенаведеного випливає, що реальні збитки власнику земельної ділянки можуть бути нанесені лише знищенням чи пошкодженням родючого шару грунту, а самовільним зайняттям земельної ділянки може бути спричинено лише упущену вигоду. В даному випадку вимоги щодо спричинення шкоди могли предявити спадкоємці за законом, але таких доказів відповідачем надано не було. Тому твердження про заподіяння майнової шкоди Межиріцькій сільській раді позивачем,суд вважає є безпідставними.

Також судом встановлено, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не відповідає вимогам, передбаченим ст.ст. 283 та 284 КУпАП. Відповідачем не наведено доказів, на яких ґрунтується його висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення. Крім того правопорушення не було зафіксовано належним чином , як того вимагає чинне законодавство, з врахуванням допущених порушень під час складання протоколу, останній не може бути належним доказом вини правопорушника і за таких обставин відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не могло бути розпочато в звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Так як цього не було зроблено , що суперечить вимогам вказаних норм КУпАП, суд вважає безпідставним та незаконним притягнення позивача до адміністративної відповідальності з цих підстав.

Крім того судом встановлено, що притягнення позивача до відповідальності за викладених вище умов здійснено з порушенням вимог ч.1 ст. 268 КУпАП, згідно з якими справа про адміністративне правопорушення розглянута та постанова винесена 26 липня 2011 року, в його відсутності, а отже порушені права позивача, а саме він не міг знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням. Доводи відповідача, що при розгляді протоколу про адмінпорушення і прийняття рішення по ньому була присутня дружина позивача, яка діяла від його імені і визнала порушення, а саме факт самочинного використання земельної ділянки, суд вважає такими, що не відповідають дійсним обставинам. Так свідок ОСОБА_8 ствердила суду, що присадибною земельною ділянкою по вул. Лебединській, 2 в с. Межиріч вони з чоловіком користуються протягом багатьох років, ще з дозволу померлого ОСОБА_5 Після смерті ОСОБА_5 вони продовжують її використання для власних потреб. Ніхто із спадкоємців претензій до них не виявляв. Влітку 2011 року від сусідів вони дізналися, що приходила комісія з земельного фонду за адресою Лебединська, 2 с. Межирич. При звернення до відділу держкомзему в Лебединському районі вона зустрілася з відповідачем, який фактично примусив її підписати протокол і постанову про притягнення чоловіка до відповідальності, погрожуючи в разі незгоди застосуванням більшої суми штрафу. Під впливом його психологічного тиску вона погодилася підписати протокол і постанову. Сам чоловік її на це не уповноважував. До відповідача вона звернулася особисто. Ніяких викликів до держкомзему, чи повідомлень про необхідність явки чоловіка до них вони не отримували. Самим відповідачем не було надано доказів, що свідчать про своєчасне і повне повідомлення позивача про час і місце розгляду адміністративної справи. Ці вимоги закону відповідачем були грубо порушені, а тому і з цих підстав суд вважає притягнення позивача до адміністративної відповідальності незаконним.

За таких умов суд вважає, що вимоги позивача повністю доведені та підлягають до задоволення в повному обсязі. Оскільки в судовому засіданні не було встановлено фактів порушення ОСОБА_1 земельного законодавства, а висновки перевірки є такими, що не відповідають фактичним обставинам справи та не доведені відповідачем відповідно вимог ч.2 ст. 71 КАС України,доведення яких в адміністративних справах про протиправність рішень дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач не надав суду конкретних правових доказів правомірності свого рішення у запереченнях адміністративного позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2,6,17,51,94,158-163, 171-2 КАС України, ст.ст. 287-289 КУпАП ,-

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати постанову № 21 від 26 липня 2011 року складену державним інспектором з контролю за використанням і охороною земель Відділу держкомзему у Лебединському районі ОСОБА_9 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, закривши провадження у справі.

Постанова оскарженню не підлягає.

СуддяОСОБА_10