Справа № 534/1954/14-а
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2015-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2015 р. Справа № 534/1954/14-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Перцової Т.С.

Суддів: Бондара В.О. , Жигилія С.П.

за участю секретаря судового засідання Мороз Є.В.,

представників відповідача - Мосьпана Д.О., Філоненка Є.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Полтавської обласної громадської організації "Право на захист" на постанову Комсомольського міського суду Полтавської області від 12.02.2015р. по справі № 534/1954/14-а

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат"

до Кременчуцької районної ради Полтавської області треті особи Кременчуцька районна державна адміністрація Полтавської області , Управління містобудування та архітектури Полтавської обласної державної адміністрації , Головне управління Держземагентства у Полтавській області , Полтавська обласна громадська організація "Право на захист" , ОСОБА_4

про визнання протиправним та скасування рішення органу місцевого самоврядування та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА

18.07.2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат» (далі по тексту - ТОВ «Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат», позивач) звернулося до суду з позовом до Кременчуцької районної ради Полтавської області (далі по тексту - відповідач), за участю третіх осіб - Кременчуцької районної державної адміністрації (далі по тексту - Кременчуцька РДА), Управління містобудування та архітектури Полтавської обласної державної адміністрації (далі по тексту - Управління містобудування та архітектури ПОДА), Головного управління Держземагентства України у Полтавській області (далі по тексту - ГУ Держземагентства України у Полтавській області), в якому просило суд визнати протиправним та скасувати рішення двадцять п'ятої позачергової сесії Кременчуцької районної ради Полтавської області шостого скликання від 25 лютого 2014 року «Про накладення мораторію на схему планування території Кременчуцького району Полтавської області в частині освоєння і розвитку Біланівського родовища залізистих кварцитів» від моменту його прийняття та зобов'язати Кременчуцьку районну раду Полтавської області утримуватися на майбутнє від дій щодо припинення та/або зупинення дії «Схеми планування території Кременчуцького району Полтавської області» як в цілому, так і в частині освоєння і розвитку Біланівського родовища залізничних кварцитів.

Ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 09.10.2014 року по справі № 534/1954/14-а залучено до участі у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат» до Кременчуцької районної ради Полтавської області, треті особи - Кременчуцька районна державна адміністрація Полтавської області, Управління містобудування та архітектури Полтавської обласної державної адміністрації, Головне управління Держземагентства України в Полтавській області, про визнання протиправним та скасування рішення органу місцевого самоврядування та зобов'язання вчинити дії в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Полтавську обласну громадську організацію «Право на захист» (далі по тексту - ПОГО «Право на захист»).

Ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 11.02.2015 року по справі № 534/1954/14-а залучено до участі у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат» до Кременчуцької районної ради Полтавської області, треті особи - Кременчуцька районна державна адміністрація Полтавської області, Управління містобудування та архітектури Полтавської обласної державної адміністрації, Головне управління Держземагентства України в Полтавській області та Полтавська обласна громадська організація «Право на захист», про визнання протиправним та скасування рішення органу місцевого самоврядування та зобов'язання вчинити дії в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_4.

Постановою Комсомольського міського суду Полтавської області від 12.02.2015 року по справі № 534/1954/14-а позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат» - задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано Рішення двадцять п'ятої позачергової сесії Кременчуцької районної ради Полтавської області шостого скликання від 25 лютого 2014 року «Про накладення мораторію на Схему планування території Кременчуцького району Полтавської області в частині освоєння і розвитку Біланівського родовища залізничних кварцитів» від моменту його прийняття.

В іншій частині у задоволенні позову - відмовлено.

Стягнуто з Кременчуцької районної ради Полтавської області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат» понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірів 73,08 грн.

Третя особа, Полтавська обласна громадська організація «Право на захист», не погодившись із вказаною постановою суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Комсомольського міського суду Полтавської області від 12.02.2015 року по справі № 534/1954/14-а, прийняти нову постанову, якою відмовити повністю в задоволенні адміністративної позовної заяви ТОВ «Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат» до Кременчуцької районної ради Полтавської області про визнання протиправним та скасування рішення від 25.02.2014 року «Про накладення мораторію на Схему планування території Кременчуцького району Полтавської області в частині освоєння і розвитку Біланівського родовища залізистих кварцитів», та про зобов'язання утриматися на майбутнє від дій щодо припинення та/або зупинення дії «Схеми планування території Кременчуцького району Полтавської області» як в цілому, так і в частині освоєння і розвитку Біланівського родовища залізистих кварцитів.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначила, що судом першої інстанції дана справа розглянута з порушенням правил територіальної підсудності, визначених ч.2 ст.19 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки оскаржуване рішення Кременчуцької районної ради не є правовим актом індивідуальної дії, а тому справа про його оскарження повинна була розглядатися адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача - Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області.

Пояснила, що резолюцією Робочої комісії Кременчуцької районної ради, створеною для вивчення питання доцільності розробки Біланівського родовища залізистих кварцитів на території Кременчуцького району було рекомендовано депутатам Кременчуцької районної ради прийняти Схему планування території Кременчуцького району за виключенням планів щодо розробки нових родовищ залізної руди на території Кременчуцького району як таких, що потребують додаткового наукового вивчення. Однак, 27.06.2013 року рішенням відповідача Схема планування території Кременчуцького району була затверджена в цілому. З посиланням на ч.1 ст.14 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», рішення Конституційного Суду України від 16.04.2009 року № 7-рп/2009 у справі «№ 1-9/2009, пп.4 п.5.1 Порядку розроблення містобудівної документації, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 16.11.2011 року № 290 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.12.2011 року за № 1468/20206 (далі по тексту - Порядок № 290), вказала на наявність у відповідача повноважень по внесенню змін до власного рішення про Схему планування території Кременчуцького району у вигляді накладення мораторію на цю Схему. Зазначила, що 25.02.2014 року відповідачем, керуючись ст.ст.16, 50 Конституції України, ч.2 ст.43 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», пп.4 п.5.1 Порядку № 290, було накладено мораторій на Схему планування території Кременчуцького району в частині освоєння і розвитку Біланівського родовища залізистих кварцитів, та з метою організації внесення змін зобов'язано Кременчуцьку РДА підготувати документи для внесення змін до окремого розділу містобудівної документації щодо освоєння Біланівського родовища. З огляду на викладене, стверджує, що Кременчуцька районна рада, приймаючи оскаржуване рішення, діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, встановлений законом.

Вказує на те, що постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 03.07.2014 року по справі № 524/11575/13а за позовом про оскарження рішення щодо затвердження Схеми планування території Кременчуцького району було скасовано ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28.10.2014 року.

Зазначила, що судом першої інстанції безпідставно залишено поза увагою доводи ПОГО «Право на захист» щодо можливості настання негативних наслідків (погіршення екологічної ситуації, збільшення техногенного навантаження на навколишнє середовище тощо) в результаті запланованого будівництва Біланівського ГЗК, та, як наслідок, неможливості будівництва ще одного шкідливого об'єкту без висновків науковців.

Стверджує, що судом першої інстанції безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання про витребування Схеми планування та Пояснювальної записки до неї у позивача як інвестора робіт з розробки даної містобудівної документації або у Кременчуцької РДА як замовника даної документації.

Враховуючи викладене, вважає, що судом першої інстанції не було належним чином з'ясовано обставин, що мають значення для справи, зроблено висновки, які не відповідають обставинам справи, допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції.

Представники позивача в надісланих до суду письмових запереченнях та в судовому засіданні просили суд апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду першої інстанції в частині задоволення позову - без змін. З посиланням на п.1 ч.1 ст.17, п.1 ч.1 ст.18, ч.1, ч.2 ст.19 Кодексу адміністративного судочинства України стверджують, що оскільки ТОВ «Біланівський ГЗК» є єдиним користувачем надр Біланівського родовища залізистих кварцитів згідно зі спеціальним дозволом на користування надрами від 20.12.2004 року, оскаржуване рішення відповідача є правовим актом індивідуальної дії, який стосується інтересів виключно ТОВ «Біланівський ГЗК», а тому спір щодо його оскарження підсудний Комсомольському міському суду як адміністративному суду за місцезнаходженням позивача. Зазначили, що 13.03.2013 року Кременчуцька районна рада не приймала рішення про створення робочої комісії щодо вивчення доцільності розробки Біланівського родовища залізистих кварцитів на території Кременчуцького району, у свою чергу, 29.05.2013 року робочою комісією не приймалась резолюція про рекомендацію Кременчуцькій районній раді прийняти Схему планування території Кременчуцького району за виключенням планів щодо розробки нових родовищ залізної руди, а тому відповідні посилання апелянта є безпідставними. Наполягають на тому, що Кременчуцька районна рада не є органом, який самостійно може визначити наявність підстав для внесення змін до містобудівної документації у розумінні п.5.1 Порядку № 290, необхідність внесення яких обґрунтовується виключно відповідним уповноваженим органом містобудування та архітектури. Між тим, докази надання таким органом обґрунтування внесення змін до Схеми планування території Кременчуцького району в матеріалах справи відсутні. Зазначили, що ані нормами ч.1 ст.14 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ані іншими нормативними актами та Рішенням Конституційного Суду України від 16.09.2009 року № 7-рп/2009 не надано відповідачеві як органу місцевого самоврядування повноважень на прийняття рішення про накладення мораторію на Схему планування території Кременчуцького району. Вказують, що настання негативних наслідків, а також причинно-наслідковий зв'язок між рішенням відповідача «Про затвердження Схеми планування території Кременчуцького району Полтавської області» від 27.06.2013 року, і ймовірною (передбачуваною) шкодою правам територіальної громади району або інших осіб не доведено. Стверджують, що судом першої інстанції не було допущено порушень процесуального права щодо всебічного та повного з'ясування обставин справи, на які посилається третя особа в апеляційній скарзі. Вважають, що рішенням відповідача від 25.02.2014 року про накладення мораторію у незаконний спосіб створено перешкоди для господарської діяльності ТОВ «Біланівський ГЗК» щодо розвитку та освоєння Біланівського родовища.

Представники відповідача та третіх осіб в судове засідання не прибули, відповідач та треті особи про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Від відповідача та третіх осіб ПОГО «Право на захист», ГУ Держземагентства у Полтавській області, Управління містобудування та архітектури ПОДА надійшли заяви про розгляд справи за відсутності їх представників.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

З огляду на наведену норму, враховуючи, що відповідач та треті особи по справі належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, колегія суддів вважає за можливе розглянути адміністративну справу без участі представників відповідача та третіх осіб.

Третя особа Управління містобудування та архітектури ПОДА в надісланих до суду письмових поясненнях зазначила, що розроблення та погодження містобудівної документації регіонального рівня Кременчуцького району відбувалося згідно з вимогами чинного законодавства України. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.05.2011 року № 548 «Про затвердження порядку проведення експертизи містобудівної документації» Схема планування території району пройшла Державну експертизу в ДП «Укрдержбудекспертиза» м.Київ від 02.08.2012 року №00-61-12/МД і отримала позитивний висновок. На відповідність вимогам санітарного законодавства містобудівної документації позитивний висновок та рекомендації до погодження надав ДУ «ІГМЕ ім.О.М.Марзєєва НАМНУ» від 30.07.2012 року. За результатами розгляду схеми планування території Кременчуцького району держекспертизою визначено, що містобудівна документація відповідає законодавству, будівельним нормам, державним стандартам і правилам, рішенням органів виконавчої влади та органам місцевого самоврядування і рекомендовано її до затвердження в установленому законодавством порядку.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення представників позивача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат» зареєстровано як юридична особа 07 грудня 2009 року, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Основним видом економічної діяльності товариства є добування залізистих руд (т.1, а.с.7).

Позивач має спеціальний дозвіл, виданий Державною службою геології та надр України, на видобування залізистих кварцитів та супутніх корисних копалин Біланівського родовища (т.2, а.с.14).

Відповідно до договорів оренди землі №4 від 21.03.2011 року та №16 від 18.01.2013 року, укладених між Полтавською обласною державною адміністрацією та ТОВ «Біланівський ГЗК», позивач отримав в оплатне користування земельні ділянки розміщення об'єкта інфраструктури Біланівського родовища залізистих кварцитів - дослідно-промислової дільниці та для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємства, що пов'язані з користуванням надрами - розташування Біланівського родовища залізистих кварцитів та об'єктів його інфраструктури. Після закінчення строку дії договору №16 орендар має переважне право поновити його на новий строк (п.8) (т.1, а.с.15-20).

Рішенням двадцятої сесії Кременчуцької районної ради Полтавської області шостого скликання від 27.06.2013 року затверджено містобудівну документацію «Схема планування території Кременчуцького району Полтавської області», в тому числі щодо освоєння і розвитку Біланівського родовища.

Рішенням двадцять п'ятої позачергової сесії Кременчуцької районної ради Полтавської області шостого скликання від 25 лютого 2014 року «Про накладення мораторію на схему планування території Кременчуцького району Полтавської області в частині освоєння і розвитку Біланівського родовища залізистих кварцитів» накладено мораторій на Схему планування території Кременчуцького району Полтавської області» в частині освоєння і розвитку Біланівського родовища залізистих кварцитів (т.1, а.с.8).

Не погодившись із вказаним рішенням Кременчуцької районної ради від 25.02.2014 року, позивач звернувся до суду з даним позовом про його скасування та зобов'язання відповідача утриматись на майбутнє від дій щодо припинення або зупинення дії Схеми планування території Кременчуцького району Полтавської області як в цілому, так і в частині освоєння та розвитку Біланівського родовища залізистих кварцитів.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, приймаючи оскаржуване рішення, діяв поза межами наданих законом повноважень, з порушенням способу та порядку внесення змін до схем планування територій, а також з того, що відповідач оскаржуваним рішенням від 25.02.2014 року фактично скасував своє попереднє рішення від 27.06.2013 року про затвердження містобудівної документації «Схема планування території Кременчуцького району Полтавської області», що суперечить вимогам статті 144 Конституції України та роз'ясненням Конституційного Суду України, наданими у справі №7-пр/2009 від 16.04.2009 року.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про зобов'язання Кременчуцької районної ради Полтавської області утриматися на майбутнє від дій щодо припинення та/або зупинення дії «Схеми планування території Кременчуцького району Полтавської області» як в цілому, так і в частині освоєння і розвитку Біланівського родовища залізничних кварцитів, суд першої інстанції виходив з того, що захисту в судовому порядку підлягає вже порушене право, а не те, яке може бути порушено в майбутньому.

Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, отже, перегляду підлягає рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, однак, вважає постанову Комсомольського міського суду Полтавської області від 12.02.2015 року по справі № 534/1954/14-а такою, що підлягає зміні, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Як встановлено частиною 3 статті 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Частиною 2 статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що обласні та районні ради є органами місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст, у межах повноважень, визначених Конституцією України, цим та іншими законами, а також повноважень, переданих їм сільськими, селищними, міськими радами.

Конституційний Суд України у рішенні від 16.04.2009 року № 7-рп/2009 у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) вирішив, що орган місцевого самоврядування має право приймати рішення, вносити до них зміни та/чи скасовувати їх на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Пунктом 12 частини 1 статті 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що схемами планування території на регіональному рівні є планувальна документація, яка розробляється у розвиток Генеральної схеми планування території України та визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови, використання територій адміністративно-територіальних одиниць та їх окремих частин.

Порядок розроблення та затвердження схем планування території Автономної Республіки Крим, областей та районів урегульовано статтею 14 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Відповідно до ч.1 ст.14 зазначеного Закону (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) рішення про розроблення схем планування території Автономної Республіки Крим, областей, районів або про внесення змін до них чи окремих їх розділів приймає Верховна Рада Автономної Республіки Крим, відповідна обласна або районна рада.

Організація розроблення та внесення змін до схем планування території Автономної Республіки Крим, областей та районів здійснюється відповідно Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними та районними державними адміністраціями (ч.2 ст.14 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).

Замовником схем планування території Автономної Республіки Крим, областей та районів є Верховна Рада Автономної Республіки Крим, відповідні обласні та районні ради.

Схеми планування території Автономної Республіки Крим, областей та районів затверджуються рішенням відповідних рад за умови отримання позитивного висновку державної експертизи.

Склад, зміст, порядок розроблення містобудівної документації на регіональному рівні визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування (ч.ч.3, 4, 5 ст.14 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).

Згідно з ч.1 ст.15 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» реалізація схем планування території Автономної Республіки Крим, областей та районів здійснюється шляхом розроблення, затвердження і виконання відповідних програм економічного і соціального розвитку.

У разі зміни соціально-економічних показників, на основі яких розроблено схеми планування території Автономної Республіки Крим, області, району, або виникнення потреби у розміщенні об'єктів державного, регіонального значення Верховна Рада Автономної Республіки Крим, обласна або районна рада приймають рішення про розроблення чи про внесення змін до схеми планування відповідної території (ч.3 ст.15 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено лише можливість внесення змін до Схеми планування відповідної території у разі зміни соціально-економічних показників, на основі яких розроблено схеми планування території Автономної Республіки Крим, області, району, або виникнення потреби у розміщенні об'єктів державного, регіонального значення, організація розроблення та внесення яких покладається на Раду Міністрів АРК та державні адміністрації відповідного рівня.

Зі змісту оскаржуваного рішення Кременчуцької районної ради від 25.02.2014 року вбачається, що ним не внесено будь-яких змін до Схеми планування території Кременчуцького району Полтавської області та не скасовано власного рішення від 27.06.2013 року «Про Схему планування території Кременчуцького району Полтавської області», а застосовано мораторій на вказану Схему в частині освоєння і розвитку Біланівського родовища залізистих кварцитів, що унеможливлює застосування вказаної Схеми.

Колегія суддів вважає за необхідне вказати, що застосування органами місцевого самоврядування мораторію на раніше прийняте ним рішення не передбачено ані Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», ані Законом України «Про місцеве самоврядування», а відтак, Кременчуцька міська рада як орган місцевого самоврядування не мала повноважень на прийняття оспорюваного рішення.

Колегія суддів відхиляє посилання апелянта в обґрунтування правомірності прийнятого відповідачем рішення на Юридичну енциклопедію, відповідно до якої мораторієм є відстрочення виконання зобов'язання, що встановлюється на певний строк або до припинення обставин надзвичайного характеру, з огляду на таке.

У відповідності до ч.1 ст.69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування (ч.1 ст.70 КАС України).

Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору (ч.4 ст.70 КАС України).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що дані Юридичної енциклопедії, на яку посилається третя особа, не є належним доказом наявності у Кременчуцької районної ради, як органу місцевого самоврядування, повноважень на прийняття рішення про накладення мораторію на своє попереднє рішення, з урахуванням ненадання відповідачеві таких повноважень нормативно-правовими актами з питань діяльності місцевого самоврядування та містобудівної діяльності.

Колегія суддів зауважує, що відповідач, накладаючи мораторій на Схему планування території Кременчуцького району, не зазначив у своєму рішенні, на який строк накладається мораторій або до припинення яких обставин.

При цьому, слід відмітити, що відповідачем не надано доказів зміни соціально-економічних показників, на основі яких було розроблено дану Схему, а відтак, оскаржуване рішення про накладення мораторію було прийнято за відсутності передбачених законом підстав.

Колегія суддів зазначає, що механізм розроблення або внесення змін до містобудівної документації з планування території на державному рівні в частині схем планування окремих частин території України та містобудівної документації з планування території на регіональному і місцевому рівнях визначено Порядком розроблення містобудівної документації, затвердженим Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 16.11.2011 року №290, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20.12.2011 року за № 1468/20206 (далі по тексту - Порядок № 290).

У відповідності до п.п.5.1, 5.2 Порядку № 290 рішення щодо внесення змін у містобудівну документацію приймається на підставі: результатів моніторингу її реалізації, який проводиться відповідно до Порядку проведення містобудівного моніторингу, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 01.09.2011 N 170, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.11.2005 за N 1268/20006; виникнення умов для зміни масштабів та характеру розвитку населеного пункту; змін у видах функціонального використання окремих територій; необхідності вирішення екологічних та інженерних питань; виникнення потреби у розміщенні об'єктів державного, регіонального значення, а також таких, що забезпечують громадські інтереси; необхідності реалізації інвестиційних програм і проектів.

Необхідність внесення змін до містобудівної документації обґрунтовується відповідним уповноваженим органом містобудування та архітектури.

Згідно з ч.1 ст.13 Закону України «Про архітектурну діяльність» до уповноважених органів містобудування та архітектури належать: центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері архітектури; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері архітектури; орган державного архітектурно-будівельного контролю; орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань архітектури; структурні підрозділи обласних, районних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій; виконавчі органи сільських, селищних, міських рад.

Відповідачем як суб'єктом владних повноважень не надано доказів того, що відповідний уповноважений орган містобудування та архітектури надав обґрунтування необхідності внесення змін до Схеми планування території Кременчуцького району.

Кременчуцька районна рада у відповідності до вищенаведеної норми не є органом, який самостійно може визначати наявність підстав для внесення змін до містобудівної документації і не може перебирати на себе функції уповноваженого органу містобудування та архітектури.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», Порядком № 290 визначено певний спосіб та порядок внесення змін до схем планування відповідних територій, які не було дотримано Кременчуцькою районною радою при прийнятті оскаржуваного рішення.

Слід відмітити, що в оскаржуваному рішенні відповідач лише посилається на певні норми, не навівши при цьому обґрунтованих підстав для необхідності прийняття такого рішення про накладення мораторію на Схему планування території Кременчуцького району Полтавської області в частині освоєння і розвитку Біланівського родовища залізистих кварцитів, та не зазначивши жодних фактичних обставин, які слугували передумовою для прийняття такого рішення.

Колегія суддів зауважує, що відповідно до ч.14 ст.46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», зокрема, порядок підготовки і розгляду питань на пленарних засіданнях визначається регламентом ради, з урахуванням вимог Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Відповідно до ч.1 ст.25 Регламенту Кременчуцької районної ради шостого скликання, затвердженого рішенням другої сесії районної ради шостого скликання від 07.12.2010 року (далі - Регламент) проект порядку денного наступних сесій ради, не пізніше як за 12 днів до дати проведення сесії ради, формує голова ради після погодження з Президією.

Згідно з ч.1 ст.28 Регламенту включення питання до проекту порядку денного та його внесення на розгляд пленарного засідання ради для прийняття не процедурного рішення передує попередній розгляд цього проекту у постійних комісіях ради, до сфери повноважень яких належать ці питання.

У відповідності до ч.1 ст.29 Регламенту проект рішення, що планується винести на розгляд ради, подається до виконавчого апарату ради у друкованій та електронній формі (на дискеті у текстовому форматі).

До проекту рішення додається Бланк погодження проекту рішення, форму якого затверджує голова ради своїм розпорядженням (ч.2 ст.29 Регламенту).

Колегія суддів відмічає, що відповідачем не надано доказів попереднього розгляду питання про накладення мораторію на Схему планування території Кременчуцького району Полтавської області у постійній комісії ради, до сфери повноважень якої належить це питання, та доказів включення даного питання до порядку денного сесії Кременчуцької районної ради.

Натомість, як вбачається з наданої відповідачем копії протоколу ХХV позачергової сесії 6 скликання Кременчуцької районної ради від 25.02.2014 року (без порядку денного, т.2, а.с.55), пропозиція розглянути питання «Про накладення мораторію на Схему планування території Кременчуцького району Полтавської області в частині освоєння і розвитку Біланівського родовища залізистих кварцитів» була внесення новообраним горловою ради у день засідання.

Колегія суддів відхиляє посилання апелянта в обґрунтування правомірності прийнятого відповідачем рішення на те, що 13.03.2013 року Кременчуцька районна рада прийняла рішення про створення робочої групи для вивчення питання щодо доцільності розробки Біланівського родовища залізистих кварцитів на території Кременчуцького району, і 29.05.2013 року робоча комісія Кременчуцької районної ради затвердила резолюцію рекомендувати депутатам Кременчуцької районної ради прийняти Схему планування території Кременчуцького району за виключенням планів щодо розробки нових родовищ залізної руди на території Кременчуцького району як таких, що потребують додаткового наукового вивчення, оскільки ані відповідачем як суб'єктом владних повноважень, ані апелянтом не надано жодних доказів прийняття вказаною комісією резолюції вищенаведеного змісту.

Крім того, відповідно до ст.47 Закону України «Про місцеве самоврядування» постійні комісії ради є органами ради, що обираються з числа її депутатів, для вивчення, попереднього розгляду і підготовки питань, які належать до її відання, здійснення контролю за виконанням рішень ради, її виконавчого комітету.

Постійні комісії обираються радою на строк її повноважень у складі голови і членів комісії.

До складу постійних комісій не можуть бути обрані сільський, селищний, міський голова, секретар сільської, селищної, міської ради, голова районної у місті (у разі її створення), районної, обласної ради, їх заступники.

Постійні комісії за дорученням ради або за власною ініціативою попередньо розглядають проекти програм соціально-економічного і культурного розвитку, місцевого бюджету, звіти про виконання програм і бюджету, вивчають і готують питання про стан та розвиток відповідних галузей господарського і соціально-культурного будівництва, інші питання, які вносяться на розгляд ради, розробляють проекти рішень ради та готують висновки з цих питань, виступають на сесіях ради з доповідями і співдоповідями.

За результатами вивчення і розгляду питань постійні комісії готують висновки і рекомендації. Висновки і рекомендації постійної комісії приймаються більшістю голосів від загального складу комісії і підписуються головою комісії, а в разі його відсутності - заступником голови або секретарем комісії.

Як вбачається з матеріалів справи, 13.03.2013 року було прийнято рішення про створення робочої комісії у складі трьох депутатів Верховної Ради, депутата обласної ради ОСОБА_7, голови райдержадміністрації та голови районної ради.

Однак, з огляду на ч.1 ст.28 Регламенту Кременчуцької районної ради та ст.47 Закону України «Про місцеве самоврядування», колегія суддів зауважує, що факт створення робочої комісії не звільняє відповідача від обов'язку розгляду вищевказаного спірного питання у постійній комісії.

Доказів розгляду питання про накладення мораторію на Схему планування Кременчуцького району постійною комісією Кременчуцької районної ради відповідачем не надано ані до суду першої, ані до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідач при прийнятті оскаржуваного рішення від 25.02.2014 року «Про накладення мораторію на Схему планування території Кременчуцького району Полтавської області в частині освоєння і розвитку Біланівського родовища залізистих кварцитів», діяв необґрунтовано, не на підставі та не у спосіб, що передбачені Законом України «Про місцеве самоврядування», Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», без дотримання вимог ч.3 ст.2 КАС України.

Колегія суддів вважає за необхідне відмітити, що відповідно до п.1.4 Порядку № 290 організація розроблення містобудівної документації або внесення змін до неї здійснюється шляхом забезпечення, зокрема, оприлюднення рішення про розроблення містобудівної документації або внесення змін до неї.

За визначенням п.1 ч.1 ст.13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання.

У відповідності до п.2 ч.1 ст.15 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядники інформації зобов'язані оприлюднювати: 2) нормативно-правові акти, акти індивідуальної дії (крім внутрішньоорганізаційних), прийняті розпорядником, проекти рішень, що підлягають обговоренню, інформацію про нормативно-правові засади діяльності.

Згідно з ч.3 ст.15 Закону України «Про доступ до публічної інформації» проекти нормативно-правових актів, рішень органів місцевого самоврядування, розроблені відповідними розпорядниками, оприлюднюються ними не пізніш як за 20 робочих днів до дати їх розгляду з метою прийняття.

Колегія суддів відмічає, що відповідачем не надано доказів оприлюднення проекту спірного рішення від 25.02.2014 року у строк та в порядку, встановлені Законом України «Про доступ до публічної інформації».

Як зазначалось вище, відповідно до ч.3 ст.15 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» схеми планування території Автономної Республіки Крим, областей та районів затверджуються рішенням відповідних рад за умови отримання позитивного висновку державної експертизи.

Пунктом 2 Порядку проведення експертизи містобудівної документації, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.05.2011 року №548 (далі по тексту - Порядок № 548) встановлено, що експертизі підлягає така містобудівна документація: Генеральна схема планування території України; схеми планування окремих частин території України; схеми планування території Автономної Республіки Крим, областей, районів; генеральні плани міст - після проведення громадських слухань їх проектів.

Зміни до зазначених видів містобудівної документації підлягають експертизі згідно з цим Порядком.

Слід відмітити, що за змістом п.2 Порядку № 548 проведення громадських слухань повинно передувати виключно експертизі генеральних планів міст, а не схем планування території районів.

Експертиза Генеральної схеми планування території України, схем планування окремих частин території України, схем планування території Автономної Республіки Крим, областей, районів проводиться державними експертними організаціями, що належать до сфери управління Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства (п.3 Порядку № 548).

Під час проведення експертизи визначається відповідність змісту містобудівної документації законодавству, будівельним нормам, державним стандартам і правилам, рішенням органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування з питань планування і забудови територій, а також вимогам завдань з розроблення містобудівної документації (п.5 Порядку № 548).

Відповідно до п.11 Порядку № 548 за результатами проведеної експертизи у строки, визначені у пункті 10 цього Порядку, замовнику експертизи подається письмовий звіт, який містить інформацію про: відповідність проекту містобудівної документації законодавству, будівельним нормам, державним стандартам і правилам, рішенням органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування з питань планування і забудови територій; наявність помилок, які підлягають усуненню; наявність помилок та невідповідність проекту містобудівної документації законодавству, будівельним нормам, державним стандартам і правилам, рішенням органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування з питань планування і забудови територій, що потребує його доопрацювання.

Проект містобудівної документації може бути затверджений замовником за умови відсутності у ньому помилок та невідповідностей законодавству, будівельним нормам, державним стандартам і правилам, рішенням органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування з питань планування і забудови територій (п.13 Порядку № 548).

Згідно з експертним звітом, проведеним Державним підприємством «Спеціалізована державна експертна організація - центральна служба української державної будівельної експертизи» при Міністерстві регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України (ДП «Укрдержбудекспертиза») від 02 серпня 2012 року №00-0061-12/МД, замовником якої була Кременчуцька районна державна адміністрація, містобудівна документація «Схема планування території Кременчуцького району Полтавської області» отримала позитивний експертний висновок.

Так, за результатами розгляду схеми планування території Кременчуцького району держекспертизою визначено, що містобудівна документація відповідає законодавству, будівельним нормам, державним стандартам і правилам, рішенням органів виконавчої влади та органам місцевого самоврядування і рекомендована до затвердження в установленому законодавством порядку (т.1, а.с.9-13).

Крім того, як вбачається з листа Управління містобудування та архітектури Полтавської обласної державної адміністрації № 620/01-35 від 24.09.2014 року (т.1, а.с.66-67) Схема планування території Кременчуцького району розроблялася у розвиток Схеми планування території Полтавської області. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.05.2011 року №548 «Про затвердження порядку проведення експертизи містобудівної документації» Схема планування території району пройшла Державну експертизу в ДП «Укрдержбудекспертиза» м.Київ від 02.08.2012 року №00-61-12/МД і отримала позитивний висновок. На відповідність вимогам санітарного законодавства містобудівної документації позитивний висновок та рекомендації до погодження надав ДУ «ІГМЕ ім.О.М.Марзєєва НАМНУ» від 30.07.2012 року. За результатами розгляду схеми планування території Кременчуцького району держекспертизою визначено, що містобудівна документація відповідає законодавству, будівельним нормам, державним стандартам і правилам, рішенням органів виконавчої влади та органам місцевого самоврядування і рекомендовано до затвердження в установленому законодавством порядку (т.1, а.с.66-67).

Враховуючи викладене, колегія суддів вказує на факт дотримання вимог ч.3 ст.14 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Порядку № 548 та Порядку № 290 при затвердженні Схеми планування території Кременчуцького району Полтавської області в частині проведення державної експертизи містобудівної документації.

Посилання третьої особи ПОГО «Право на захист» в апеляційній скарзі на наукову роботу Українського науково-дослідного інституту екологічних проблем УДК 504.55.06:622.3:556.31, якою прогнозуються негативні наслідки для навколишнього середовища Кременчуцького району в разі розробки Біланівського родовища, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки копії вищевказаної наукової роботи та доказів її відношення до предмету розгляду по даній справі апелянтом не надано ані до суду першої, ані до суду апеляційної інстанції.

Копії листа Державної екологічної інспекції у Полтавській області від 22.08.2013 р. № 111-109/0116/06-16 з рекомендацією направити Схему планування території Кременчуцького району для проведення державної екологічної експертизи у зв'язку зі значним збільшенням техногенного навантаження в результаті запланованого будівництва Біланівського ГЗК, на який посилається апелянт, доказів його складання і направлення до матеріалів справи також не надано. При цьому, в оскаржуваному рішенні від 25.02.2014 року про накладення мораторію на Схему планування території Кременчуцького району посилання на вищевказаний лист відсутні, отже, можлива наявність такого листа не була підставою для прийняття оскаржуваного рішення.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне відмітити, що незважаючи на вищевказані лист, наукову роботу, резолюцію робочої комісії від 29.05.2013 року, про наявність яких стверджує апелянт, рішенням районної ради від 27.06.2013 року Схема планування території Кременчуцького району була затверджена в цілому.

З наданої відповідачем на вимогу суду апеляційної інстанції Пояснювальної записки до рішення сесії Кременчуцької районної ради від 27.06.2013 року (т.2, а.с.48) відсутні висновки, про які зазначає апелянт (невідворотні зміни ландшафту, зневоднення та погіршення якості підземних вод, велике техногенне навантаження на навколишнє середовище (пилюка, викиди при вибухових роботах тощо).

З приводу доводів третьої особи в апеляційній скарзі з посиланням на статистичну інформацію Департаменту охорони здоров'я Полтавської обласної державної адміністрації від 12.06.2014 р. № 229/01-14/4/75/27, № 2231/01-14/4/75/27 та № 2232/01-14/4/75/27 щодо стану захворюваності мешканців м. Кременчука та м. Комсомольська в порівнянні з мешканцями м. Полтави, колегія суддів вважає за необхідне вказати, що високий рівень захворюваності і викидів шкідливих речовин в атмосферне повітря не пов'язаний з прийняттям Кременчуцькою районною радою рішення про Схему планування території Кременчуцького району Полтавської області, оскільки роботи по розробці родовища ще не розпочаті.

Настання негативних наслідків в результаті затвердження Схеми планування території Кременчуцького району в частині освоєння і розвитку Біланівського родовища залізистих кварцитів, на яке посилається апелянт, є гіпотетичним.

Колегія суддів констатує, що ані відповідачем, ані апелянтом не було надано доказів того, що у зв'язку з прийняттям рішення про затвердження вищевказаної Схеми мала місце серйозна загроза безпеки або що ймовірність завдання шкоди стала такою, що вона могла б вважатися порушенням права.

З наведених апелянтом статистичних даних стосовно захворюваності і викидів шкідливих речовин неможливо визначити, що саме було їх причиною, які саме підприємства і в яких обсягах здійснювали викиди небезпечних речовин в атмосферне повітря, причинно-наслідковий зв'язок між діяльністю конкретних підприємств і рівнем захворюваності, збільшення рівня захворюваності внаслідок прийняття рішення Кременчуцької районної ради від 27.06.2013 року тощо.

У зв'язку з чим, врахування прогнозованого настання негативних наслідків для навколишнього природного середовища та пов'язаного з цим, на думку апелянта, збільшення захворюваності населення під час прийняття оскаржуваного рішення від 25.02.2014 року, як підстави для накладення мораторію на Схему, є сумнівним.

Отже, апелянтом та відповідачем не доведено наявності безпосереднього зв'язку між станом довкілля та станом захворюваності, який існував після прийняття рішення про затвердження Схеми, на яку оскаржуваним рішенням накладено мораторій, і ймовірною передбачуваною шкодою правам територіальної громади або інших осіб, які відповідач та апелянт прагнуть захистити.

У відповідності до ст.86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

При цьому, в силу приписів ч. 4 ст. 11 КАС України суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч.2 ст.71 КАС України).

Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали (ч.4 ст.71 КАС України).

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів (ч.5 ст.71 КАС України).

Колегія суддів зауважує, що судом першої інстанції 08.12.2014 року було направлено письмову вимогу про надання суму завірених копій всіх наявних у Кременчуцької районної ради документів та матеріалів, які можуть бути використані як докази у справі та були підставою для прийняття оскарженого рішення двадцять п'ятої позачергової сесії Кременчуцької районної ради Полтавської області шостого скликання від 25.02.2014 року «Про накладення мораторію на Схему планування території Кременчуцького району Полтавської області в частині освоєння і розвитку Біланівського родовища залізистих кварцитів».

На вказану письмову вимогу суду відповідачем було надано письмові заперечення, копії листа на адресу ТОВ «Біланівський ГЗК» № 416 від 26.12.2012 року, супровідного листа про направлення цього листа для ознайомлення до Кременчуцької районної державної адміністрації, рішення Кременчуцької районної ради від 03.12.2009 року «Про погодження зміни меж села Недогарки Недогарківської сільради Кременчуцького району», протоколу громадських слухань від 18.04.2012 року для врахування громадських інтересів щодо розвитку Біланівського ГЗК на території Бондарівської сільської ради (т.1, а.с.168-181).

При цьому, колегія суддів відмічає, що всі зазначені вище документи існували на час прийняття Кременчуцькою районною радою рішення від 27.06.2013 року «Про Схему планування території Кременчуцького району Полтавської області», однак, не стали перешкодою для затвердження цієї Схеми. Однак, в подальшому відповідач надає дані документи як такі, що слугували підставою для накладення мораторію на вказану Схему, не обґрунтовуючи при цьому, у зв'язку з чим виникла необхідність прийняття такого рішення від 25.02.2014 року.

Крім того, на вимогу суду апеляційної інстанції відповідачем надано копії Регламенту Кременчуцької районної ради, протоколу 25 позачергової сесії 6 скликання від 25.02.2014 року, рішення 20 сесії районної ради 6 скликання від 27.06.2013 року «Про Схему планування території Кременчуцького району Полтавської області», пояснювальної записки до рішення сесії Кременчуцької районної ради «Про Схему планування території Кременчуцького району Полтавської області», якими не доведено наявності обґрунтованих підстав для прийняття спірного рішення та не спростовано порушень, допущених відповідачем при його прийнятті.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що в порушення вимог ч.2 ст.71 КАС України як суб'єкт владних повноважень правомірності прийнятого ним рішення належним чином не довів.

Відповідно до абзацу 8 п.п. 10.2 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 р. №7, у разі визнання акта незаконним, суд повинен скасувати його, якщо він є актом індивідуальної дії, або визнати нечинним, якщо він є нормативно-правовим актом, про що зазначити у резолютивній частині постанови.

Беручи до уваги наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання протиправним та скасування рішення двадцять п'ятої позачергової сесії Кременчуцької районної ради Полтавської області шостого скликання від 25 лютого 2014 року «Про накладення мораторію на схему планування території Кременчуцького району Полтавської області в частині освоєння і розвитку Біланівського родовища залізистих кварцитів» від моменту його прийняття.

Щодо тверджень третьої особи в апеляційній скарзі про порушення судом першої інстанції правил територіальної підсудності колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Згідно з п.1 ч.1 ст.18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган чи посадова особа місцевого самоврядування, посадова чи службова особа органу місцевого самоврядування, крім тих, які підсудні окружним адміністративним судам.

Відповідно до ч.2 ст.19 КАС України адміністративні справи вирішуються адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Так, адміністративні справи з приводу оскарження правових актів індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об'єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача, або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Якщо така особа не має місця проживання (перебування, знаходження) в Україні, тоді справу вирішує адміністративний суд за місцезнаходженням відповідача.

Отже, пунктом 1 частини 1 статті 17 КАС України визначено два види рішень суб'єктів владних повноважень, які можуть бути оскаржені: нормативно-правовий акт та правовий акт індивідуальної дії.

За змістом рішення Конституційного Суду України від 16.04.2009 року № 7-рп/2009 у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування), до нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію.

Отже, правовий акт індивідуальної дії не є нормативним, зокрема, не поширюється на всіх суб'єктів правовідносин в межах територіальної юрисдикції суб'єкта владних повноважень, на відміну від нормативного акту.

Слід відмітити, що оскаржуваним рішенням Кременчуцької районної ради Полтавської області від 25.02.2014 року накладається мораторій на Схему планування території Кременчуцького району Полтавської області виключно в частині освоєння i розвитку Біланівського родовища залізистих кварцитів.

При цьому, ТОВ «Біланівський ГЗК» має спеціальний дозвіл на користування надрами № 3572 від 20.12.2004 року, виданий Державною службою геології та надр на підставі наказу від 19.12.2013 року № 630 та угоди про умови користування ділянкою надр № 3572 від 14.01.2014 року, погоджений з Держуправлінням екоресурсів у Полтавській області (№ 356 від 28.09.2004 р.) та Держнаглядохоронпраці (21.10.2004 р. № 5.3012/6928) строком дії до 20.12.2024 року (т.1, а.с.14).

Як зазначалось вище, згідно з договорами оренди землі № 4 від 21.03.2011 року та № 16 від 18.01.2013 року, позивачеві надано у строкове платне користування земельні ділянки саме для розміщення об'єктів інфраструктури Біланівського родовища залізистих кварцитів.

Отже, рішення Кременчуцької районної ради від 25.02.2014 року «Про накладення мораторію на Схему планування території Кременчуцького району Полтавської області в частині освоєння та розвитку Біланівського родовища залізистих кварцитів» поширює свою дію на конкретну юридичну особу - ТОВ «Біланівський ГЗК».

Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ТОВ «Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат» зареєстроване за адресою: 39802, Полтавська область, м. Комсомольськ, вул. Будівельників, буд. 16.

Враховуючи викладене, з огляду на норми ч.2 ст.19 КАС України, колегія суддів вважає, що спір щодо оскарження рішення Кременчуцької районної ради від 25.02.2014 року як правового акту індивідуальної дії підлягає вирішенню або адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем знаходження позивача, або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача - за вибором позивача.

Таким чином, частиною 2 статті 19 КАС України не встановлено заборони щодо розгляду справи про оскарження правового акту індивідуальної дії місцевим загальним судом як адміністративним судом за місцезнаходженням позивача, а відтак, доводи апелянта про територіальну підсудність даної справи виключно Автозаводському районному суду м. Кременчука та відсутність повноважень по розгляду справи у Комсомольського міського суду Полтавської області, є помилковими.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що суд в мотивувальній частині постанови послався на те, що постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 03.07.2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Кременчуцької районної ради Полтавської області, треті особи - ОСОБА_8, ПОГО «Право на захист» в особі Дашко Н.Б., ТОВ «Біланівський ГЗК», Кременчуцька районна державна адміністрація Полтавської області про визнання протиправним та скасування рішення органу місцевого самоврядування позивачу було відмовлено у задоволенні його позову щодо визнання протиправним та скасування рішення двадцятої сесії Кременчуцької району Полтавської області». Зазначено, що згаданим судовим рішенням встановлено, що рішення двадцятої сесії Кременчуцької районної ради шостого скликання від 27.06.2013 року «Про Схему планування території Кременчуцького району Полтавської області» є законним, а доводи ОСОБА_4 про те, що його прийнято з порушенням чинного законодавства та без проведення громадських обговорень, є безпідставними.

Однак, судом першої інстанції не враховано, що вказану постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 03.07.2014 року по справі № 524/11575/13а скасовано ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28.10.2014 року.

Відповідно до ст.201 КАС України підставами для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є: 1) правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права; 2) вирішення не всіх позовних вимог або питань.

З огляду на викладене, постанова Комсомольського міського суду Полтавської області від 12.02.2015 року по справі № 534/1954/14-а підлягає зміні шляхом виключення з мотивувальної частини постанови посилання суду першої інстанції на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 03.07.2014 року по справі № 524/11575/13-а за позовом ОСОБА_10 до Кременчуцької районної ради Полтавської області, треті особи - ОСОБА_8, Полтавська обласна громадська організація «Право на захист», Товариство з обмеженою відповідальністю «Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат», Кременчуцька районна державна адміністрація Полтавської області про визнання протиправним та скасування рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 201, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А

Апеляційну скаргу Полтавської обласної громадської організації "Право на захист" задовольнити частково.

Постанову Комсомольського міського суду Полтавської області від 12.02.2015р. по справі № 534/1954/14-а змінити шляхом виключення з мотивувальної частини постанови посилання суду першої інстанції на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 03.07.2014 року по справі № 524/11575/13-а.

В іншій частині постанову Комсомольського міського суду Полтавської області від 12.02.2015р. по справі № 534/1954/14-а залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Перцова Т.С.
Судді(підпис) (підпис) Бондар В.О. Жигилій С.П.
Повний текст постанови виготовлений та підписаний 02.06.2015 р.