Справа № 2а-7093/12/2670
Суддя: Нагорянський С.І.
Дата ухвалення: 2015-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

2а-7093/12/2670

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

02 червня 2015 року № 2а-7093/12/2670

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Нагорянський С.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом

Закритого акціонерного товариства "Рейтингова компанія "Євротек"

до

Інспекції з питань захисту прав споживачів у Херсонській області

про

скасування постанови про накладення стягнень

В С Т А Н О В И В:

Закрите акціонерне товариство "Рейтингова компанія "Євротек" звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Інспекції з питань захисту прав споживачів у Херсонській області про скасування постанови про накладення стягнень, передбачених ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів» від 14 травня 2012 року №63, винесену Інспекцією з питань захисту прав споживачів у Херсонській області.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 серпня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2012 року, позов задоволено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 26 березня 2015 року постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 серпня 2012 року та Київського апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2012 року скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції на новий розгляд.

Відповідно до автоматичного розподілу справ справу передано для розгляду судді Окружного адміністративного суду м. Києва Нагорянському С.І.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 квітня 2015 року адміністративну справу № 2а-7093/12/2670 прийнято до свого провадження та призначено судове засідання на 14 травня 2015 року.

У судовому засіданні 14 травня 2015 року представник позивача підтримав позовні вимоги, просив задовольнити адміністративний позов у повному обсязі, з огляду на доводи, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача у судове засідання 14 травня 2015 року не прибув, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином. Через канцелярію суду подав письмові заперечення проти позовних вимог, в яких просив відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Згідно з ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З урахуванням наведеного, у судовому засіданні 14 травня 2015 року суд ухвалив про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи та матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, оцінивши докази, які мають значення для розгляду та вирішення справи, судом встановлено наступне.

3 квітня 2012 року Інспекцією з питань захисту прав споживачів у Херсонській області було проведено перевірку Супермаркету "Фреш-експрес" Закритого акціонерного товариства "РК "Євротек", що знаходиться по вул. 200 років Херсона, 28, в м. Херсоні.

За наслідками проведеної перевірки було складено акт від 3 квітня 2012 року № 000058.

В ході проведення перевірки встановлено, що супермаркет "Фреш-експрес" здійснює реалізацію алкогольних напоїв та тютюнових виробів, продовольчих та непродовольчих товарів, свіжих овочів та фруктів, продукцію власного виробництва.

Вибірковою перевіркою якості та безпеки продукції встановлено порушення пунктів 12, 15, 16 Правил роздрібної торгівлі продовольчими товарами, затверджених Наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України від 11 липня 2007 року № 185, статей 6, 14, 15 Закону України "Про захист прав споживачів" та Інструкції про порядок позначення роздрібних цін на товари народного споживання в підприємствах роздрібної торгівлі і закладах ресторанного господарства, та вимоги ДСТУ 4518-2008 "Продукти харчові. Маркування для споживачів. Загальні правила".

Перевіркою встановлено, що в реалізації на підприємстві торгівлі, яке належить ЗАТ "РК "Євротек", перебував товар, зазначений у пунктах 1-3, 5, 7- 13, 24-53, 54-57, 59-66, 74-111, 118-125 додатку № 7 до акту перевірки від 03 квітня 2012 року № 000058 без необхідної, доступної, достовірної, повної та своєчасної інформації про продукцію у маркуванні та на цінниках (копії, яких додані до додатку та акту перевірки), а саме відсутні: найменування та місце знаходження виробника, країна походження, дата виготовлення продукції, терміни придатності, позначка про вміст ГМО, сорт, умови зберігання, енергетичну та поживну цінність, умови використання та ін.

На підставі вищезазначених обставин відповідач дійшов висновку, що вказана інформація є недостовірною та вводить споживачів в оману внаслідок неточностей, замовчування та приховування достовірної інформації, чим порушено вимоги статті 15 Закону України "Про захист прав споживачів".

Так, у продажу перебували яйця курячі, що не відповідали вимогам нормативних документів за якістю, масою, вагою та забруднені курячим послідом, чим порушено вимоги ДСТУ 5028:2008 "Яйця курячі харчові. Технічні умови.".

Крім того, в реалізації перебували коньяки, які не відповідали вимогам ДСТУ 4700-2006 через наявність сторонніх домішок.

Зокрема, на етикетках коньяків споживачам надавалася інформація у недоступній формі щодо вікових обмежень вживання алкоголю, вміст ГМО. Через занадто дрібний шрифт інформація є такою, що неможлива для читання навіть з допомогою окулярів.

Також, під час перевірки не було надано документів про якість та безпеку на товари, зазначені у додатку № 7 до акту перевірки.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, позивач звернувся до суду з позовом.

Відповідно до ч. 5 ст. 227 КАС України, висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при розгляді справи.

Так, скасовуючи рішення судів першої та апеляційної інстанції, Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 26 березня 2015 року вказав, що судами не взято до уваги, що інформацію для споживача необхідно подавати безпосередньо на споживчій тарі, етикетці, контретикетці, кольєретці, ярлику, пробці, листку-вкладиші разом із харчовим продуктом у вигляді тексту, умовних познак, а також штрихового кодування та малюнків з урахуванням способу нанесення інформації, прийнятного для певного виду продуктів.

Згідно ст. 5 Закону України "Про захист прав споживачів" від 12 травня 1991 року № 1023-XII, держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров'я і життєдіяльності.

Захист прав споживачів здійснюють спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів та його територіальні органи, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, органи і установи, що здійснюють державний санітарно-епідеміологічний нагляд, інші державні органи, органи місцевого самоврядування згідно із законодавством, а також суди.

В силу ч. 1-3 ст. 6 Закону № 1023-XII, продавець (виробник, виконавець) зобов'язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. Продавець (виробник, виконавець) на вимогу споживача зобов'язаний надати йому документи, які підтверджують належну якість продукції. Вимоги до продукції щодо її безпеки для життя, здоров'я і майна споживачів, а також навколишнього природного середовища встановлюються нормативними документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону № 1023-XII, споживач має право на те, щоб продукція за звичайних умов її використання, зберігання і транспортування була безпечною для його життя, здоров'я, навколишнього природного середовища, а також не завдавала шкоди його майну.

Згідно ч. 1 ст. 15 Закону № 1023-XII, споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору.

Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги).

Інформація про продукцію повинна містити: 1) назву товару, найменування або відтворення знака для товарів і послуг, за якими вони реалізуються; 2) найменування нормативних документів, вимогам яких повинна відповідати вітчизняна продукція; 3) дані про основні властивості продукції, а щодо продуктів харчування - про склад (включаючи перелік використаної у процесі їх виготовлення сировини, в тому числі харчових добавок), номінальну кількість (масу, об'єм тощо), харчову та енергетичну цінність, умови використання та застереження щодо вживання їх окремими категоріями споживачів, а також іншу інформацію, що поширюється на конкретний продукт; 4) відомості про вміст шкідливих для здоров'я речовин, які встановлені нормативно-правовими актами, та застереження щодо застосування окремої продукції, якщо такі застереження встановлені нормативно-правовими актами; 5) позначку про наявність або відсутність у складі продуктів харчування генетично модифікованих компонентів; 6) дані про ціну (тариф), умови та правила придбання продукції; 6-1) виробник (продавець) у разі виявлення недостовірної інформації про продукцію (якщо вона не шкодить життю, здоров'ю або майну споживача) протягом тижня вилучає цю продукцію з продажу та приводить інформацію про неї до відповідності; 7) дату виготовлення; 8) відомості про умови зберігання; 9) гарантійні зобов'язання виробника (виконавця); 10) правила та умови ефективного і безпечного використання продукції; 11) строк придатності (строк служби) товару (наслідків роботи), відомості про необхідні дії споживача після їх закінчення, а також про можливі наслідки в разі невиконання цих дій; 12) найменування та місцезнаходження виробника (виконавця, продавця) і підприємства, яке здійснює його функції щодо прийняття претензій від споживача, а також проводить ремонт і технічне обслуговування.

Згідно частин 2, 8 та 9 ст. 15 Закону № 1023-XII, інформація, передбачена частиною першою цієї статті, доводиться до відома споживачів виробником (виконавцем, продавцем) у супровідній документації, що додається до продукції, на етикетці, а також у маркуванні чи іншим способом (у доступній наочній формі), прийнятим для окремих видів продукції або в окремих сферах обслуговування.

Продавець не звільняється від відповідальності у разі неодержання ним від виробника (імпортера) відповідної інформації про товар.

Під час розгляду вимог споживача про відшкодування збитків, завданих недостовірною або неповною інформацією про продукцію чи недобросовісною рекламою, необхідно виходити з припущення, що у споживача немає спеціальних знань про властивості та характеристики продукції, яку він придбаває.

Також, відповідно до п. 15 Правил роздрібної торгівлі продовольчими товарами, затверджених Наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції від 11 липня 2007 року № 185 передбачено, що працівники суб'єкта господарської діяльності зобов'язані надати споживачу необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про товари, а також на вимогу споживача - документи, якими підтверджуються їх якість і безпека, а також ціна товарів.

Згідно розділу 4 ДСТУ 4518:2008 "Продукти харчові. Маркування для споживачів. Загальні правила", маркування продукту повинно бути чітким та зручним для сприйняття. Фон етикетки та текст, який на неї нанесений, за кольором і відтінками не повинні поглинати одне одного.

Виробник (продавець) зобов'язаний своєчасно надавати споживачу інформацію про харчові продукти. Ця інформація не повинна вводити в оману споживача.

Інформація для споживача повинна бути чіткою, конкретною, однозначною, забезпечувати споживачу можливість правильного вибору продукту та нести правдиві відомості щодо продукту. Інформація, яка стосується складу, властивостей, харчової цінності, природи походження, способів виготовлення та споживання, а також інших властивостей, які характеризують прямо або опосередковано безпечність і якість харчового продукту, повинна забезпечувати однозначне сприйняття споживачем та унеможливлювати помилкове сприйняття цього продукту за інший, близький до нього за зовнішнім виглядом або органолептичними показниками.

Інформацію для споживача необхідно подавати безпосередньо на споживчій тарі, етикетці, контретикетці, кольєретці, ярлику, пробці, листку-вкладиші разом із харчовим продуктом у вигляді тексту, умовних познак, а також штрихового кодування та рисунків з урахуванням способу нанесення інформації, прийнятного для певного виду продуктів.

Текст на споживчій тарі, етикетці, контретикетці, кольєретці, ярлику, пробці, листку-вкладиші обов'язково повинен бути нанесений державною мовою згідно з чинним законодавством України, а додатково, відповідно до договору/контракту, продубльований іншою мовою. Текст, написи та мова повинні відповідати нормам української лексики або іншої мови, якою подано інформацію про харчовий продукт.

Згідно ч. 6 ст. 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю), у разі виявлення порушень вимог законодавства, складає акт.

Матеріали перевірки, а саме акт від 3 квітня 2012 року № 000058, таблиця додатку № 7 до акту перевірки, копії етикеток товару, що пропонувався до продажу, можуть бути доказами порушення позивачем законодавства про захист прав споживачів, оскільки відображають фактичний стан здійснення господарської діяльності у сфері торгівлі та законодавства про захист прав споживачів.

Як було встановлено службовими особами Інспекції під час перевірки та підтверджується матеріалами справи, в реалізації перебував товар без необхідної, доступної, достовірної, повної та своєчасної інформації про продукцію у маркуванні та на цінниках, а саме: найменування та місцезнаходження виробника, країна походження, дата виготовлення продукції, терміни придатності, позначка про вміст ГМО, сорт, умови зберігання, енергетичну та поживну цінність, умови використання та реалізація товару, що не відповідав вимогам нормативних документів по якості, вазі, сорту, маркуванню та з наявністю сторонніх домішок.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позивачем не забезпечено передбаченого статтею 15 Закону України «Про захист право споживачів» права споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору, внаслідок чого порушено вимоги чинного законодавства.

Крім того, суд касаційної інстанції зазначив, що судом першої інстанції всупереч положенням статті 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" не взято до уваги матеріали перевірки в якості доказів.

Згідно ст. 26 Закону України «Про захист прав споживачів», спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів та його територіальні органи в областях, містах Києві та Севастополі, а на території Автономної Республіки Крим - орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим у сфері захисту прав споживачів здійснюють державний контроль за додержанням законодавства про захист прав споживачів, забезпечують реалізацію державної політики щодо захисту прав споживачів і мають право, зокрема:

- перевіряти у суб'єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, якість продукції, додержання обов'язкових вимог щодо безпеки продукції, а також додержання правил торгівлі та надання послуг; безперешкодно відвідувати та обстежувати відповідно до законодавства будь-які виробничі, складські, торговельні та інші приміщення цих суб'єктів;

- припиняти відвантаження і реалізацію товарів, що не відповідають вимогам нормативних документів, до усунення суб'єктами господарювання виявлених недоліків; забороняти суб'єктам господарювання реалізацію споживачам продукції;

- приймати рішення про: а) припинення суб'єктами господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, реалізації та виробництва продукції, що не відповідає вимогам нормативно-правових актів та нормативних документів, - до усунення виявлених недоліків; б) тимчасове припинення діяльності суб'єктів господарювання сфери торгівлі (секцій, відділів), послуг, у тому числі ресторанного господарства, складів підприємств оптової і роздрібної торгівлі та організацій незалежно від форми власності, що систематично реалізують товари неналежної якості, порушують правила торгівлі та надання послуг, умови зберігання та транспортування товарів, - до усунення виявлених недоліків;.

Згідно п. 10 ст. 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду(контролю) у сфері господарської діяльності», посадові особи органу державного нагляду (контролю) з метою з'ясування обставин, які мають значення для повноти проведення заходу, здійснюють у межах повноважень, передбачених законом, огляд територій або приміщень, які використовуються для провадження господарської діяльності, а також будь-яких документів чи предметів, якщо це передбачено законом.

Перевірка якості та безпеки продукції, що реалізується, а також додержання обов'язкових вимог щодо дотримання правил торгівлі та надання послуг може здійснюється шляхом дослідження якості та безпеки продукції як за фізико-хімічними, мікробіологічними показниками (за результатами дослідження у лабораторних умовах) так і органолептичним методом-проведення обстеження, огляду продукції за зовнішнім виглядом, мірою (вагою), об'ємом, смаком, запахом, кольором, дотримання умов зберігання, транспортування, пакування, наявністю належного маркування, документів про якість та безпеку, та інше.

Так, під час перевірки посадовими особами відповідача встановлено, що в реалізації магазину позивача перебувала продукція, що не відповідала вимогам нормативних документів.

Зокрема, перевіркою встановлено, що споживачам пропонувались яйця курячі, що не відповідають вимогам нормативних документів по якості та масі, товар забруднений, чим допущено порушення вимог п. 4.15 ДСТУ 5028:2008 «Яйця курячі харчові. Технічні умови».

Відповідно до п. 4.15 ДСТУ 5028:2008 «Яйця курячі харчові. Технічні умови», не використовуються для реалізації у торгівельній мережі, а лише для промислової переробки на продукти харчування, яйця, шкарлупа яких забруднена послідом або із слідами крові, пошкоджена із видимими змінами структури. Згідно розділу 10 ДСТУ 5028:2008, стан пакування, наявність маркування, чистоту і цілісність шкарлупи визначають візуально.

З урахуванням наведеного, суд погоджується з доводами відповідача про те, що під час визначення якісних показників товару та встановлення відповідних порушень вимог законодавства службові особи Інспекції діяли у відповідності та в межах наданих повноважень.

Проведеною перевіркою також встановлено, що до продажу пропонувались коньяки, які не відповідали вимогам ДСТУ 4700:2006, у зв’язку з наявністю сторонніх домішок. На етикетках коньяків споживачам через надто дрібний шрифт надавалась інформація, яка не підлягала зчитуванню навіть за допомогою окулярів, що у свою чергу робить її недоступною. Крім того, на маркуванні була відсутня інформація щодо вікових обмежень вживання алкоголю та позначка про вміст ГМО.

Згідно п. 6 Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 липня 1996 року № 854, суб'єкт господарської діяльності зобов'язаний забезпечити згідно із статтями 18 та 19 Закону України "Про захист прав споживачів" надання споживачам необхідної, доступної та достовірної і своєчасної інформації про товари, а також на вимогу споживачів - додаткової інформації про наявність сертифіката відповідності, документи, що підтверджують якість та ціну товару.

Пунктом 14 постанови № 854 визначено, що алкогольні напої повинні бути марковані в доступній для споживача формі згідно із законодавством про мови.

На лицьовій стороні етикетки кожної пляшки або самої пляшки (іншого посуду) горілки та лікеро-горілчаних виробів зазначаються: загальна та власна назви виробу; найменування виробника; знак для товарів і послуг; географічна назва місця виготовлення виробу, якщо найменування виробника не відображає місця розташування підприємства; вміст спирту (% об.); місткість посуду; штриховий код повинен бути нанесений на видиму сторону етикетки або контретикетки, чи пляшки (іншого посуду); вміст цукру (якщо це регламентується нормативними документами); позначення нормативного документа (для продукції вітчизняного виробництва).

На видимій стороні етикетки або контретикетки, або на корці, або на пляшці (іншому посуді) повинні бути зазначені дата виготовлення виробу, код підприємства та номер ліцензії на виробництво.

Термін витримки марочних вин та позначення "Марочне", вік коньячних спиртів марочних коньяків і коньяків спеціальних назв повинні бути зазначені на кольєретці.

На пляшках з колекційними винами та коньяками повинні бути наклеєні додаткові ярлики із зазначенням "Колекційне (колекційний), додатково витримане (витриманий) в колекції ___ років".

Відповідно до п. 15 постанови № 854, не дозволяється продаж алкогольних напоїв у пляшках (іншій тарі) без етикеток або чіткого маркування, з наявними ознаками бою (тріщини, сколювання шийки, пошкодження закорковування тощо), у негерметично закоркованих пляшках, з наявністю сторонніх і завислих частинок або каламуті, осаду, з простроченим терміном придатності, якщо це не передбачено стандартом.

Пунктом 20 постанови № 854 передбачено, що перед продажем алкогольних напоїв продавцем обов'язково перевіряється їх якість за зовнішнім виглядом (прозорість, колір, інші ознаки, які піддаються перевірці без відкупорювання одиниці паковання).

Із системного аналіз зазначеного вище слідує висновок, що на законодавчому рівні встановлено заборону надання суб’єктом господарювання нечіткої та недоступної інформації щодо товару для споживачів, а також реалізацію товару (у даному випадку коньяку) із наявністю сторонніх домішок, осаду та каламуті, які можливо виявити візуальним шляхом.

Крім того, відповідач зазначив, що перевірка магазину позивача проводилась спеціалістами, що мають професійну освіту та кваліфікаційний рівень, на підтвердження чого відповідачем надано копію диплому про здобуття службовою особою Інспекції, яка проводила перевірку, відповідної спеціальності «Товарознавство та організація торгівлі товарами».

Вищенаведене свідчить про можливість надання професіональної оцінки якісних та кількісних характеристик та показників товару, у тому числі за зовнішнім виглядом без проведення відповідних лабораторних випробувань.

Враховуючи встановлені по справі обставини та норми законодавства, суд дійшов висновку, що постанова Інспекції з питань захисту прав споживачів у Херсонській області про накладення стягнень, передбачених ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів» від 14 травня 2012 року №63, прийнята на підставі, в межах та у відповідності до чинного законодавства, а тому відсутні правові підстави для її скасування.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: 1) суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; 2) суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України. В силу ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно до ч. 2 якої, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В свою чергу, Інспекцією з питань захисту прав споживачів у Херсонській області, як суб'єктом владних повноважень, доведено правомірність оскаржуваних позивачем дій та відповідність вимогам закону оскаржуваної постанови № 63 від 14.05.2012 року.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Закритого акціонерного товариства "Рейтингова компанія "Євротек" не є обґрунтованими, а, відтак, такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову Закритого акціонерного товариства "Рейтингова компанія "Євротек" відмовити.

Постанова, відповідно до ч. 1 статті 254 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії постанови за правилами, встановленими статтями 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя С.І. Нагорянський