Справа № 2а-3206/12/0970
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2015-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2015 року Справа № 876/3913/13

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Сапіги В.П., Іщук Л.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу представника ОСОБА_1, ОСОБА_2 на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 січня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до головного державного інспектора з нагляду у сфері пожежної та технологічної безпеки управління Державної інспекції техногенної безпеки України в Івано-Франківській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача товариство з обмеженою відповідальністю «Радіоремсервіс» про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ :

У жовтні 2012 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з адміністративним позовом, у якому просили визнати протиправним і скасувати рішення головного державного інспектора з нагляду у сфері пожежної та техногенної безпеки Державної інспекції техногенної безпеки України в Івано-Франківській області Масляка О.М. (далі - Головний інспектор) від 18.09.2012 року за №12/5/2709 про припинення дії виконання постанови про застосування запобіжних заходів від 03.09.2012 року №77/49.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 січня 2013 року у справі № 2а-3206/12/0970 у задоволенні позову було відмовлено.

У своїй апеляційній скарзі представник позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтував тим, що оскільки товариство з обмеженою відповідальністю «Радіоремсервіс» (далі - ТОВ «Радіоремсервіс») постанову про застосування запобіжних заходів від 03.09.2012 року № 77/49 не оскаржувало, то вона набрала законної сили. У подальшому ТОВ «Радіоремсервіс» порушень вимог ДБН 360-92** щодо забезпечення протипожежного розриву від новобудови до існуючих будівель, власниками яких є позивачі, не усунено. Тому у відповідача не було підстав для прийняття оспорюваного рішення про припинення дії виконання постанови про застосування запобіжних заходів від 03.09.2012 року №77/49.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання апеляційного суду не з'явилися, а відтак на підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких мотивів.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із того, що прийняття оскаржуваного рішення Головним інспектором за №12/5/2709 від 18.09.2012 року про припинення дії виконання постанови про застосування запобіжних заходів здійснено у зв'язку із встановленням обставин, які підтверджують усунення порушення ТОВ «Радіоремсервіс» забезпечення дотримання протипожежного розриву.

Тому право позивачів на пожежну безпеки належних їм будівель є забезпеченим, а оскаржуване рішення за №12/5/2709 від 18.09.2012 року про припинення дії виконання постанови про застосування запобіжних заходів не порушує такого права позивачів.

Крім того, оскаржуване рішення за №12/5/2709 від 18.09.2012 року про припинення дії виконання постанови про застосування запобіжних заходів є правовим актом індивідуальної дії, який спрямований на застосування нормативно-правових актів до ТОВ «Радіоремсервіс», стосується прав та обов'язків тільки цієї особи та не створює прав чи обов'язків для позивачів.

Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

За змістом приписів ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Водночас, суб'єктивна оцінка порушення права не є абсолютною. У деяких випадках сам законодавець визначає коло осіб, права яких можуть бути порушені внаслідок бездіяльності, вчинення суб'єктом владних повноважень певних дій чи прийняття актів, правомірно обмежуючи право інших осіб на звернення до суду за захистом порушених прав, свобод або інтересів.

Так, відповідно до положень ч. 2 ст. 171 КАС України право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб'єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт. Тобто оскаржити такий акт інші особи не можуть.

Зі змісту регулювання, яке міститься у КАС України, також убачається, що право оскаржити індивідуальний акт має також особа, якої він стосується.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 оспорили рішення Головного інспектора від 18.09.2012 року за №12/5/2709 про припинення дії виконання постанови про застосування запобіжних заходів від 03.09.2012 року №77/49, яке є правовими актами індивідуальної дії. Такі правові акти породжують права й обов'язки тільки тих суб'єктів (чи визначеного цим актом певного кола суб'єктів), яким його адресовано.

При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що правом на захист є самостійне суб'єктивне право, яке з'являється у володільця регулятивного права лише в момент порушення чи оспорення останнього.

Таким чином, відсутність у будь-кого (крім ТОВ «Радіоремсервіс»), в тому числі і позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2, прав чи обов'язків у зв'язку із оскаржуваним рішенням не породжує для них і права на захист, тобто права на звернення із цим адміністративним позовом.

Посилання позивачів на порушення їх прав є безпідставними, оскільки зазначене рішення відповідача не стосується їх безпосередньо.

Разом із тим, у випадку, якщо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вважають, що діями ТОВ «Радіоремсервіс», пов'язаними із спорудженням багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_1, порушуються їх права, вони вправі звернутися за їх захистом із відповідним позовом у порядку цивільного судочинства.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а відтак апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України апеляційний суд,

УХВАЛИВ :

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1, ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 січня 2013 року у справі № 2а-3206/12/0970 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді В.П.Сапіга

Л.П.Іщук