Справа № 308/13402/14-а
Суддя: Дякович Віктор Петрович
Дата ухвалення: 2015-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2015 р. Справа № 876/667/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Дяковича В.П.,

суддів: Іщук Л.П., Онишкевича Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Управління пенсійного фонду в місті Ужгороді Закарпатської області на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08 грудня 2014 року по справі № 308/13402/14-а за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду в місті Ужгороді Закарпатської області про скасування рішення та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

17.10.2014 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом, яким просив скасувати рішення (у формі протоколу №38 від 01 жовтня 2014 року) Управління пенсійного фонду в місті Ужгороді Закарпатської області про відмову в призначенні йому пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» та зобов'язати відповідача зарахувати йому половину строку навчання на юридичному факультеті Ужгородського державного університету до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугою років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» та призначити йому пенсію за вислугою років з моменту звернення за призначенням пенсії з 25 вересня 2014 року.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08 грудня 2014 року адміністративний позов задоволено повністю.

Управління пенсійного фонду в місті Ужгороді Закарпатської області постанову суду першої інстанції оскаржило, подало апеляційну скаргу, зазначивши, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, просить її скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

В апеляційній скарзі покликається на те, що до спеціального стажу не зараховано половина періоду навчання в Ужгородському державному університеті, оскільки жодним документом не визначено, що даний навчальний заклад є вищим навчальним закладом, як того вимагає норма ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явилися, хоча належним чином були повідомленні про місце та час розгляду справи, а тому колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу згідно з п.2 ч.1 ст. 197 КАС України.

Суд, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працює в органах прокуратури з 01 вересня 1994 року по теперішній час, що не заперечується сторонами.

Відповідно до завіреної копії диплому НОМЕР_1, позивач навчався в Ужгородському державному університеті з 1991 року до 1996 року, по закінченні якого здобув вищу юридичну освіту за спеціальністю "правознавство" (а.с.8).

25 вересня 2014 року позивач звернувся до Управління пенсійного фонду в місті Ужгороді Закарпатської області з заявою про призначення пенсії за вислугу років.

Згідно вкладки №94 до протоколу №38 від 02.10.2014 року позивачу відмовлено в призначенні пенсії у зв'язку з відсутністю необхідного стажу вислуги років, зокрема не враховано половину періоду навчання на юридичному факультеті Ужгородського державного університету. Також в ній зазначено, що до стажу за вислугу років позивача зараховано період роботи з 01 вересня 1994 року по 19 серпня 2014 року в прокуратурі Закарпатської області, а також період роботи з 20 серпня 2014 року по 25 вересня 2014 року у Генеральній прокуратурі України. Таким чином позивачу зараховано до стажу за вислугу років 20 років 0 днів 25 днів (а.с.7).

Колегія суддів не погоджується щодо неврахування позивачу половини періоду навчання на юридичному факультеті Ужгородського державного університету до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугою років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» з огляду на наступне.

Згідно ст.42 Закону України "Про освіту", підготовка фахівців у вищих навчальних закладах здійснюється за денною (очною), вечірньою, заочною, дистанційною та екстернатною формою навчання. Цим Законом підтверджується рівноправність кожної із зазначених форм навчання за певним освітньо-кваліфікаційним рівнем і передбачає здобуття громадянами вищої освіти відповідного державного стандарту.

Відповідно до ст.43 Закону України "Про освіту", ст. 25 Закону України "Про вищу освіту" університет - багатопрофільний вищий навчальний заклад четвертого рівня акредитації, який провадить освітню діяльність, пов'язану із здобуттям певної вищої освіти та кваліфікації широкого спектра природничих, гуманітарних, технічних, економічних та інших напрямків науки, техніки, культури і мистецтв, проводить фундаментальні та прикладні наукові дослідження, є провідним науково-методичним центром, має розвинуту інфраструктуру навчальних, науково і науково - виробничих підрозділів, відповідний рівень кадрового і матеріально - технічного забезпечення, сприяє поширень наукових знань та здійсню. Культурно - просвітницьку діяльність.

Таким чином, Ужгородський державний університет (на даний час має статус Національного) здійснює підготовку, перепідготовку та атестацію фахівців різних освітньо-кваліфікаційних рівнів, у тому числі на юридичному факультеті за напрямком "Правознавство" та є вищим навчальним закладом четвертого рівня акредитації.

Відповідно до п.4 ст. 7 Закону України "Про вищу освіту", вищу освіту мають особи, які завершили навчання у вищих навчальних закладах, успішно пройшли державну атестацію відповідно до стандартів вищої освіти і отримали відповідний документ про вищу освіту державного зразка.

Навчання Позивача на юридичному факультеті в Ужгородському державному університеті, який на сьогоднішній день має статус національного університету, є безперечним фактом, що підтверджується дипломом державного зразка.

Згідно ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру", прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року - 21 рік 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 11 років 6 місяців.

До вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується серед іншого - половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах.

Закон України "Про прокуратуру" або інший нормативний акт, чинний на території України не визначає спеціальні навчальні заклади, які пенсійний фонд України вправі рахувати закладом юридичної освіти, що дає право на отримання пенсії у відповідності до Закону.

Стаття 50-1 Закону про прокуратуру також не визначає перелік учбових закладів, навчання у яких дає переважне право працівнику прокуратури на вислугу років.

В Законі України "Про прокуратуру" не конкретизовано, яка форма навчання у вищому юридичному навчальному закладі повинна зараховуватись до відповідного стажу роботи, що надає право на пенсію за вислугою років.

Оскільки позивач навчався в Ужгородському державному університеті з 1991 до 1996 року, то половину строку навчання необхідно зараховувати до стажу, який дає право виходу на пенсію за вислугою років.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для врахування позивачу до спеціального стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років, половини строку навчання в Ужгородському Державному університеті, та зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в місті Ужгороді зарахувати половину строку навчання в Ужгоролдському Державному університету, який на даний час має статус Національного університету до спеціального стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру".

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дір бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції дійшов до вірних висновків, приймаючи рішення по суті спірних правовідносин.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління пенсійного фонду в місті Ужгороді Закарпатської області - залишити без задоволення, а постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08 грудня 2014 року по справі № 308/13402/14-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь в справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В.П. Дякович

Судді Л.П. Іщук

Т.В. Онишкевич