Справа № 826/6895/15
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2015-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 травня 2015 року № 826/6895/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Келеберди В. І. при секретарі судового засідання Віруцькій О. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
до Реєстраційної служби Головного управління юстиції м. Києва Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Кендзьорі Вікторії Ярославівни
про визнання протиправними дій, зобов'язати вчинити дії
Обставини справи:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Реєстраційної служби Головного управління юстиції міста Києва, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Кендзьорю Вікторію Ярославівну (далі - відповідачі) з вимогами про визнання протиправним та скасування рішення від 06.04.2015 №20525051 Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві Кендзьори Вікторії Ярославівни про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень та зобов'язання державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України прийняти обґрунтоване рішення відповідно до вимог чинного законодавства

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, про те відповідачі діяли всупереч закону, чим порушили право останнього на прийняття спадщини після померлої ОСОБА_4.

Відповідачі проти позову заперечували, з підстав викладених в письмових запереченнях, які долучені до матеріалів справи.

Розглянувши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача за довіреністю звернувся до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві із заявою від 26.02.2015 про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1.

За наслідком розгляду вказаної заяви, прийнятої 26.02.2015 за реєстраційним номером 19646992, державним реєстратором прав на нерухоме майно Кендзьорою Вікторією Вікторівною прийнято рішення №19788903 про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію їх прав та обтяжень у зв'язку з неподанням усіх необхідних документів, зокрема документу, що підтверджує виникнення, перехід та припинення права власності на об'єкт нерухомого майна.

В подальшому, відповідачем - 2 рішенням №20525051 від 06.04.2015 відмовлено у державній реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_1. Вказане рішення мотивоване тим, що позивачем не усунено обставини (не надано документів) що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію їх прав та обтяжень

ОСОБА_1 не погоджується з рішення про відмову у державній реєстрації, оскільки стверджують, що ним подано усі передбачені законодавством документи для державної реєстрації речових прав на нерухоме майно.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Основні правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації та їх обтяжень визначає Закон України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2014 N 1952-IV ( далі - Закон N 1952-IV).

Процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна визначає Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №868 від 17.10.2013 (далі - Порядок №868).

Так, згідно п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону N 1952-IV обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, зокрема право власності на нерухоме майно.

Приписи п. 1 ч. 1 ст. 8 вказаного закону визначають, що орган державної реєстрації прав проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 15 Закону N 1952-IV державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться у декілька етапів, зокрема шляхом прийняття і перевірки документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви, встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень.

Згідно пункту 15 Порядку №868 під час розгляду заяви і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема щодо:

1) обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у встановлених законом випадках);

2) повноважень заявника;

3) відомостей про нерухоме майно, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах;

4) наявності обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до закону;

5) наявності факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Часиною 1 ст. 22 Закону N 1952-IV передбачене, що у разі якщо документи для державної реєстрації прав та їх обтяжень подано не в повному обсязі, передбаченому нормативно-правовими актами, державний реєстратор у строк, встановлений частинами п'ятою, сьомою і восьмою статті 15 цього Закону для розгляду заявлених прав, приймає рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень і письмово повідомляє про це заявника. Вказано норма кореспондується з пунктом 16 Порядку № 868.

В той же час, ч. 1 ст. 19 Закону N 1952-IV визначено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі:

1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом;

2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону;

3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді;

4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом;

5) рішень судів, що набрали законної сили;

6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Так, позивач в свої позовній заяві зазначає, що ним було надано копію рішення Оболонського районного суду міста Києва від 22.10.2012, яким встановлено факт спільного проживання позивача із спадкодавцем (ОСОБА_4) однією сім'єю понад п'ять років та визнано ОСОБА_1 спадкоємцем четвертої черги за законом після померлої ОСОБА_4. Таким чином, на думку позивача, відповідачами не правомірно прийнято рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію їх прав та обтяжень, що мало своїм наслідком в подальшому прийняття оскаржуваного рішення. Окрім того, позивач відмітив, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм матеріального права та суперечить положенням статті 24 Закону N 1952-IV.

Суд не приймає до уваги зазначені покликання позивача з огляду на наступне.

Судом встановлено, що підставою для відмови у державній реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 слугувало не усунення останнім обставини (не надано документів, що підтверджує виникнення, перехід та припинення права власності на об'єкт нерухомого майна), які були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію їх прав та обтяжень.

Так, у відповідності п. 28 Порядку №868 державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав виключно за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

В той же час, відповідно до п. 54 ст. 24 ЗаконуN 1952-IV у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено, зокрема, у разі якщо після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем протягом п'яти днів з дня отримання рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрації не надано державному реєстратору документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності на об'єкт нерухомого майна.

Аналіз вказаного дає підстави суду дійти до висновку, що рішення від 06.04.2015 №20525051 Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві Кендзьори Вікторії Ярославівни про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень є правомірним та таким, що прийнято в порядок, спосіб та в межах повноважень наданих йому законом. Таким чином, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Окрім того, суд вважає за необхідне вказати, що при вирішенні спору по суті судом не досліджувалося питання наявності/відсутності підстав набуття права власності на об'єкт нерухомого майна, оскільки позивачем не оскаржується рішення державного реєстратора від 04.03.2015 №19788903 про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію їх прав та обтяжень щодо витребування необхідних документів, зокрема документу, що підтверджує виникнення, перехід та припинення права власності на об'єкт нерухомого майна.

Поряд з цим, слід зауважити, що жодних позовних вимог до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві позивачем не заявлено, а відповідно до ч. 4 ст. 9 Закону N 1952-IV державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації.

З огляду на те, що оскаржуване рішення прийнято в порядок, спосіб та в межах повноважень наданих відповідачу-2, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для зобов'язання державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України прийняти обґрунтоване рішення відповідно до вимог чинного законодавства.

Вказане в сукупності обумовлює відсутність підстав для задоволення адміністративного позову в цілому.

Відповідачі, заперечуючи позов, в силу положень частини 2 статті 71 КАС України, спростували покликання позивача і довели відповідність оскаржуваних рішення вимогам ч.3. ст.2 КАС України.

Позивач, в силу положень ч.1 ст.71 КАС України, не довів суду належними доказами наявність обставин, що обґрунтовують його позовні вимоги в цілому.

Керуючись ст.ст. 69-71, 94, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні адміністративного позову.

Постанова набирає законної сили у порядку та строки, встановлені статтею 254 КАС України та може бути оскаржена у порядку та строки, встановлені статтями 185-187 КАС України.

Суддя В.І. Келеберда