Справа № 2-а-4376/11
Суддя: Чхайло О. В.
Дата ухвалення: 2011-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-4376/11

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2011 року м. Лебедин

Суддя Лебединського районного суду Сумської області Чхайла О. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лебедині справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Лебединської районної державної адміністрації Сумської області про визнання дій протиправними, зобовязання здійснити перерахунок соціальних виплат;

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що він являється учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, інвалід 3 групи по захворюванню, повязаному з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Відповідно до Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи" він має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення за втрату здоровя по інвалідності в розмірі 4 мінімальних заробітних плат та одноразової компенсації в розмірі 30 мінімальних заробітних плат. Позивач вважає, що розмір виплат, які фактично отримані ним, значно менший ніж встановлено спеціальним Законом. Тому він звернувся до суду та просив визнати дії відповідача протиправними та зобовязати УПСЗН зробити перерахунок зазначених соціальних виплат відповідно до вимог чинного законодавства за 2008-2011 роки.

Представник відповідача в наданому запереченні вказав, що виплата одноразової компенсацію як учаснику ЧАЕС та щорічної допомоги на оздоровлення за втрату здоровя по інвалідності в 2008 2011 роках позивачеві проводилась з дотриманням норм діючого законодавства, у визначеному державою розмірі і підстави для їх перерахунку відсутні. Тому вважає, що УПСЗН діяло у межах своїх повноважень, у порядок та у спосіб, що визначені чинним законодавством України.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що між сторонами мають місце публічні правовідносини, а позовні вимоги підлягають задоволенню, так як встановлено, що позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інвалід 2 групи по захворюванню, повязаному з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, а тому має право на пільги і компенсації, встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що підтверджується посвідченнями (а.с. 4).

Задовольняючи вимоги позивача, суд приймає до уваги те, що згідно ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

В силу вимог Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»від 28.02.1991 року одноразова компенсація особам, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, виплачується в розмірах - інвалідам III групи - 30 мінімальних заробітних плат. Щорічна допомога на оздоровлення виплачується - інвалідам III групи - у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат.

При цьому встановлено, що відповідач при виплаті вказаних соціальних виплат керувався постановами Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»та № 562 від 12.07.2005 року «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Ухвалюючи рішення, суд виходить із загальних засад пріоритетності законів над урядовими актами та дійшов висновку, що розмір даних виплат повинен визначатися саме Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Отже, одноразова компенсація як інваліду внаслідок Чорнобильської катастрофи та щорічна допомога на оздоровлення позивачу повинна була обраховуватись виходячи з положень даного Закону, оскільки зміни внесені до нього рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10-рп визнані неконституційними.

Згідно зі ст. 147 Конституції України Конституційний суд України вирішує питання про відповідність Законів та інших правових актів Конституції України і дає офіційне тлумачення Конституції України та Законів України.

Відповідно до ст. 150 Конституції України, рішення Конституційного суду України є обовязковим на території України, остаточним і не може бути оскарженим.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України, Закони інші правові акти, або їх окремі положення що визнанні не конституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним судом України рішення про їх неконституційність.

Згідно зі ст. 73 Закону України «Про конституційний суд України, якщо акти, або їх окремі положення визнаються таким, що не відповідають Конституції України ( є не конституційними), вони оголошуються не чинними і втрачають чинність від дня прийняття Конституційним судом рішення про їх не конституційність

Відповідно до ст. 19 Конституцій України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законом України.

Суд також вважає безпідставними посилання відповідача на відсутність коштів щодо забезпечення виплат зазначеної допомоги, оскільки, органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів, як на підставу не виконання своїх зобовязань, які встановлені Конституцією України.

Отже, виходячи з приписів Конституції України та рішення Конституційного суду України від 22.05.2008 року за № 10рп/2008, відповідач діяв всупереч вимог Закону, чим порушив права позивача.

Відповідно до ст.ст. 99, 100 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав і свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, проте судом враховуються положення ч. 1 ст. 76 Закону України «Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку», якою визначено, що право на подання позову про відшкодування ядерної шкоди, заподіяної життю і здоров'ю особи, не обмежується строком давності.

Таким чином, на підставі вищевикладеного позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, ст. ст. 7, 8, 11, 70, 71, 94, 99, 158-163, 183-2, 186, 254 КАС України, Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Законом України «Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку»;

П О С Т А Н О В И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Лебединської районної державної адміністрації Сумської області про визнання дій протиправними, зобовязання здійснити перерахунок соціальних виплат задовольнити.

Визнати протиправними дії управління праці та соціального захисту населення Лебединської районної державної адміністрації Сумської області щодо нарахування й виплати ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення за втрату здоровя по інвалідності та одноразової компенсації як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, інваліду 3 групи у розмірі меншому ніж передбачено Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобовязати управління праці та соціального захисту населення Лебединської районної державної адміністрації Сумської області здійснити перерахунок ОСОБА_1 одноразової компенсації як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, інваліду 3 групи та щорічної допомоги на оздоровлення за втрату здоровя по інвалідності відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»та провести відповідні виплати за 2008 - 2011 р.р. з урахуванням фактично виплачених сум.

Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Лебединської районної державної адміністрації Сумської області виконати дану постанову негайно.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Лебединський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Чхайла О. В.