Справа № 826/6906/15
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2015-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

04 червня 2015 року 08:30 № 826/6906/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кармазіна О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомПублічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України»
до Державної податкової інспекції у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві
третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю "Перша Логістична Компанія"
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 24.09.2014 року № 09,-
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось Публічне акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України» з позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 24.09.2014 року № 09, відповідно до якого позивачу збільшено грошове зобов'язання за платежем «податок на додану вартість» на 191 732 грн. за основним платежем та на 95 866 грн. за штрафними санкціями.

В обґрунтування позову позивач, крім іншого, посилається на процедурні порушення при призначенні перевірки. Крім того позивач зазначає, що висновки ДПІ, які покладені в основу оскаржуваних рішень, ґрунтуються на припущеннях, на начебто нездійсненні контрагентом операцій з транспортного експедирування вантажів позивача, а саме: щодо перевезення зернових, зернобобових, олійних культур та продуктів їх переробки залізничним транспортом.

Позивач звертає увагу, що висновки відносно позивача ґрунтуються на акті іншої ДПІ відносно перевірки взаємовідносин контрагента позивача з іншими особами, з якими позивач не мав будь-яких відносин, та сумнівності, на думку ДПІ, щодо постачання товарів між контрагентом та його постачальниками «по ланцюгу» до позивача.

В контексті наведеного позивач зазначає про наявність судового рішення, яке набрало законної сили, яким визнано протиправними дії ДПІ щодо коригування показників податкової звітності контрагента позивача.

Зазначаючи про фактичне виконання спірних операцій, про їх належне документальне оформлення, наявність податкових накладних, позивач вважає, що мав всі підстави для формування спірних сум податкових вигод у зв'язку з чим вважає оскаржуване рішення протиправним та просить його скасувати.

Представник третьої особи - контрагента позивача за спірними операціями, позов підтримав, зазначивши, що спірні операції фактично виконані, що підтверджується сукупністю документів, складених, у тому числі, за участі залізниці, яка безпосередньо здійснювала перевезення вантажів позивача із забезпеченням організації наведеного з боку третьої особи.

Між тим, відповідач проти позову заперечує та з підстав, викладених в Акті перевірки, вважає викладені в акті перевірки висновки обґрунтованими, а спірне рішення, прийняте на його підставі - правомірним.

У судовому засіданні 21.05.2015 р. на підставі ч. 4 ст. 122 КАС України судом ухвалено про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані матеріали, заслухавши пояснення присутніх представників осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві, правонаступником якої є ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві, проведено документальну позапланову невиїзну перевірку публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» (код з ЄДР 37243279; далі - Компанія) з питань дотримання податкового законодавства при взаємовідносинах з ТОВ «Перша логістична компанія» (код з ЄДР 37678031; адреса: 11500, Житомирська обл., місто Коростень, вул. Чапаєва, 3) за січень 2014 року.

За результатами перевірки складено акт від 04.09.2014 р. № 832/26-55-22-09/37243279 (далі - Акт перевірки).

Компанія зареєстрована у статусі юридичної особи 16.09.2010 р., місцезнаходження: 01033, м. Київ, вул. Саксаганського, 1. На податковий облік взято 17.09.2010 р., платником ПДВ є згідно свідоцтва від 14.12.2011 р.

Перевіркою встановлено наявність податкового кредиту, сформованого за рахунок ТОВ «Перша логістична компанія» у січні 2014 р. у сумі 1 479 517,89 грн.

В контексті наведеного під час перевірки встановлено, що між позивачем та ТОВ Перша логістична компанія» укладено договір транспортного експедирування № 552 від 30.01.13 р.

На стор. 8 - 12 Акту перевірки визначено перелік 45 податкових накладних щодо надання позивачу транспортно-експедиційних послуг, виданих позивачу третьою особою, із зазначенням номера, дати, суми та інших необхідних відомостей. Податкові накладні видані в період: 08.01.2014 р., 09.01.2014 р., 11.01.2014 р., 13.01.2015 р., 15.01.2014 р., 21.01.2015 р., 22.01.2014 р., 23.01.2015 р., 24.01.2014 р., 31.01.2014 р.

Зазначено, що суми ПДВ включені до складу податкового кредиту позивача за січень 2014 р. у сумі 1 479 518 грн.

З акту перевірки не вбачається здійснення ДПІ будь-якого аналізу щодо характеру операцій та первинних документів.

Надалі ДПІ зазначається про надходження Акту Коростеньскої ОДПІ від 12.05.2014 р. № 574/22-01/37678031 про результати позапланової документальної перевірки ТОВ «Перша логістична компанія» за відносинами з ТОВ «Мікас Плюс» та ПП «НДЛД «Еталон» з 01.01.2014 р. по 31.01.2014 р.

Вказаною перевіркою встановлено, що між ТОВ «Перша логістична компанія» (замовник) та ПП «НДЛД «Еталон» (виконавець) укладено договір про надання послуг з лабораторних досліджень.

Зазначається, що до Коростеньскої ОДПІ від ДПІ у м. Хмельницькому надійшов акт від 08.04.2014 р. № 1387/22-07/33761120 про результати документальної позапланової перевірки ПП «НДЛД «Еталон» з питань взаємовідносин з ТОВ «Компанія «Мелагрейн» за період грудня 2013 р. - січня 2014 р., яким підтверджено правомірність формування податкового кредиту за вищевказаний період.

Таким чином підтверджено ДПІ, що ТОВ «Перша логістична компанія» реально отримувала послуги по здійсненню лабораторних досліджень від ПП «НДЛД «Еталон».

Між тим, зазначається про отримання ДПІ від ТОВ «Перша логістична компанія» документів та зазначено, що на виконання умов договору цього товариства з ТОВ «Мікас Плюс» були виписані і надані платником до перевірки податкові накладні з № 1172 по № 1316 в кількості 145 штук, з № 1316 по № 1320 в кількості 5 штук, з 1322 по № 1361 в кількості 40 штук, всього в кількості 190 штук.

Зазначено, що всі податкові накладні, які були виписані ТОВ «Мікас Плюс» на адресу ТОВ «Перша логістична компанія», датовані 31.01.2014 р. Графа 3 кожної податкової накладної, як зазначено ОДПІ, щодо номенклатури поставки містить інформацію «ТЕО при транспортуванні вантажів замовника в січні 2014 р. Зазначено, що ТОВ «Мікас плюс» на адресу ТОВ «Перша логістична компанія» надано акти здачі-прийняття робіт від 31.01.2014 р.

У той же час ОДПІ зазначається, що жоден акт між ТОВ «Мікас плюс» та ТОВ «Перша логістична компанія» не містить інформації щодо обсягів перевезень, назви вантажовідправника, вантажоотримувача, станції відправки і станції отримання вантажу, що не дає можливості ідентифікувати дані акти із наданими до перевірки накладними на перевезення вантажів залізними лініями та відповідно унеможливлює підтвердити факт одержання ТОВ «Перша логістична компанія» вказаних послуг від ТОВ «Мікас Плюс». Зазначено, що наслідки для податкового кредиту створює лише фактичний рух товарів/послуг, а не задекларований на папері. Таким чином встановлено розбіжність між податковим кредитом ТОВ «Перша логістична компанія» та ТОВ «Мікас плюс» за січень 2014 р. на суму ПДВ 1 385 772,51 грн.

Окрім цього, як зазначає ОДПІ, на адресу Коростеньскої ОДПІ надійшов акт ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Мікас Плюс» за період з 01.01.2014 р. пор 28.02.2014 р. від 03.04.2014 рю. № 1017/26-55-22-07/38148234 з матеріалів якого встановлено, що місцезнаходження цього товариства на момент проведення звірки - «Запорізька обл. Жовтневий вул. Дзержинського буд. 114 кв. 43. Надалі зазначено, що фактичне місцезнаходження, слід розуміти - ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві відносно адреси у м. Запоріжжя, ТОВ «Мікас Плюс», не встановлено. Станом на 03.04.2014 р. вказане товариство, як зазначає ДПІ, визнано банкрутом.

Виходячи з того, що у ТОВ «Мікас плюс» відсутні ресурси та можливості для виконання операцій на користь ТОВ «Перша логістична компанія» та виходячи з того, що ТОВ «Мікас плюс» здійснював діяльність спрямовану на здійснення операцій, пов'язаних з наданням податкової вигоди третім особам, ОДПІ приходить до висновку, що вказане товариство використовувалось з метою прикриття незаконної діяльності. Зазначається про проведення досудового розслідування, зареєстрованого у реєстрі за № 0000051. Надалі зазначається про порушення ТОВ «Перша логістична компанія» вимог податкового законодавства. Зазначається, що вказане товариство є посередником. Зазначається також, що придбані у ТОВ «Мікас плюс» в подальшому відображені в обліку ТОВ «Перша логістична компанія» як такі, що були реалізовані контрагентам - покупця, яких перелічено у кількості 23 підприємств, у т.ч. позивачу із сумою ПДВ 191 732,17 грн.

Зазначено надалі ОДПІ, що в ході перевірки не підтверджено реальність надання платнику послуг ТОВ «Міка Плюс» за період з 01.01.2014 р. по 31.01.2014 р., що свідчить про те, що правочини між ТОВ «Перша логістична компанія» та підприємствами - покупцями здійснені без мети настання реальних наслідків. Так як реальність вчинення господарських операцій між постачальниками та ТОВ «Перша логістична компанія» відсутня, як вважає ОДПІ, а наслідком для податкового обліку є лише фактичний рух активів, а не задекларований на папері, у покупців не було підстав для податкового обліку вказаних операцій.

Враховуючи наведене, як зазначає ОДПІ, у ТОВ «Перша логістична компанія» відсутні об'єкти оподаткування по операціям з придбання та продажу транспортно-експедиційних послуг у підприємств - постачальників/покупців.

Що стосується власне позивача, в Акті перевірки зазначається, що враховуючи акт Коростенської ОДПІ відносно ТОВ «Перша логістична компанія», який на думку відповідача свідчить про сумнівність постачання товарів «поланцюгу» постачання.

Між тим, як зазначається самим відповідачем, за договором між позивачем та третьою особою обумовлювалось придбання послуги з транспортного-експедиційного обслуговування.

Таким чином, як зазначає відповідач в Акті перевірки відносно позивача, у останнього не було підстав для обліку вказаних операцій.

Відтак, як зазначає відповідач в Акті перевірки, задекларований позивачем податковий кредит відповідно до п. 198.3., п. 198.6. ПК України позивачем частково сформований неправомірно та частково не підтверджено за результатами перевірки по податковим накладним від 31.01.2014 р. на загальну суму постачання 958 659,91 грн. без ПДВ, ПДВ 191 732,17 грн.

На підставі зазначених вище висновків Акті перевірки прийнято оскаржуване рішення.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Так, проаналізувавши у взаємозв'язку з вищенаведеним положення ПК України (в редакції на час оформлення операцій та формування податкових вигод), а саме:

- п/п. 14.1.36. ПК України (щодо визначення терміну «господарська діяльність»), п/п. 14.1.185. (щодо визначення «постачання послуг»), п/п. 14.1.203 (щодо визначення «продаж результатів робіт (послуг),

- (щодо ПДВ) п/п. 14.1.178 (щодо визначення «податок на додану вартість»), п/п. 14.1.181 (щодо визначення «податковий кредит»), п. 188.1. (щодо бази оподаткування), п. 185.1. (щодо визначення «об'єкт оподаткування»), п. 198.1. ПК України (щодо операцій, при здійсненні яких виникає право на віднесення сум податку до податкового кредиту), п. 198.2. (щодо дати виникнення права на віднесення сум податку до податкового кредиту), п. 198.3. (щодо порядку визначення сум податкового кредиту), п. 201.1. (щодо видачі п/п та її реквізитів), п. 201.4. (щодо дати видачі податкової накладної), п. 201.6. (щодо статусу податкової накладної (п/н) та її відображення у РПН), п. 201.7. (щодо видачі п/н на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг); п. 201.8. (щодо осіб, яким надано право нарахування податку та видачі п/н), п. 201.10 ПК України (щодо видачі п/н платником податку та статусу п/н як підстави нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту); п. 198.6. (щодо наслідків не підтвердження сум податку),

а також п/п. 16.1.2., 16.1.3., п. 44.1. ПК України (щодо ведення обліку та підтвердження задекларованих відомостей), а також положення ч. 2. ст. 3., ч. 1 ст. 9, ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», положення Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність», суд приходить до наступних висновків.

Так, податкова звітність формується на підставі первинних бухгалтерських документів, які, для надання їм юридичної значимості (сили), крім іншого, мають бути видані за фактично вчиненою операцією.

У той же час, правові наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування сум витрат та податкового кредиту з ПДВ, виникають за наявності сукупності обставин та підстав, з якими наведені вище норми податкового законодавства пов'язують можливість формування спірних сум податкових вигод та які є передумовою їх формування.

Зокрема, такі правові наслідки наступають у разі: (1) фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій; (2) документального підтвердження реального здійснення господарських операцій сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду (в залежності від характеру певних операцій) та які містять інформацію про зміст та обсяг операції, підписані уповноваженими особами; (3) придбання товарів/послуг з метою їх використання в господарській діяльності; (4) наявності розумних економічних причин (ділової мети) для здійснення господарських операцій; (5) наявності у сторін спеціальної податкової правосуб'єктності (особа, що видає податкову накладну, повинна бути зареєстрованою як платник ПДВ); (6) наявності у покупця податкової накладної, яка відповідає вимогам ст. 201 ПК України та підписана уповноваженою особою.

У той же час, наведені вище норми податкового законодавства у взаємозв'язку з приписами законодавства з питань бухгалтерського обліку та звітності визначають окремі випадки, за яких неможливе формування витрат та податкового кредиту, зокрема, це: не пов'язаність здійсненої операції (понесених витрат) з господарською діяльністю покупця (придбання товарів/послуг без мети їх використання у господарській діяльності), фіктивність операцій/нездійснення оподатковуваних операцій, видача податкової накладної особою, яка не є платником ПДВ та, крім того, відсутність у платника податків юридично значимих первинних документів, зареєстрованих у встановлених випадках в ЄРПН податкових накладних.

У взаємозв'язку з вищенаведеним, суд, вирішуючи спір по суті, також зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При цьому, вирішуючи з урахуванням наведених вище обставин та норм законодавства спір по суті, суд виходить також з того, що при дослідженні факту здійснення господарської операції оцінці підлягають відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку, на що звертає увагу у своєму роз'ясненні ВАС України від 02.06.2011 р. № 742/11/13-11 та чим керується суд у даній справі.

Окрім того, вирішуючи спір по суті, суд також виходить з того, що суб'єкт владних повноважень не має права, обґрунтовуючи правомірність свого рішення, посилатися на підстави, які не враховувалися ним при ухваленні оспорюваного рішення, тобто оскаржувані рішення оцінюються судом виходячи з доведеності з боку податкового органу тих обставин (фактичних підстав) і норм права (юридичних підстав), які наведені податковим органом в Акті перевірки, що забезпечує дотримання принципу правової визначеності при вирішенні спірних взаємовідносин.

В даному випадку, як приходить до висновку суд, відповідач в порядку виконання обов'язку, визначеного ч. 2 ст. 71 КАС України, та з урахуванням приписів ч. 1 ст. 138 КАС України (щодо предмету доказування) не довів належними та допустимими доказами наявності обставин, які б свідчили про порушення позивачем податкового законодавства, наявність яких би призводила до невизнання права позивача на формування спірних сум податкових вигод, а відтак ДПІ не довела законності та обґрунтованості оскаржуваних рішень.

Доводи, покладені ДПІ в основу висновків Акту перевірки та оскаржуваних рішень, по суті ґрунтуються на припущеннях та недоведених обставинах, з огляду на що висновки Акту перевірки не можуть бути підставою для висновків про порушення позивачем податкового законодавства за відносинами із зазначеними контрагентами та підставою для прийняття спірних рішень.

Слід зазначити в контексті останнього, що по суті висновки ДПІ ґрунтуються на висновках акту, складеного відносно контрагента.

Відносно наведеного слід зазначити, що відповідно до постанови Житомирського окружного адміністративного суду від 06.08.2014 р. у справі 806/2476/14, яка залишена без змін ухвалою суду апеляційної інстанції від 06.08.2014 р., задоволено позов ТОВ «Перша логістична компанія» до Коростеньскої ОДПІ.

Так, визнано протиправними дії Коростенської ОДПІ щодо коригування показників податкової звітності з ПДВ ТОВ «Перша логістична компанія» за січень 2014 року на підставі висновків акту перевірки від 12 травня 2014 року № 574/22-01/37678031; зобов'язано Коростенську ОДПІ поновити показники податкової звітності з ПДВ ТОВ «Перша логістична компанія» за січень 2014 року; зобов'язано Коростенську ОДПІ вилучити інформацію про результати проведеної з 23 квітня по 05 травня 2014 року документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Перша логістична компанія», за наслідками якої складено акт від 12 травня 2014 року № 574/22-01/37678031, з інформаційних баз.

Задовольняючи позов, суд дійшов до висновку у вказаній справі, що позивачем (ТОВ «Перша логістична компанія») правомірно сформовано податковий кредит за січень 2014 року по господарським операціям з ТОВ "Мікас Плюс" та на підставі норм ПК України, відтак, висновки контролюючого органу про завищення кредиту на 1385772, 48 грн. суд визнав є необґрунтованими.

Таким чином, з набранням законної сили зазначеним судовим рішенням, по суті нівельовані висновки акту перевірки відносно контрагента, які покладено в основу висновків акту перевірки відносно позивача, а відтак висновки, відображені у вказаних актах, спростовані судом та не можуть бути підставою для висновків відносно позивача та, відповідно, підставою для прийняття оскаржуваного рішення.

У вищезазначеній постанові відносно операцій з продажу ТОВ «Перша логістична компанія» послуг його покупця, судом зазначено, що усі господарські операції підтверджені первинними документами, відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та ПК України, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку.

За таких обставин суд дійшов висновку у вказаній вище постанові, що висновки контролюючого органу про безтоварність господарських операцій позивача з низкою підприємств у січні 2014 року, у т.ч. з позивачем у даній справі, необґрунтованими і такими, що не відповідають дійсним обставинам справи.

У свою чергу, досліджуючи первинні документи з спірними операціями, суд приходить до висновку, що позивачем надано сукупність первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують виконання операцій такого роду, які у сукупності не дають підстав для сумніву щодо фактичного здійснення спірних операцій, підстав для висновку про нездійснення спірних операцій контрагентом позивача та не дають підстав для висновку про відсутність у позивача підстав для формування спірних сум податкових вигод.

Натомість, сукупність вказаних матеріальність підтверджує фактичне виконання спірних операцій.

При цьому суд враховує, що в даному випадку позивачу надавалися послуги з організації перевезень, що не потребує наявності значних трудових та організаційно-технічних можливостей у контрагента.

Під час розгляду справи з боку ДПІ не надано документально підтверджених спростувань від залізниці, які б вказували на нездійснення спірних операцій.

У той же час та відносно деталізації відносин позивача та третьої особи, слід зазначити, згідно з умовами договору № 552 від 30.10.2013 р. передбачалося надання позивачу третьою особою (контрагентом) транспортно-експедиційних послуг. Експедитор зобов'язувався організувати надання вказаних послуг, пов'язаних із перевезенням зернових, зернобобових, олійних культур та продуктів їх переробки залізничним транспортом. Перевезення кожної партії оформляється додатками. Експедитор зобов'язаний укладати від свого імені в інтересах клієнта цивільно-правові угоди (перевезення, зберігання тощо), робити розрахунки з третіми особами у межах угод, укладених з метою надання послуг, що є предметом цього договору. Відповідно до умов цього договору сторонами укладалися Додатки, в яких деталізувався в кожному окремому випадку обсяг робіт, а також вихідні дані відносно елеватора відвантаження, найменування вантажу, загальної кількості вантажу, кількості вагонів, кількості вантажу у вагоні, станції призначення, кінцевого строку доставки. В цих же Додатках визначалися статті витрат за 1 тонну перевезення вантажу, а саме: залізничний тариф, додаткові збори, ЗПП, сертифікати якості, протокол ГМО, карантинна експертиза, карантинний сертифікат, вет.аналіз, експедиторські послуги.

До матеріалів справи надано акт здачі-приймання робіт № 129 від 31.01.2014 р. (т.1., а.с. 104) до договору № 552 від 30.10.2013 р. (додаток № 38 від 30.12.2013 р.) щодо виконання наступних робіт: організація та оплата сертифікації кукурудзи 3 класу у кількості 520,900 тон; організація і оплата виготовлення, доставку і установку ЗПП - 56 шт. (7 шт./вагонів); організація відвантаження та відправка, а також оформлення залізничних накладних та інших супутніх документів на вагони: дата відправки - 20.01.2014 р., 22.01.2014 р.; елеватор відвантаження - хлібна база № 87 ДП Держрезерву (Ніжинський КХП); станція відправлення - Бахмач - Гомельський/ППЗ; станція призначення - Чорноморська експ. (для ТІС) Одеської залізниці; номера вагонів: 95712501, 95920450, 95794921, 95543500, 95452934, 95448304, 95834123, 95540753; номери залізничних накладних: 34773093, 34773093, 34773093, 34773093, 34794594, 34794594, 34794594, 34794594; зазначена вага, вартість послуги 241,666 грн. за 1 тону без ПДВ, вартість послуг. Загальна вага 520 т., вартість послуг 125 884,17 грн., ПДВ 25 176,83 грн.

До даного акту додані вищезгадані залізничні накладні, в яких зазначено відправником ТОВ «Перша логістична компанія», зазначено, що власником, експортером вантажу є ПАТ «ДПЗКУ» (позивач).

Крім того, 31.01.2014 р. оформлено акт № 133 щодо надання аналогічних послуг відносно кукурудзи у кількості 686,900 т. із зазначенням: дати відправки: 27.01.2014 р., елеватора відвантаження, станції відправлення, станції відправлення/залізниці, номерів вагонів, номерів залізничних накладних, ваги, вартості послуг 170,833 грн. за 1 тону та загальної вартості послуг у розмірі 117 345,42 грн. без ПДВ, ПДВ - 23 469,08 грн. До вказаного акту також надано зазначені в акті залізничні накладні в яких зазначено відправником ТОВ «Перша логістична компанія».

Сторонами аналогічним чином оформлено акти від 31.01.2014 р. № 141, № 140 щодо виконання робіт відносно 128,850 т., 308,400 т. кукурудзи 3 класу. Вартість послуг склала відповідно: 32 212,50 грн. без ПДВ, 6 442,50 грн. та 62 965,00 грн. без ПДВ, ПДВ - 12 593,00 грн. До вказаних актів також надано зазначені в актах залізничні накладні в яких зазначено відправником ТОВ «Перша логістична компанія». Зазначено, що власником, експортером вантажу є ПАТ «ДПЗКУ» (позивач).

Таким же чином оформлено акти від 31.01.2014 р. відносно надання ТЕО стосовно кукурудзи 3 класу: № 139 щодо 66,700 т. вантажу, № 142 щодо 65,440 т. вантажу, № 130 щодо 558,750 т. вантажу, № 131 щодо 127,700 т. вантажу, № 132 щодо 737,620 т. вантажу; № 134 щодо 554,100 т. вантажу. Вартість послуг склала відповідно: 12 228,33 грн. без ПДВ, ПДВ - 2 445,67 грн.; 12 869,87 т. без ПДВ, ПДВ 2 573,97 грн.: 123 390,62 грн. без ПДВ, ПДВ - 24 678,12 грн.; 30541,58 грн. без ПДВ, ПДВ - 6 108,32 грн.; 196 083,98 грн. без ПДВ, ПДВ - 39 216,80 грн.; 99 276,25 грн. без ПДВ, ПДВ - 19 855,25 грн.

До даних актів додані зазначені в них залізничні накладні, в яких зазначено відправником ТОВ «Перша логістична компанія», зазначено, що власником, експортером вантажу є ПАТ «ДПЗКУ» (позивач).

Крім того, станом на 31.01.2014 р. аналогічним чином, тобто із супроводженням відповідних актів відповідними залізними накладним, з наведеними в них відомостями про позивача та експедитора (третю особу), а саме: акт № 128 відносно організації надання послуг відносно 5 527,550 т. кукурудзи 3 класу з датою відправки: 21.01.2014 р., 22.01.2014, 23.01.2014 р., 24.01.2014, 25.01.2014, 26.01.2014, 27.01.2014, 28.01.2014, 29.01.2014, 30.01.2014, 31.01.2014 р., із зазначенням деталізованих даних по кожній відправці вантажу, і з наданням копій залізничних накладних. Вартість послуг склала 852 163,96 грн. без ПДВ, ПДВ - 170 432,79 грн.

До матеріалів справи також надано аналогічні пакети документів відносно інших актів, складених у січні 2014 року, що вказує на усталений характер відносин між позивачем та третьою особою протягом всього січня 2014 року та здійснення вказаними особами звичайної господарської діяльності.

Під час розгляду справи з боку ДПІ не наведено жодного факту неспівпадіння відомостей, наведених в актах, з відомостями, наведеними у залізничних накладних, зокрема щодо номерів вагонів, або ж власне з реквізитами самих залізних накладних.

Щодо руху продукції, позивачем надано розгорнуті пояснення від 12.05.2015 р. № 2-1-10/631 з деталізацією і ідентифікацією відомостей щодо руху, до яких надано копії первинних документів, у т.ч.: складські квитанції, МД щодо експорту продукції, зовнішньоекономічні контракти, внутрішні угоди щодо придбання продукції, копії залізничних накладних, платіжні доручення, проведені банком. При цьому, з боку третьої особи разом із додатковими поясненнями від 26.05.2015 р. № 1141 надано копі карантинних сертифікатів, сертифікатів якості на продукцію, які за датою складання відповідають датам відвантаження, зазначеним у вищезгаданих актах, складених між позивачем та третьою особою.

З матеріалів справи вбачається наявність у контрагента філій - Черкаської, Миколаївської, Вінницької, склад працівників яких: від 3-х до 11 осіб. У штаті власне апарату управління контрагента станом на січень 2014 року рахувалось 10 осіб.

У свою чергу третьою особою (контрагентом позивача) надано копію договору від 31.01.2013 р. № ПЗ/ДН-4/13/8/ДНЮ-4, який укладений між ТОВ «Перша логістична компанія» з ДТГО «Південно-західна залізниця» про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надання залізницею послуг, предметом якого є надання залізницею вантажовласнику послуг, пов'язаних з перевезенням вантажів. До договору підписано додаток з таблицею ставок тарифів на послуги (роботи, операції).

Слід додати, що вищезгадані первинні документи, податкові накладні видані контрагентом позивача за оподатковуваними операціями за ставкою 20% (за звичайними правилами), що відповідає наведеним вище положенням податкового законодавства стосовно порядку оформлення та підстав їх видачі.

Контрагент позивача на момент вчинення господарських операцій, видачі податкових накладних був зареєстрований платниками ПДВ, що не заперечується в Акті перевірки, а отже видача ними податкових накладних як платником ПДВ є правомірною.

Суд, крім іншого та в контексті наведеного наголошує також на тому, що згідно з усталеною судовою практикою вищих судових інстанцій, можливі порушення податкового законодавства з боку контрагентів позивача, а тим більше - з боку контрагентів контрагента певної особи, чого в даному випадку так і не доведено ДПІ, за відсутності доказів протиправної змови учасників операцій з метою отримання позивачем (покупцем) необґрунтованої податкової вигоди, не є підставою для висновку про порушення саме покупцем вимог податкового законодавства та не є підставою для позбавлення покупця сформованих податкових вигод за фактично вчиненою операцією.

Під час розгляду справи відповідачем не надано вироку суду відносно посадових осіб позивача або контрагента за спірними операціями, яким би встановлювались обставини протиправної діяльності цих осіб та підприємств з метою отримання необґрунтованої податкової вигоди за спірними операціями.

ДПІ не надано висновків експертизи, у т.ч. проведеної в порядку ст. 84 ПК України, щодо підробки підписів на первинних документах за спірними операціями.

Слід також зазначити, що під час розгляду справи не надано рішення суду відносно контрагента позивача, яке б набрало законної сили та яке б було прийнято в порядку ст. 55-1 ГК України («Фіктивна діяльність суб'єкта господарювання»).

У взаємозв'язку з наведеним, суд також зазначає, що під час розгляду справи ДПІ не надано рішення суду, прийнятого в порядку ст. 234 ЦК України щодо фіктивності правочину, тобто щодо вчинення правочину без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином.

Під час розгляду справи ДПІ також не надано рішення суду про визнання укладеного з контрагентом правочину недійсними з підстав його суперечності інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, як-то передбачено приписами ч. 3 ст. 228 ЦК України.

В контексті наведеного слід додати, що під час розгляду справи ДПІ не надано рішення суду, яке б було прийнято в порядку ст. 207 ГК України щодо визнання недійсними спірних операцій з підстав невідповідності спірних операцій вимогам закону, або вчинення їх з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства.

Судом під час розгляду справи також не встановлено обставин, які б відповідно до конкретних норм ЦК України свідчили про нікчемність правочину, укладеного між позивачем та його контрагентом.

В Акті перевірки не наведено жодних обставин та доказів, які б свідчили про незвичність цін за спірними операціями, або про невідповідність господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності позивача, незвичності цих операцій, збитковості здійснених операцій, або інших обставин, які б окремо або в сукупності могли б свідчити про не пов'язаність операцій з господарською діяльністю позивача, фіктивність вчинених операцій, а також про те, що вчинення зазначених операцій не було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру), а дії позивача та його контрагента були спрямовані на отримання необґрунтованої податкової вигоди.

Відповідачем по суті не надано в порядку виконання обов'язку, передбаченого ч. 2 ст. 71 КАС України, будь-яких належних та допустимих доказів, не доведено наявності обставин та підстав, які б свідчили про порушення позивачем податкового законодавства та наявність яких би призводила до невизнання права позивача на формування спірних сум податкового кредиту з ПДВ та які б відповідно до вищезгаданих положень податкового законодавства та законодавства з питань бухгалтерського обліку унеможливлювали формування позивачем спірних сум податкових вигод за вищезгаданими операціями, які б свідчили про нездійснення спірних операцій та про юридичну дефектність первинних документів за спірними операціям, а відтак ДПІ не довела законності та обґрунтованості висновків акту перевірки.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищенаведене в сукупності, суд приходить до висновку, що в порядку виконання обов'язку, передбаченого ч. 2 ст. 71 КАС України, відповідачем не доведено законності та обґрунтованості висновків Акту перевірки та, відповідно, спірного рішення, у зв'язку з чим та виходячи з положень п.1 ч. 2 ст. 162 та ч. 2 ст. 11 КАС України суд приходить до висновку про задоволення позову шляхом визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення. На відшкодуванні судового збору позивач під час судового засідання не наполягав.

Керуючись вимогами статей 11, 69-71, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 24.09.2014 року № 09, прийняте ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві.

Постанова набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.А. Кармазін