Справа № 826/57/14
Суддя: Васильченко Н.В.
Дата ухвалення: 2015-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

826/57/14

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючої судді – Васильченко Н.В.,

суддів: Шведа Е.Ю., Леонтович К.Г.

провівши попередній розгляд справи за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "Залар" на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 березня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2014 року у справі № 826/57/14 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Залар" до Кабінету Міністрів України, треті особи: державне підприємство "Українська авіаційна транспортна компанія", Генеральна прокуратура України, державний концерн "Укроборонпром" про визнання нечинним розпорядження, -

в с т а н о в и л а :

У січні 2014 року ТОВ «Залар» звернулося в суд з позовом до Кабінету Міністрів України, треті особи: державне підприємство «Українська авіаційна транспортна компанія», Генеральна прокуратура України, державний концерн «Укроборонпром», в якому просило визнати нечинним розпорядження Кабінету Міністрів України від 03.07.2013 р. № 489-р «Про передачу нерухомого майна в м. Києві».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вказане розпорядження було прийнято без дотримання вимог Конституції України, Закону України «Про виконавче провадження» та «Положення про порядок передачі об'єктів права державної власності», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.09.1998 № 1482. Зокрема, ТОВ «Залар» звертало увагу на те, що на момент прийняття вищезазначеного розпорядження на будівлю (літера А) та споруди (літера Б; І; № 1-6) по вул. Мельникова, 24, у м. Києві був накладений арешт. Позивач також зазначав, що згадана нерухомість включала в себе об'єкти соціальної інфраструктури (оздоровчий комплекс із рестораном, сауною, басейном, тренажерним залом та стоматологічним кабінетом), а відтак могла бути передана лише за умови отримання відповідного погодження трудового колективу підприємства.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 17 березня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2014 року, у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленими по справі рішеннями ТОВ «Залар» звернулося до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої і апеляційної інстанцій та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити адміністративний позов, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що відсутні підстави для скасування судових рішень, а касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» від 07 жовтня 2010 р. № 2591-VI, що був чинним на момент виникнення спірних правовідносин, Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади, що здійснює, в тому числі, управління об'єктами державної власності, у тому числі корпоративними правами, делегує в установленому законом порядку окремі повноваження щодо управління зазначеними об'єктами міністерствам, іншим центральним органам виконавчої влади, місцевим державним адміністраціям та відповідним суб'єктам господарювання (ч. 1 ст. 20 цього закону).

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про управління об'єктами державної власності» від 21 вересня 2006 р. № 185-V управління об'єктами державної власності - це здійснення Кабінетом Міністрів України та уповноваженими ним органами, іншими суб'єктами, визначеними цим Законом, повноважень щодо реалізації прав держави як власника таких об'єктів, пов'язаних з володінням, користуванням і розпоряджанням ними, у межах, визначених законодавством України, з метою задоволення державних та суспільних потреб. При цьому об'єктами управління державної власності, зокрема, є майно, яке передане казенним підприємствам в оперативне управління; майно, яке передане державним комерційним підприємствам, установам та організаціям; майно, яке передане державним господарським об'єднанням. Особливості управління об'єктами державної власності в оборонно-промисловому комплексі визначаються Законом України «Про особливості управління об'єктами державної власності в оборонно-промисловому комплексі».

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про особливості управління об'єктами державної власності в оборонно-промисловому комплексі» від 16 червня 2011 р. № 3531-VI до об'єктів управління державної власності в оборонно-промисловому комплексі належать: майно державних підприємств оборонно-промислового комплексу, в тому числі казенних підприємств, які входять до складу Державного концерну «Укроборонпром»; майно, передане в установленому порядку Державному концерну «Укроборонпром»; пакети акцій, що належать державі в статутних капіталах акціонерних товариств, що провадять діяльність в оборонно-промисловому комплексі, та передані в установленому порядку в управління Державного концерну «Укроборонпром».

Згідно частини 1 статті 3 Закону України «Про особливості управління об'єктами державної власності в оборонно-промисловому комплексі» суб'єктами управління об'єктами державної власності в оборонно-промисловому комплексі є: Кабінет Міністрів України; державний концерн «Укроборонпром».

Відповідно до частини 2 статті 5 Закону України «Про управління об'єктами державної власності» від 21 вересня 2006 р. № 185-V здійснюючи управління об'єктами державної власності, Кабінет Міністрів України визначає органи виконавчої влади, які здійснюють функції з управління об'єктами державної власності та встановлює порядок передачі об'єктів державної власності суб'єктам управління, визначеним цим Законом.

Порядок безоплатної передачі об'єктів права державної власності із сфери управління міністерств, інших центральних та місцевих органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, Фонду державного майна, інших державних органів, які відповідно до законодавства здійснюють функції з управління державним майном, об'єднань підприємств, яким делеговано функції з управління майном підприємств і організацій, заснованих на державній власності, Національної академії наук, галузевих академій наук, інших установ та організацій, яким державне майно передано у безоплатне користування, до сфери управління інших органів, уповноважених управляти державним майном, або самоврядних організацій визначено Положенням про порядок передачі об'єктів права державної власності, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 вересня 1998 року № 1482.

Згідно пункту 5 вище зазначеного положення пропозиції щодо передачі об'єктів права державної власності, яка здійснюється за рішенням Кабінету Міністрів України, погоджуються ініціатором передачі з: відповідним органом, уповноваженим управляти державним майном, або самоврядною організацією; відповідним органом охорони культурної спадщини - у разі передачі об'єктів культурної спадщини, що є пам'ятками; Антимонопольним комітетом - шляхом отримання дозволу на зазначену передачу у випадках, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції; підприємством - у разі передачі закріпленого за ним на праві господарського відання (оперативного управління) майна. За правилами пункту 6 цього положення, якщо передача здійснюється за рішенням Кабінету Міністрів України, пропозиції, погоджені відповідно до вимог пункту 5 цього Положення, подаються ініціатором такої передачі до Міністерства економічного розвитку і торгівлі. Міністерство економічного розвитку і торгівлі на підставі узгоджених пропозицій, внесених із дотриманням вимог цього Положення, готує і у місячний термін подає за погодженням з Мінфіном, Фондом державного майна та Державною службою статистики проекти відповідних рішень Кабінету Міністрів України.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що державне підприємство «Українська авіаційна транспортна компанія» належить до сфери управління державного концерну «Укроборонпром». Ухвалою Господарського суду м. Києва від 11.06.2013 р. за заявою ТОВ «Залар» порушено провадження у справі про визнання банкрутом державного підприємства «Українська авіаційна транспортна компанія» та введено процедуру розпорядження майном боржника. 03 липня 2013 р. Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 489-р «Про передачу нерухомого майна в м. Києві». Цим розпорядженням Генеральній прокуратурі України передано будівлю (літера А) та споруди (літера Б; І; № 1-6) по вул. Мельникова, 24, у м. Києві з управління державного концерну «Укроборонпром» із закріпленням їх на праві оперативного управління за Генеральною прокуратурою України. За змістом пояснювальної записки Міністра економічного розвитку і торгівлі України від 27.06.2013 р. та додатку до неї проект розпорядження Кабінету Міністрів України погоджено без зауважень заступником Генерального прокурора України, генеральним директором державного концерну «Укроборонпром», першим заступником Міністра фінансів, Міністром юстиції, Головою Фонду державного майна, Головою Держстату, а також отримано позитивний висновок Міністерства юстиції України.

Листом № 124 від 19.03.2013 року державне підприємство «Українська авіаційна транспортна компанія» у відповідності до вимог п. 5 Положення про порядок передачі об'єктів права державної власності затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 вересня 1998 року № 1482, надало згоду на передачу з балансу підприємства в оперативне управління Генеральної прокуратури України майнового комплексу, що розташований по вул. Мельникова, 24, у м. Києві, оскільки цей комплекс був закріплений за ним на праві господарського відання (оперативного управління).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ТОВ «Залар» суди першої та апеляційної інстанцій дійшли вірного висновку про те, що приймаючи розпорядження від 03.07.2013 року № 489-р Кабінет Міністрів України діяв відповідно до наданих йому повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та законами України. При цьому посилання позивача на те, що за завою ТОВ «Залар» ухвалою Господарського суду м. Києва від 11.06.2013 р. порушено провадження у справі про визнання банкрутом державного підприємства «Українська авіаційна транспортна компанія» та введено процедуру розпорядження майном боржника, а також на те, що державним виконавцем було накладено арешт на все майно цього підприємства обґрунтовано не взято судами попередніх інстанцій до уваги, оскільки об’єкт управління державного власності – майновий комплекс, що розташований по вул. Мельникова, 24, не перебував у власності державного підприємства «Українська авіаційна транспортна компанія». Тому на підставі розпорядження Кабінету Міністрів України від 03.07.2013 року № 489-р майно не вибуло із державної власності, а змінився лише його балансоутримувач.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої і апеляційної інстанцій виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Приймаючи розпорядження від 03.07.2013 року № 489-р Кабінет Міністрів України діяв відповідно до наданих йому повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України, Законом України «Про управління об'єктами державної власності» від 21 вересня 2006 року № 185-V, Законом України «Про особливості управління об'єктами державної власності в оборонно-промисловому комплексі» від 16 червня 2011 р. № 3531-VI та «Положенням про порядок передачі об'єктів права державної власності», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 вересня 1998 року № 1482.

Згідно ч. 3 ст. 220-1 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення – без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судами першої і апеляційної інстанцій винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Залар" по справі № 826/57/14 відхилити.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 17 березня 2014 року, залишеною та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним судом України з підстав, в порядку та у строки, визначені ст.ст. 236 – 239-1 КАС України.

Суддя