Справа № 805/1970/15-а
Суддя: Аляб'єв І.Г.
Дата ухвалення: 2015-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2015 р. Справа № 805/1970/15-а

приміщення суду за адресою: 84112, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 2

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Аляб'єва І.Г., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Управління Пенсійного фонду України в Волноваському районі Донецької області (далі - Управління ПФ) до Відділу Державної виконавчої служби Волноваського районного управління юстиції Донецької області (далі - Відділ ДВС) про визнання незаконними та скасування постанов,

в с т а н о в и в:

22 травня 2015 року Управління ПФ звернулося до суду з адміністративним позовом до Відділу ДВС про визнання незаконними та скасування постанов про повернення виконавчих документів стягувачеві.

Зазначали, що на виконанні у Відділі ДВС знаходились вимоги Управління ПФ щодо стягнення з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на користь УПФУ у Волноваському районі Донецької області заборгованості у загальному розмірі 18 650,03 гривень. 20 червня 2014 року постановами державного виконавця ВП №№ 32509866, 37564109, 37834714, 38260900, 38614074, 39085230, 40080645, 39739301 виконавчі документи повернуті стягувачеві у зв'язку з відсутністю у боржника майна.

Посилаючись на те, що державним виконавцем не були вжиті всі заходи з примусового виконання рішень, які передбачені статтею 52 Закону України «Про виконавче провадження» та на відсутність у оскаржуваних постановах роз'яснення щодо порядку повторного звернення з виконавчими документами, просили: визнати незаконними та скасувати постанови Відділу ДВС від 20 червня 2014 року ВП №№ 32509866, 37564109, 37834714, 38260900, 38614074, 39085230, 40080645, 39739301.

Представник позивача до судового засідання не з'явився, через службу діловодства надійшла заява про підтримання позовних вимог, у якій позивач просив розглянути справу в порядку письмового провадження.

Представник відповідача у судове засідання також не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Через канцелярію суду надійшло клопотання, у якій відповідач просив розглянути справу за відсутності його представника.

Відповідач проти позову заперечив, проте жодних пояснень та матеріалів виконавчих проваджень суду не надав.

З урахуванням частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України суд визнав за можливе розглянути справу без участі представників сторін, на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

На виконанні у Відділі ДВС знаходились вимоги Управління ПФ від 04 квітня 2012 року № Ф 84-у (виконавче провадження № 32509866), від 05 березня 2013 року № Ф 84-у (виконавче провадження № 37564109), від 03 квітня 2013 року № Ф 84-у (виконавче провадження № 37834714), від 07 травня 2013 року № Ф 84-у (виконавче провадження № 38260900), від 05 червня 2013 року № Ф 84-у (виконавче провадження № 38614074), від 03 липня 2013 року № Ф 84-у (виконавче провадження № 39085230), від 05 серпня 2013 року № Ф 84-у (виконавче провадження № 39739301), від 06 серпня 2013 року рішення № 1356 (виконавче провадження № 40080645) щодо стягнення з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на користь Управління ПФ заборгованості у загальному розмірі 18 650,03 гривень.

20 червня 2015 року державним виконавцем на підставі пункту 2 частини 1 статті 47, статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» винесені постанови про повернення виконавчих документів стягувачеві ВП №№ 32509866, 37564109, 37834714, 38260900, 38614074, 39085230, 40080645, 39739301 у зв'язку з відсутністю у боржника майна на яке можна звернути стягнення.

Як вбачається з матеріалів справи, 19 червня 2014 року Управлінням ПФ складений протокол ознайомлення зі станом реалізації названих виконавчих проваджень. У протоколі зазначено, що Відділом ДВС, під час виконання виконавчих документів, не здійснено виїзд за місцем здійснення боржником підприємницької діяльності, повністю не встановлений майновий стан боржника, не направлено подання до суду щодо тимчасового обмеження боржника у виїзді за межі України, не підтверджено фактів вручення боржнику викликів, не здійснений вихід за місцем мешкання боржника.

За наведених обставин суд приходить до висновку про задоволення позову.

За нормами ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд зазначає, що відповідачем не надано доказів щодо здійснення Відділом ДВС всіх необхідних дій у виконавчому провадженні.

Відповідно до статті 2 Закону України від 21.04.1999 року № 606-ХІV «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 606) примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

За змістом статті 11 Закону № 606 державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець, зокрема, здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з пунктом 5 частини 3 статті 11 Закону № 606 в процесі здійснення виконавчого провадження державний виконавець має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Відповідно до приписів статті 32 Закону № 606 заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

Суд наголошує на тому, що невжиття державним виконавцем всіх заходів, зокрема щодо встановлення майна боржника, передбачених Законом № 606 унеможливлює можливість звернення стягнення на таке майно.

У відповідності до пункту 1 статті 52 Закону № 606, звернення стягнення на майно боржника є одним з основних способів примусового виконання рішень судів та інших органів. Звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Згідно з вимогами статті 52 Закону № 606 у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 47 Закону № 606 державний виконавець повертає виконавчий документ стягувачу у разі якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а, здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Суд наголошує на тому, що для встановлення можливості звернення стягнення на майно боржника державним виконавцем повинні бути здійсненні відповідні заходи щодо пошуку всього майна, що належить боржнику.

Зокрема, пунктом 4 частини 3 статті 11 Закону № 606 передбачено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належать боржникам або зайняті ними, проводити огляд зазначених приміщень і сховищ, у разі необхідності примусово відкривати та опечатувати такі приміщення і сховища.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, державний виконавець не використав наданого йому законом права щодо безперешкодного входження до приміщень з метою виявлення майна боржника, на яке можливо звернути стягнення, що є порушенням статті 11 Закону № 606.

З наведеного вбачається, що державним виконавцем не здійснені усі передбачені Законом дії, зокрема щодо пошуку, в тому числі шляхом виходу за місцем мешкання, іншого майна, що належить боржнику і на яке може бути звернуто стягнення.

Також суд звертаэ увагу, що відповідно до підпункту 3.15 пункту 3 Інструкції з організації примусового виконання рішень повернення виконавчого документа стягувачу здійснюється за наявності підстав та в порядку, визначеному у статті 47 Закону. При цьому в постанові про повернення виконавчого документа стягувачу обов'язково роз'яснюється порядок повторного пред'явлення виконавчого документа до виконання (крім випадку повернення виконавчого документа на підставі пункту 1 частини першої статті 47 Закону, якщо таке повернення надалі є підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження).

Як вбачається з оскаржуваних постанов державним виконавцем не дотримано наведеної норми та не вказано порядок повторного пред'явлення виконавчого документа до виконання.

З огляду на викладене, оскаржувані постанови Відділу ДВС про повернення виконавчих документів стягувачу є незаконними та такими, що підлягають скасуванню, а позов - задоволенню

Керуючись ст. ст. 158-163, 167, 181, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов Управління Пенсійного фонду України в Волноваському районі Донецької області задовольнити.

Визнати незаконними та скасувати постанови Відділу Державної виконавчої служби Волноваського районного управління юстиції Донецької області від 20 червня 2014 року ВП № 32509866, від 20 червня 2014 року ВП № 37564109, від 20 червня 2014 року ВП № 37834714, від 20 червня 2014 року ВП № 38260900, від 20 червня 2014 року ВП № 38614074, від 20 червня 2014 року ВП № 39085230, від 20 червня 2014 року ВП № 40080645, від 20 червня 2014 року ВП № 39739301 про повернення виконавчих документів стягувачеві.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постановою за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови до Донецького апеляційного адміністративного через Донецький окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Аляб'єв І.Г.