Справа № П/811/4218/14
Суддя: Нагорна Л.М.
Дата ухвалення: 2015-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

28 травня 2015 рокусправа № П/811/4218/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Нагорної Л.М.

суддів: Юхименка О.В. Мельника В.В.

за участю секретаря судового засідання: Лащенка Р.В.,

представника позивача - Замедянської Н.М. ( довіреність від 25.05.2015)

представників відповідача - Табунщикової Я.Р. ( довіреність від 10.02.2015), Король В.А. ( довіреність від 22.05.2015)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції в Кіровоградській області

на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2014 року у справі № П/811/4218/14 за позовом Державного підприємства "Кіровоградський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації" до Державної фінансової інспекції в Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування пунктів вимоги, -

в с т а н о в и в:

У листопаді 2014 року Державне підприємство "Кіровоградський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації (далі - Позивач) звернулося з адміністративним позовом до Державної фінансової інспекції у Кіровоградській області (далі - Відповідач), у якому просили:

- визнати незаконним пункт 2 вимоги від 17 вересня 2014 року №11-08-14-14/6017 щодо зобов'язання в подальшому дотримуватися Статуту підприємства;

- визнати незаконним пункт 6 вимоги від 17 вересня 2014 року №11-08-14-14/6017 щодо зобов'язання в подальшому дотримуватися вимог постанови КМУ від 04.04.2001 р. № 332 «Про граничні суми витрат на придбання автомобілів, меблів, іншого обладнання та устаткування, мобільних телефонів, комп'ютерів державним органами, а також установами та організаціями, які утримуються за рахунок державного і місцевого бюджетів» та умов контракту, укладеного з керівником підприємства щодо граничних сум витрат при придбанні матеріальних цінностей.

Вимоги адміністративного позову обґрунтовано тим, що придбання ними причепу до транспортного засобу погоджувалося Позивачем із Мінекономрозвитку України, що підтверджується листом від 28.03.2014 р. № 2103-16/9321-12, у зв'язку з чим відсутні підстави вважати, що було порушено приписи п. 10.2.11 Статуту підприємства. Також зазначають, що їх підприємство є державним комерційним підприємство та не фінансується ні з державного, ні з місцевого бюджетів усіх рівнів, у зв'язку з чим на них не поширюється дія постанови КМУ від 04.04.2001 р. № 332. (а.с.3-7)

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2014 року позовні вимоги задоволено повністю.

Рішення суду обґрунтоване тим, що факт вчинення Позивачем порушень в частині не дотримання вимог приписів Статуту підприємства та постанови КМУ від 04.04.2001 р. № 332 не знайшов свого підтвердження під час судового розгляду, оскільки відповідне погодження на придбання причепу до транспортного засобу було отримано від Мінекономрозвитку України, а постанова КМУ «Про граничні суми витрат на придбання автомобілів, меблів, іншого обладнання та устаткування, мобільних телефонів, комп'ютерів державним органами, а також установами та організаціями, які утримуються за рахунок державного і місцевого бюджетів» не поширює свою дію на дане підприємство, оскільки воно не фінансується із будь-якого бюджету та придбаває матеріальні цінності виключно за свій кошт. Крім того, Відповідач зобов'язує Позивача в подальшому дотримуватися вимог чинного законодавства, тобто, зобов'язує не вчинювати порушення на майбутнє, що не відповідає вимогам чинного законодавства. (а.с.194-198).

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, Державна фінансова інспекція у Кіровоградській області подала апеляційну скаргу, в якій просили скасувати постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2014 року та постановити нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що судом першої інстанції не було враховано того, що в ході ревізії перевіряючим надавалася лише копія листа від Мінекономрозвитку України про погодження придбання причепу, при цьому вказаний лист у Книзі реєстрації вхідної кореспонденції був зареєстрований двічі, що викликало обґрунтовані сумніви у ревізорів, втім оригінал листа на їх вимогу так і не був наданий. Стосовно п.6 вимоги зазначали, що вказаним пунктом було зобов'язано директора підприємства дотримуватися граничних сум витрат, а не постанови КМУ від 04.04.2001 р. № 332. Звертали увагу на те, що оскаржувані пункти вимоги містять лише рекомендації для врахування у подальшій роботі, не носять обов'язкового характеру та не є рішенням суб'єкта владних повноважень у розумінні приписів ст.. 17 КАС України. (а.с.204-208)

ДП "Кіровоградський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації" надало заперечення на апеляційну скаргу , де зазначають, що оригінал листа Мінекономрозвитку України надавався перевіряючим, їм же надавалась і його копія як додаток до пояснень директора. Інших вимог перевіряючи до них не пред'являли, та письмові запити з цього приводу відсутні. Вказують, що їх підприємство є державним комерційним і по статуту має право на самостійно укладати Договори на суму до 200 тисяч грн.., а тому ніяких порушень, про які йдеться у п.6 вимоги ними не вчинялось.

У судовому засіданні апеляційної інстанції представники Відповідача - ДФІ у Кіровоградській області, вимоги апеляційної скарги підтримали та просили її задовольнити із підстав, у ній зазначених. Просили врахувати, що уже після проведення перевірки та винесення судом оскаржуваного рішення, вони направили запит у Мінекономрозвитку України та отримали відповідь, яка, на їх думку, дає підстави вважати про вчинення Позивачем фальсифікації документів. Ними 21 травня 2015 року направлено лист до ЦУДСБЕЗ УМВС про надання інформації, але відповіді так і не отримано.

Представник Позивача - ДП "Кіровоградський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації" просив залишити апеляційну скаргу без задоволення з огляду на безпідставність її доводів. Щодо послідуючих дій ДФІ, які проводились ними уже після прийняття оскаржуваного рішення, їм нічого не відомо. Наполягає на тому, що ніяких запитів чи відміток у акті перевірки про те, що лист Мінекономрозвитку України від 28.03.2014 року про погодження придбання причепу перевіряючим не надавався, матеріалами справи не встановлено, а тому висновок про встановлення будь-яких порушень не ґрунтується на належних доказах.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційних і наданих заперечень, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, відповідно до п. 1.3.6.1. Плану контрольно-ревізійної роботи на III квартал 2014 року Державною фінансовою інспекцією в Кіровоградській області, у період з 08.07.2014 по 18.08.2014 проведено ревізію фінансово-господарської діяльності державного підприємства "Кіровоградський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації" за період з 01.01.2013 року по 01.07.2014 року, за результатами якої складено акт ревізії №08-09/102 від 26 серпня 2014 року. (а.с.10-40)

Позивач надавав заперечення на вказаний акт перевірки (а.с.41-43), які були залишені без задоволення. (а.с.44-47)

Для усунення виявлених та зафіксованих в акті ревізії порушень, Державною фінансовою інспекцією в Кіровоградській області направлено позивачу лист-вимогу №11-08-14-14/6017 від 17.09.2014 року (а.с.8-9).

В оскаржуваному листі, зокрема, зазначено:

- п. 2 листа-вимоги - перевіркою фактів придбання автотранспортних засобів встановлено, що у квітні 2014 року Підприємством у фізичної особи ОСОБА_4 придбано причеп до транспортного засобу марки КК(ЖЕ, вартістю 82000,0грн., 1990 року випуску, який зареєстрований в УДАЇ УМВС України в Кіровоградській області за довідкою-рахунком, виданою 1111 МІДІ "Вибір" (м. Кривий Ріг), та в ході ревізії не надано погодження з Мінекономрозвитку України на придбання вказаного транспортного засобу, необхідність якого передбачена п. 10.2.11 Статуту підприємства. В подальшому дотримуватись умов Статуту підприємства.

- п. 6 листа-вимоги вказано, що ревізією встановлено, що в порушення вимог постанови Кабінету Міністрів України від 04.04.2001 № 332 "Про граничні суми витрат на придбання автомобілів, меблів, іншого обладнання та устаткування, мобільних телефонів, комп'ютерів державними органами, а також установами та організаціями, які утримуються за рахунок державного і місцевих бюджетів" та п.2.1.10 контракту від 18.11.2013 № 19, укладеного Міністерством економічного розвитку і торгівлі України з ОСОБА_5 про призначення його на посаду директора ДП "Кіровоградстандартметрологія", протягом січня-квітня 2014 року придбано матеріальні цінності (комплект меблів для кабінету директора, 2 телевізора, стільці), вартість яких перевищує граничні суми витрат на загальну суму 56222,00грн.

В подальшому дотримуватись вимог постанови Кабінету Міністрів України від 04.04.2001 р. № 332 "Про граничні суми витрат на придбання автомобілів, меблів, іншого обладнання та устаткування, мобільних телефонів, комп'ютерів державними органами, а також установами та організаціями, які утримуються за рахунок державного і місцевих бюджетів" та умов контракту, укладеного з керівником підприємства щодо граничних сум витрат при придбанні матеріальних цінностей.

Незгода Позивача із пунктами 2,6 листа-вимоги №11-08-14-14/6017 від 17.09.2014 року з огляду на недопущення підприємством порушень як п.10.2.11 Статуту підприємства, так і постанови Кабінету Міністрів України від 04.04.2001 р. № 332 та зобов'язання їх скасувати, і було предметом судового розгляду.

Задовольняючи вимоги Позивача, суд першої інстанції виходив з того, що факт вчинення Позивачем порушень в частині не дотримання вимог приписів Статуту підприємства та постанови КМУ від 04.04.2001 р. № 332 не знайшов свого підтвердження під час судового розгляду, оскільки відповідне погодження на придбання причепу до транспортного засобу було отримано від Мінекономрозвитку України, а постанова КМУ «Про граничні суми витрат на придбання автомобілів, меблів, іншого обладнання та устаткування, мобільних телефонів, комп'ютерів державним органами, а також установами та організаціями, які утримуються за рахунок державного і місцевого бюджетів» не поширює свою дію на дане підприємство, оскільки воно не фінансується із будь-якого бюджету та придбаває матеріальні цінності виключно за свій кошт. Крім того, Відповідач зобов'язує Позивача в подальшому дотримуватися вимог чинного законодавства, тобто зобов'язує не вчинювати порушення на майбутнє, що не відповідає вимогам чинного законодавства.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п.10.2.11 Статуту Державного підприємства "Кіровоградський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації" встановлено, що підприємство погоджує, якщо це не суперечить законодавству, передачу в оренду на договірних засадах з юридичними та фізичними особами нежитлових приміщень, цілісних майнових комплексів та окремого майна, що закріплене за Підприємством на праві господарського відання, а також придбання та реалізацію транспортних засобів. (а.с.69)

На підтвердження факту виконання вказаних приписів статуту до матеріалів справи був долучений як лист Позивача до від 05.03.2014 р. № 311з проханням погодити придбання причепу до транспортного засобу, так і лист Мінекономрозвитку України, відповідно до якого вказане Міністерство не заперечує проти такого придбання. (а.с.48,49)

Ні на час розгляду справи в суді першої інстанції, на час апеляційного перегляду справи належних та допустимих доказів того, що Позивачем сфальшовано чи надано до перевірки підроблений лист Мінекономрозвитку України, відповідно до якого вказане Міністерство не заперечує проти придбання транспортного засобу ( а.с.49)

У зв'язку з вищенаведеним колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність порушень у діях Позивача, які викладені у п.2 листа-вимоги №11-08-14-14/6017 від 17.09.2014 року.

Посилання представників Відповідача на те, що після рішення суду першої інстанції ( рішення від 26.12.2014) вони 06 травня 2015 року направили листа до Мінекономрозвитку України для з'ясування ряду питань, у тому числі і з метою встановлення реальної ринкової вартості придбаного причепу, та 19.05.2015 року отримали відповідь на свій лист, яка, на їх думку, дає підстави вважати про вчинення Позивачем фальсифікації документів, а тому свідчить про доведеність порушення Позивача, про яке зазначено у п. 2 вимоги, визнаються колегією суддів безпідставними та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть слугувати підставою для скасування оскаржуваної постанови з огляду на наступне. Відповідно до приписів статті 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справи у межах доводів апеляційної скарги, а про таких доводів апеляційна скарга не містить. Більш того, вищевказані обставини, про які заявили представники ДФІ, проводились ними не тільки поза межами перевірки, але й через півроку після винесення оскаржуваної постанови. Крім того, як підтвердили представники Відповідача, вини не мають рішення компетентного органу щодо встановлення факту фальшування Позивачем документів, а саме - листа Мінекономрозвитку України від 28.03.2014, відповідно до якого вказане Міністерство не заперечувало проти придбання транспортного засобу, а тому , з огляду на приписи частини 4 статті70 КАС України, припущення представників Відповідача не є належними та допустимими доказами на даний час і можуть слугувати підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Відповідно до п. 1. постанови Кабінету Міністрів України від 04.04.2001 № 332 "Про граничні суми витрат на придбання автомобілів, меблів, іншого обладнання та устаткування, мобільних телефонів, комп'ютерів державними органами, а також установами та організаціями, які утримуються за рахунок державного і місцевих бюджетів" вказано: "Затвердити граничні суми витрат на придбання легкових автомобілів, меблів, іншого обладнання та устаткування, комп'ютерів, придбання і утримання мобільних телефонів державними органами, а також установами та організаціями, які утримуються за рахунок державного бюджету, республіканського Автономної Республіки Крим і місцевих бюджетів (додаються).

Органам Державного казначейства під час оплати рахунків на придбання легкових автомобілів, меблів, іншого обладнання та устаткування, комп'ютерів, придбання і утримання мобільних телефонів дотримуватися граничних сум витрат, затверджених цією постановою."

Згідно із п. 1.1 Статуту державне підприємство "Кіровоградський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації" засноване на державній власності, належить до сфери управління Міністерства економічного розвитку і торгівлі України та є державним комерційним підприємством і у своїй діяльності керується законодавчими і нормативними актами та Статутом підприємства. Відповідно до п.4.5 Статуту, підприємство діє на принципах повної господарської самостійності та самоокупності, самостійно планує свою діяльність, несе відповідальність за її наслідки та виконання зобов'язань перед бюджетами, державними цільовими фондами і контрагентами. Згідно з п. 7.5 Статуту директор, відповідно до покладених на нього завдань, самостійно укладає від імені Підприємства договори на суми до 200 тис. грн., а більше цієї суми укладання договорів здійснюється за погодженням з Уповноваженим органом управління (Мінекономрозвитку України).

Таким чином, Підприємство здійснює госпрозрахункову діяльність і не фінансується ні з державного, ні з місцевих бюджетів усіх рівнів. Придбання меблів та телеапаратури здійснено для потреб та за кошти підприємства, отримані від госпрозрахункової діяльності.

Дія ж постанови КМУ №332 від 04.04.2001 року, відповідно до п.1, стосується граничних сум витрат на придбання легкових автомобілів, меблів, іншого обладнання та устаткування, комп'ютерів, придбання і утримання мобільних телефонів державними органами, а також установами та організаціями, які утримуються за рахунок державного і місцевих бюджетів. При цьому, дія п.2 Постанови відповідно поширюється на використання керівниками державних підприємств граничних сум витрат, затверджених цією постановою, тобто бюджетних коштів.

Виходячи із вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що підприємством не порушено вимоги постанови КМУ №332 від 4.04.2001 року, так як її дія не поширюється на фінансово-господарську діяльність ДП "Кіровоградстандартметрологія", оскільки воно не фінансується з державного чи місцевого бюджетів, що свідчить про протиправність приписів п.5 оскаржуваної вимоги.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Відповідно до п.7 ст.10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, Головному контрольно-ревізійному управлінню України, контрольно-ревізійним управлінням в Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі, контрольно-ревізійним підрозділам (відділам, групам) у районах, містах і районах у містах надається право, зокрема, пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Таким чином, права пред'явлення вимоги щодо майбутньої поведінки службових осіб підконтрольних установ, Законом України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» не передбачено.

У зв'язку з чим викладені в п.2, 6 листа-вимоги зобов'язання Позивача в подальшому дотримуватись приписів певних актів не належать до повноважень контролюючого органу та суперечать приписам чинного законодавства.

Посилання заявника апеляційної скарги на те, що викладаючи пункт 6 вимоги, вони зобов'язували директора підприємства дотримуватися граничних сум витрат, а не постанови КМУ від 04.04.2001 р. № 332, а тому підстав для скасування вказаного пункту вимоги немає підстав, визнаються колегією помилковими, адже, предметом спору є скасування пункту вимоги саме через відсутність порушень з боку Позивача як приписів Статуту підприємства, так і постанови КМУ, адже, відповідно до п.4.5 Статуту, підприємство діє на принципах повної господарської самостійності та самоокупності, самостійно планує свою діяльність, несе відповідальність за її наслідки та виконання зобов'язань перед бюджетами, державними цільовими фондами і контрагентами, а меблі та телеапаратура придбавалась для потреб та за кошти підприємства, отримані від госпрозрахункової діяльності. Згідно з п. 7.5 Статуту директор, відповідно до покладених на нього завдань, самостійно укладає від імені Підприємства договори на суми до 200 тис., а придбані товари не перевищили вказану суму, що Держфінінспекцією не спростовано.

За таких обставин та у межах доводів апеляційної скарги підстави для скасування чи зміни судового рішення відсутні.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст. 200, 205, 206 КАС України, суд, -

ухвалив :

Апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції у Кіровоградській області - залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2014 року у справі № П/811/4218/14 - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України у строки, визначені статтею 212 КАС України.

Повний текст ухвали складено 29 травня 2015 року.

Головуючий: Л.М. Нагорна

Суддя: О.В. Юхименко

Суддя: В.В. Мельник