Справа № 2а-85/08
Суддя: Суховаров А.В.
Дата ухвалення: 2010-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" квітня 2010 р. справа № 2а-85/08

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Суховарова А.В.

суддів: Стежко В.А. Нагорної Л.М.

при секретарі судового засідання: Резнікові Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вільнянського районного суду Запорізької області від 07.11.2008 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Софіївської виправної колонії №55 та Управління державного департаменту України з питань виконання покарань в Запорізькій області про поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку і видачі трудової книжки та за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 12.03.2007 звернувся до Вільнянського районного суду Запорізької області з адміністративним позовом до Софіївської виправної колонії №55 та Управління державного департаменту України з питань виконання покарань в Запорізькій області, в якому просить визнати протиправними дії відповідачів, поновити його на посаді молодшого інспектора відділу нагляду та безпеки Софіївської виправної колонії №55, стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку і видачі трудової книжки з 09.11.2006 по 11.12.2006 в сумі 1224гр та за час вимушеного прогулу в сумі 23990гр82коп, стягнути моральну шкоду по 5000гр з кожного відповідача (т1ас1,т2ас9).

Постановою Вільнянського районного суду Запорізької області від 07.11.2008 в задоволені позову відмовлено. Прийняте рішення суд мотивував тим, що позивач неодноразово притягувався до дисциплінарної відповідальності, висновки атестаційної комісії не оскаржував, в день звільнення отримав трудову книжку та повний розрахунок. Крім того, ОСОБА_1 пропустив місячний строк оскарження звільнення, а відповідачі наполягали на відмові в позові з цих підстав (т2ас113).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати та його позовні вимоги задовольнити. Посилається на те, що закінчив ряд учбових закладів і має достатню кваліфікацію для роботі в системі установ виконання покарань. З наказами про притягнення до дисциплінарної відповідальності його не знайомили, трудову книжку в день звільнення не видали, повний розрахунок своєчасно не провели, що є порушенням статей 47, 116 КЗпП України. Застосування статей 99, 100 КАС України є неправомірним (т2ас119).

В судовому засіданні в апеляційній інстанції представник відповідачів проти апеляційної скарги заперечував (т2ас128,145,149). ОСОБА_1 не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином (т2ас125,137,141-143).

Перевіривши законність і обгрунтованість постанови суду, заслухавши пояснення представника відповідачів, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції, що з урахуванням наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності, рішень ради молодшого начальницького складу та атестаційної комісії, подання Софіївської виправної колонії №55, Управління державного департаменту України з питань виконання покарань в Запорізькій області мало законні підстави для винесення наказу №78ос від 09.11.2006 про звільнення з органів кримінально-виконавчої системи за пунктом 63 «д»Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України (через службову невідповідність) з 07.11.2006 молодшого інспектора відділу нагляду та безпеки Софіївської виправної колонії №55 прапорщика внутрішньої служби ОСОБА_1 (т2ас5).

Так після проведення 27.09.2006 чергової атестації особового складу, де позивачу було вказано не недоліки та наданий місячний строк для їх усунення (т1ас65,т2ас68), ним двічі скоєно дисциплінарні проступки. Наказом №430 від 16.10.2006 він попереджений про неповну службову відповідність (т2ас56-61); наказом №437 від 01.11.2006 поставлене питання про його подальше перебування в органах кримінально-виконавчої системи (т2ас62-67). При повторній атестації 03.11.2006 прийнято рішення, що ОСОБА_1 не придатний для служби в кримінально-виконавчій системі та внесено подання про його звільнення. Зокрема зауважено, що він належних висновків не зробив, вів себе зухвало (т1ас134,т2ас72).

Відповідно до пункту 47 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів Української РСР від №114 29.07.1991, атестація осіб рядового і начальницького складу проводиться з метою вдосконалення діяльності органів внутрішніх справ, підвищення ефективності їх роботи, поліпшення добору, розстановки і виховання кадрів, стимулювання підвищення кваліфікації, ініціативності, творчої активності та відповідальності працівників за доручену справу. При цьому всебічно оцінюються їх ділові, професійні, моральні та особисті якості, рівень культури і здатність працювати з людьми, робляться висновки про відповідність займаній посаді і даються рекомендації щодо подальшої служби.

В запереченнях на позов представник відповідачів обгрунтовано посилається на наказ №56 від 05.01.2006 про догану позивачу за порушення службової дисципліни (т2ас46-49), наказ №373 від 11.09.2006 про сувору догану за безвідповідальне ставлення до виконання службових обовязків (т1ас146,т2ас50-55), довідку відповідно до Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність»(т2ас109).

Позивач хоча і стверджує що з наказами про притягнення до дисциплінарної відповідальності його не ознайомлювали, всі перелічені накази були предметом дослідження та їх копії є в матеріалах справи. Жоден з цих наказів він не оскаржив.

Посилання в апеляційній скарзі на порушення статей 47, 116 КЗпП України колегією суддів не приймаються. Положення Кодексу законів про працю України не поширюються на спірні правовідносини оскільки вони врегульовані Законом України «Про міліцію», Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Відповідно до частини 2 статті 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Частиною 3 цієї статті передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до суду.

Відповідно до пункту 13 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №2 від 06.03.2008 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ», при розгляді спорів з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби застосовуються строки звернення до суду, встановлені спеціальними законами. У разі коли ці закони зазначені питання не врегульовують, то з врахуванням необхідності субсидіарного застосування законів про працю суди повинні виходити із строків звернення до суду, визначених частиною 1 статті 233 КЗпП України. Тому громадянин може звернутися із заявою про вирішення спору в тримісячний строк із дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення з публічної служби - у місячний строк із дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Згідно послужного списку, трудову книжку, військовий квиток, припис до військового комісаріату позивач отримав 09.11.2006 (т1ас35). Згідно довідки та розрахункового листа, в цей же день з ним проведений розрахунок при звільненні (т2ас147,148). З огляду на те, що представник відповідачів наполягав на застосуванні частини 1 статті 100 КАС України, а ОСОБА_1 не надав доказів поважності причини пропущення строку звернення з адміністративним позовом, суд першої інстанції правильно відмовив в позові з цих підстав.

Керуючись пунктом 1 статті 198, статтями 205, 206 КАС України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Вільнянського районного суду Запорізької області від 07.11.2008 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з дня складання в повному обсязі.

Вступну та резолютивну частини ухвали проголошено 13.04.2010.

В повному обсязі ухвала складена 19.04.2010.

Головуючий А.В.Суховаров

Судді В.А.Стежко

ОСОБА_2