Справа № 826/4712/15
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2015-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

05 травня 2015 року № 826/4712/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії: головуючого судді Шулежка В.П., судді Іщука І.О., судді Погрібніченка І.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Державної реєстраційної служби України до Державної виконавчої служби України про визнання незаконною та скасування постанови про накладення штрафу,

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась Державна реєстраційна служба України до Державної виконавчої служби України про визнання незаконною та скасування постанови про накладення штрафу від 26.02.2015 ВП № 44706008.

Представник позивача 09.04.2015 звернувся до суду із клопотанням про розгляд справи без його участі за наявними у справі матеріалами.

Не зважаючи на належне повідомлення про час та місце розгляду справи, відповідач явку своїх представників у судове засідання 10.04.2014 не забезпечив, з урахуванням чого адміністративна справа відповідно ч.ч. 4, 6 ст. 128 КАС України розглядається у порядку письмового провадження на підставі наявних у ній доказів.

Представник відповідача 21.04.2015 звернувся до суду з заявою про надання доказів по справі, в якій заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі та просив відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Постановою відповідача про накладення штрафу від 26.02.2015 у ВП № 44706008 за невиконання виконавчого листа Херсонського окружного адміністративного суду від 22.07.2014 № 821/784/14 на позивача, на підставі ст. 89 Закону України «Про виконавче провадження», накладено штраф у розмірі 680 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

За змістом ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

З матеріалів справи видно, що 12.09.2014 відповідачем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 44706008 щодо виконання виконавчого листа Херсонського окружного адміністративного суду від 22.07.2014 № 821/784/14 про зобов'язання позивача прийняти рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень (щодо іншого речового права) на підставі заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо іншого речового права), прийнятої 29.01.2014 за реєстраційним номером 5192960 та доданих до неї документів, якою позивачу надано строк до семи днів для самостійного виконання рішення суду.

Вказана постанова про відкриття виконавчого провадження отримана позивачем 26.09.2014, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Як вбачається з матеріалів справи, листом від 27.10.2014 № 3078/12-14-06, тобто на момент його складення строк для самостійного виконання рішення суду закінчився, позивач повідомив відповідачу, що виконавчий лист Херсонського окружного адміністративного суду від 22.07.2014 № 821/784/14 виконати не вбачається за можливе, оскільки не передбачено процедури проведення державної реєстрації права власності на підставі заяви за результатами розгляду якої прийнято рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень, у зв'язку з чим позивач зазначив, що з метою проведення державної реєстрації речових прав на земельну ділянку рекомендує ОСОБА_1 звернутися до реєстраційної служби Генічеського районного управління юстиції Херсонської області з відповідною заявою, необхідними документами та рішенням суду.

Водночас, згідно з ч. 1 ст. 263 КАС України за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Частиною 1 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Таким чином, якщо позивач вважав, що наявні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, останній мав право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання такого рішення, проте позивачем не надано колегії суддів доказів на підтвердження таких обставин.

Колегією суддів не приймається до уваги посилання позивача, як на підставу для визнання незаконною та скасування спірної постанови, на те, що відповідачем не дотримано вимог ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» щодо порядку виконання рішення суду, оскільки предметом спору в межах даної адміністративної справи є постанова відповідача про накладення штрафу, а не дії відповідача щодо порядку виконання рішення суду.

Разом з тим, відповідно до п. 1 Порядку взаємодії органів державної реєстрації прав та їх посадових осіб (додаток до наказу Міністерства юстиції України від 02.04.2013 № 607/5) цей Порядок визначає процедуру взаємодії системи органів державної реєстрації прав та державних реєстраторів прав на нерухоме майно органів державної реєстрації прав під час проведення державної реєстрації права власності або інших речових прав на нерухоме майно (далі - речові права на нерухоме майно), що виникають, зокрема: на підставі рішень судів, що набрали законної сили, де однією із сторін є юридична особа, та/або інший суб'єкт господарювання, та/або фізична особа - підприємець (крім випадків державної реєстрації права власності на підставі рішень судів у справах про спадкування).

Пунктом 2 вказаного Порядку встановлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно у випадках, передбачених у пункті 1 наказу, проводиться державними реєстраторами прав на нерухоме майно Укрдержреєстру відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868.

Згідно з п. 5 Порядку взаємодії органів державної реєстрації прав та їх посадових осіб державний реєстратор прав на нерухоме майно Укрдержреєстру з дотриманням процедури, визначеної Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868, розглядає заяву, подані до неї електронні копії документів, поданих для державної реєстрації прав, та приймає відповідне рішення.

Також необґрунтованими є посилання позивача на початок процедури ліквідації Державної реєстраційної служби на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21.01.2015 № 17 «Питання оптимізації діяльності центральних органів виконавчої влади системи юстиції», оскільки, по-перше, дані обставини не є підставою для невиконання судового рішення, яке набрало законної сили та законних вимог державного виконавця в рамках відповідного виконавчого провадження, по-друге, відповідачем відкрито ВП № 44706008, позивачем отримано постанову про таке відкриття та строк для самостійного виконання рішення суду закінчився більше ніж за два місяці до моменту прийняття вказаної постанови Кабінету Міністрів України, тобто у позивача, за висновком колегії суддів, було достатньо часу, зокрема, для виконання рішення суду.

За таких умов, проаналізувавши доводи позивача та матеріали ВП № 44706008 в контексті вказаних положень норм чинного законодавства, колегія суддів вважає, що у позивача були відсутні поважні причини для невиконання рішення суду.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

На підставі наведеного у сукупності, а також враховуючи, що відповідач прийняв спірну постанову про накладення штрафу від 26.02.2015 ВП №44706008 в межах повноважень та з дотриманням вимог чинного законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що вказана постанова є правомірною та скасуванню не підлягає.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Позивач достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, суду не надав.

Натомість відповідач довів суду відсутність протиправних дій зі свого боку.

За таких обставин позовні вимоги визнаються судом необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 9, 69-71, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Державної реєстраційної служби України відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Окружного адміністративного суду міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Головуючий суддя В.П. Шулежко

Суддя І.О. Іщук

Суддя І.М. Погрібніченко