Справа № 813/8007/13-а
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2015-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2015 року Справа № 876/365/14

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Сапіги В.П., Іщук Л.П.,

з участю секретаря судових засідань Гелецького П.В.,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Заника М.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління юстиції в Івано-Франківській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Головного управління юстиції в Івано-Франківській області про визнання протиправною бездіяльності, стягнення суми та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ :

У жовтні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив:

визнати протиправною бездіяльність Головного управління юстиції в Iвано-Франківській області (далі - ГУЮ), яка полягає:

- у затримці виконання постанови від 11.04.2013 року Львівського апеляційного адміністративного суду у справі №876/993/13 у період з 11.04.2013 року по 19.09.2013 року в частині поновлення його на посаді старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Калуського міськрайонного управління юстиції з 10 лютого 2011 року;

- у нездійсненні нарахування та відрахування на виплачену 01.08.2013 року суму в розмірі 44083,56 грн. за час його вимушеного прогулу в період за період з 11.02.2011 року по 11.04.2013 року помісячно страхових внесків до управління Пенсійного фонду України в м. Калуші та Калуському районі на підтвердження страхового стажу позивача за період з 11.02.2011 року по 11.04.2013 року з додержанням вимог Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»;

- у нездійсненні нарахування на виплачену 01.08.2013 року суму в розмірі 44083,56 грн. за час його вимушеного прогулу в період за період з 11.02.2011 року по 11.04.2013 року помісячно суми податку за ставкою 15 % та відрахування за вказаний період помісячно суми цього податку до Калуської об'єднаної ДПІ головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області на підтвердження отриманих ним доходів за вказаний період.

Окрім того, ОСОБА_4 просив стягнути з ГУЮ на свою користь середній заробіток в сумі 8429,00 грн. за час затримки в період з 11.04.2013 року по 19.09.2013 року виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.04.2013 року у справі №876/993/13 в частині поновлення на посаді старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Калуського міськрайонного управління юстиції з 10 лютого 2011 року.

Також просив зобов'язати ГУЮ:

- нарахувати та відрахувати на виплачену 01.08.2013 року ОСОБА_4 суму в розмірі 44083,56 грн. за час його вимушеного прогулу в період за період з 11.02.2011 року по 11.04.2013 року помісячно страхові внески до управління Пенсійного фонду України в м. Калуші та Калуському районі на підтвердження його страхового стажу за вказаний період з додержанням вимог Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»;

- нарахувати та відрахувати на суму в розмірі 8429,00 грн., що підлягає виплаті позивачу за час затримки в період з 11.04.2013 року по 19.09.2013 року виконання постанови від 11.04.2013р. Львівського апеляційного адміністративного суду у справі №876/993/13 в частині поновлення ОСОБА_4 на посаді старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Калуського міськрайонного управління юстиції з 10 лютого 2011 року, помісячно страхові внески до управління Пенсійного фонду України в м. Калуші та Калуському районі на підтвердження його страхового стажу за період з 11.04.2013 року по 19.09.2013 року з додержанням вимог Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»;

- нарахувати на виплачену 01.08.2013р. ОСОБА_4 суму в розмірі 44083,56 грн. за час його вимушеного прогулу в період за період з 11.02.2011 року по 11.04.2013 року помісячно податок за ставкою 15% та відрахувати за вказаний період помісячно суму цього податку до Калуської об'єднаної ДПІ головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області на підтвердження отриманих доходів за вказаний період;

- нарахувати на суму в розмірі 8429,00 грн., що підлягає виплаті за час затримки в період з 11.04.2013 року по 19.09.2013 року виконання постанови від 11.04.2013 року Львівського апеляційного адміністративного суду у справі № 876/993/13 в період з 11.04.2013 року по 19.09.2013 року в частині поновлення ОСОБА_4 на посаді старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Калуського міськрайонного управління юстиції з 10 лютого 2011 року, помісячно суму податку за ставкою 15% та відрахувати за вказаний період помісячно суму цього податку до Калуської об'єднаної ДПІ головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області на підтвердження отриманих доходів за період з 11.04.2013 року по 19.09.2013 року.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2013 року у справі № 813/8007/13-а позов було задоволено.

У своїй апеляційній скарзі ГУЮ просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що спірні правовідносини, зазначені в адміністративному позові ОСОБА_4, не можна розглядати як новий публічно-правовий спір. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.04.2013 року поновлено ОСОБА_4 на посаді старшого державного виконавця відділу ДВС Калуського міськрайонного управління юстиції з 10.02.2011 року та стягнуто з ГУЮ на його користь 44083,56 гривні середнього заробітку за час вимушеного прогулу без утримання прибуткового податку та інших обов'язкових платежів.

З набранням чинності судового рішення, спірні правовідносини щодо оплати вимушеного прогулу за період з 12.04.2013 року до 19.09.2013 року перейшли у виконавчу сферу.

Висновок суду про те, що ГУЮ у порушення вимог ч.5 ст. 235 КЗпП України не виконало негайно постанову Львівського апеляційного адміністративного суду у справі №876/993/13, а вчинило це лише 19.09.2013р. згідно наказу №922/6, тобто через п'ять місяців від дати прийняття вказаного судового рішення, допустивши протиправну бездіяльність, апелянт вважає безпідставним.

29.04.2013 року в ГУЮ поступило клопотання ОСОБА_4 про організацію негайного виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.04.2013 року. У зв'язку із тим, що станом на травень 2013 року належно завірена копія постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.04.2013 року ГУЮ не поступала, то виконати рішення суду не було можливості.

Рішення про поновлення на роботі працівника, незаконно звільненого з роботи або незаконно переведеного на іншу роботу, підлягає негайному виконанню (ст. 76 закону «Про виконавче провадження»), однак це не означає, що дії по виконанню рішення про поновлення на роботі повинні відбуватися негайно після проголошення рішення незалежно від волі працівника, поновленого судом на роботі. Визнане судом право працівника на поновлення на роботі має приватний характер, тому воно не може бути реалізоване без волевиявлення цього працівника.

ОСОБА_4 не скористався своїм правом та не звернув до виконання у відповідний відділ державної виконавчої служби виконавчий лист про поновлення його на роботі.

Листами від 01.07.2013 року за № 08-25/1421, 19.07.2013 року № 08-25/1628, 02.08.2013 року № 08-25/1714, 27.08.2013 року № 08-25/1986 ГУЮ направлялися пропозиції ОСОБА_4 прибути в управління юстиції з метою поновлення його на роботі, однак вони поштою були повернуті у зв'язку з закінченням терміну зберігання, так як ОСОБА_4 не проживає за вказаною адресою в м. Львові.

19.09.2013 року ОСОБА_4 прибув в ГУЮ і того ж дня був виданий наказ № 922/6 про поновлення його на посаді старшого державного виконавця відділу ДВС Калуського міськрайонного управління юстиції, з яким він того ж дня ознайомився, про що свідчить його підпис, та приступив до роботи.

Постанова суду від 03.12.2013 року в частині зобов'язання ГУЮ на виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.04.2013 року по справі №876/993/13 нарахувати та відрахувати на виплачену ОСОБА_4 01.08.2013 року суму в розмірі 44083,56 грн. за час вимушеного прогулу за період з 11.02.2011 року по 11.04.2013 року помісячні страхові внески до управління Пенсійного фонду України в м. Калуші та суму податку за ставкою 15% до Калуської об'єднаної ДПІ головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області, нарахувати та відрахувати на суму в розмірі 8429,00 грн., що підлягає виплаті ОСОБА_4, за час затримки в період з 11.04.2013 року по 19.09.2019 року помісячно страхові внески до управління Пенсійного фонду України в м. Калуші та суму податку за ставкою 15% до Калуської об'єднаної ДПІ головного управління Міндоходів в Івано-Франківській суперечить вимогам Податкового кодексу України (далі - ПК України), Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13, постанові Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.04.2013 року по справі № 876/993/13.

Із заробітні плати, яка була виплачена ОСОБА_4 за час вимушеного прогулу за період з 11.02.2011 року по 11.04.2013 року, ГУЮ утримання не проводилися, оскільки постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.04.2013р. стягнуто з Головного управління юстиції в Івано-Франківській області в користь ОСОБА_4 44083,56 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу без утримання прибуткового податку (податку на доходи фізичних осіб) та інших обов'язкових платежів.

Представник ГУЮ у судовому засіданні апеляційного суду підтримав вимоги, викладені у апеляційній скарзі, та просив скасувати постанову суду першої інстанції, відмовивши у задоволенні позову ОСОБА_4

Представник позивача у ході апеляційного розгляду заперечив обґрунтованість доводів апелянта, просив залишити оскаржуване судове рішення без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача та учасників процесу, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до переконання, що подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких мотивів.

Задовольняючи позов ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив із того, що 11.04.2013 року у справі № 876/993/13 Львівським апеляційним адміністративним судом прийнято постанову якою:

- визнано протиправними та скасовано п. 3 наказу №1117-к від 24.12.2010 року та п. 1 наказу №88-к від 10.02.2011 року ГУЮ;

- поновлено ОСОБА_4 на посаді старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Калуського міськрайонного управління юстиції з 10.02.2011 року;

- стягнено з ГУЮ в користь ОСОБА_4 44083,56 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу без утримання прибуткового податку (податку на доходи фізичних осіб) та інших обов'язкових платежів;

- допущено до негайного виконання постанову в частині поновлення ОСОБА_4 на посаді та стягнення середнього заробітку за один місяць в розмірі 1685,80 грн.

У порушення вимог ч. 5 ст. 235 КЗпП України ГУЮ не виконало негайно постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.04.2013 року і лише 19.09.2013 року наказом № 922/6, тобто через п'ять місяців від дати прийняття вказаного судового рішення, поновило позивача на роботі, а тому такого роду бездіяльність відповідача є протиправною.

Оскільки зі сторони відповідача мала місце затримка виконання постанови від 11.04.2013 року Львівського апеляційного адміністративного суду у справі № 876/993/13 протягом п'яти місяців, то з відповідача на користь ОСОБА_4 підлягає стягненню середній заробіток за весь час такої затримки, що складає 8429,00 грн.

Відповідач, як страхувальник, при здійсненні виплати ОСОБА_4 суми заробітку за час вимушеного прогулу з 11.02.2011 року по 11.04.2013 року в сумі 44083,56 грн. був зобов'язаний на вказану суму нарахувати та сплатити суму страхових внесків із розрахунку за кожний базовий період, однак, при виплаті 01.08.2013 року позивачу 44083,56 грн. цього не здійснив. Тому відповідач зобов'язаний на підтвердження страхового стажу позивача нарахувати та відрахувати до управління Пенсійного фонду України в м. Калуші та Калуському районі страхові внески помісячно:

- на суму 44083,56 грн. за період з 11.02.2011 року по 11.04.2013 року;

- на суму 8429,00 грн. за період з 11.04.2013 року по 19.09.2013 року.

Окрім того, відповідач, як податковий агент, при здійсненні виплати позивачеві суми заробітку за час вимушеного прогулу з 11.02.2011 року по 11.04.2013 року в сумі 44083,56 грн. зобов'язаний був на цю суму нарахувати та сплатити суму податку у розмірі 15% із розрахунку за кожний звітний податковий місяць, однак при її виплаті 01.08.2013 року передбачених законом дій не вчинив. Тому ГУЮ зобов'язане на підтвердження отриманих позивачем доходів нарахувати та відрахувати до Калуської об'єднаної ДПІ головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області суми податку за ставкою 15% помісячно на суму 44083,56 грн. за період з 11.02.2011 року по 11.04.2013 року; на суму 8429,00 грн. за період з 11.04.2013 року по 19.09.2013 року.

Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Вимогами ч. 5 ст. 124 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 256 КАС України, постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.

В силу положень ч. 2 ст. 257 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, постанова Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.04.2013 року про поновлення позивача на посаді підлягала негайному виконанню незалежно від наявності або відсутності виконавчого провадження.

Відповідно до вимог статті 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередні роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

За правилами ст. 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Таким чином, підставою для виплати незаконно звільненому працівнику середнього заробітку є затримка власником або уповноваженим ним органом виконання рішення про поновлення на роботі.

Відповідно до наявної у матеріалах справи копії заяви ОСОБА_4 від 15.04.2013 року, зареєстрованої в ГУЮ 16.04.2013 року (а.с.27), він звертався до відповідача з вимогою видати наказ про своє поновлення на роботі з долученням копії постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.04.2013 року у справі № 876/993/13.

З наведеного випливає, що оскільки лише наказом від 19.09.2013 року № 922/6 ОСОБА_4 було поновлено на роботі на виконання судового рішення, то це свідчить про порушення наведених норм, оскільки постанову суду в частині поновлення позивача на посаді негайно виконана не була.

Відтак, на переконання апеляційного суду, слід зробити висновок про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_4 про стягнення на його користь 8429,00 грн. = (1685,80 грн. х 5 місяців = 8429,00 грн.) середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі без урахування податків та інших обов'язкових платежів, які підлягають відрахуванню з цієї суми.

Щодо позовних вимог ОСОБА_4 у частині нарахування на виплачену 01.08.2013 року суму в розмірі 44083,56 грн. середнього заробітку за час його вимушеного прогулу податку за ставкою 15 % та відрахування його до Калуської об'єднаної ДПІ головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області, а також нарахувати на суму в розмірі 8429,00 грн., що підлягає виплаті за час затримки у період з 11.04.2013 року по 19.09.2013 року виконання постанови від 11.04.2013 року Львівського апеляційного адміністративного суду у справі № 876/993/13 помісячно суми податку за ставкою 15% та відрахування її до Калуської об'єднаної ДПІ головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області апеляційний суд виходить із такого.

Відповідно до приписів пп. 14.1.180. п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому ст. 18 та розділом IV цього Кодексу.

Приписами п. 18.1 ст. 18 ПК України визначено, що податковим агентом визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обов'язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків.

Податкові агенти прирівнюються до платників податку і мають права та виконують обов'язки, встановлені цим Кодексом для платників податків (п. 18.2 ст. 18 ПК України).

Пунктом 57.1 ст. 57 ПК України визначено, що податковий агент зобов'язаний сплатити суму податкового зобов'язання (суму нарахованого (утриманого) податку), самостійно визначеного ним з доходу, що виплачується на користь платника податку - фізичної особи та за рахунок такої виплати, у строки, передбачені цим Кодексом.

Згідно із пп.168.1.1. п. 168.1 ст. 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

За правилами п.171.1. ст. 171 ПК України особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.

Особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів, є:

а) податковий агент - для оподатковуваних доходів з джерела їх походження в Україні;

б) платник податку - для іноземних доходів та доходів, джерело виплати яких належить особам, звільненим від обов'язків нарахування, утримання або сплати (перерахування) податку до бюджету (п.171.2. ст. 171 ПК України).

Приписами п.110.1. ст. 110 ПК України передбачено, що платники податків, податкові агенти та/або їх посадові особи несуть відповідальність у разі вчинення порушень, визначених законами з питань оподаткування та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

На підставі аналізу наведених правових норм апеляційний суд вважає, що правовідносини, пов'язані із нараховуванням, утриманням та сплатою податку у зв'язку із отриманням ОСОБА_4 доходу у вигляді заробітної плати (середнього заробітку за час вимушеного прогулу чи затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі), виникають між ГУЮ та відповідним податковим органом.

Порушення порядку нараховуванням, утриманням та сплати такого податку не зачіпають прав чи інтересів позивача, оскільки відповідальність за це законом покладена саме на відповідача, як податкового агента.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 3 КАС України передбачено, що позивачем є особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

За змістом приписів ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що правом на захист є самостійне суб'єктивне право, яке з'являється у володільця регулятивного права лише в момент порушення чи оспорення останнього.

Таким чином, відсутність у позивача будь-яких негативних наслідків у зв'язку із оскаржуваними діями відповідача не породжує для нього і права на захист, тобто права на звернення із такими позовними вимогами, а отже підстав для їх задоволення немає.

Щодо позовних вимог ОСОБА_4 у частині нездійснення ГУЮ нарахування та відрахування на виплачену 01.08.2013 року суму в розмірі 44083,56 грн. за час його вимушеного прогулу в період за період з 11.02.2011 року по 11.04.2013 року помісячно страхових внесків до управління Пенсійного фонду України в м. Калуші та Калуському районі на підтвердження його страхового стажу апеляційний суд виходить із такого.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, зазначеним у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Згідно із приписами ч. 2 ст. 6 вказаного Закону платник єдиного внеску зобов'язаний, окрім іншого, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством; подавати звітність до територіального органу Пенсійного фонду у строки, в порядку та за формою, встановленими Пенсійним фондом за погодженням з відповідними фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування та центральним органом виконавчої влади у галузі статистики;

За правилами ч. 2 ст. 7 Закону для осіб, які працюють у сільському господарстві, зайняті на сезонних роботах, виконують роботи (надають послуги) за цивільно-правовими договорами, творчих працівників (архітекторів, художників, артистів, музикантів, композиторів, критиків, мистецтвознавців, письменників, кінематографістів), та інших осіб, які отримують заробітну плату (дохід) за виконану роботу (надані послуги), строк виконання яких перевищує календарний місяць, єдиний внесок нараховується на суму, що визначається шляхом ділення заробітної плати (доходу), виплаченої за результатами роботи, на кількість місяців, за які вона нарахована.

Зазначений порядок нарахування внеску поширюється також на осіб, яким після звільнення з роботи нараховано заробітну плату (дохід) за відпрацьований час або згідно з рішенням суду - середню заробітну плату за вимушений прогул.

Згідно із ч. 5 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок нараховується на суми, зазначені в частинах першій і другій цієї статті, незалежно від джерел їх фінансування, форми, порядку, місця виплати та використання, а також від того, чи виплачені такі суми фактично після їх нарахування до сплати.

На переконання апеляційного суду, системний аналіз вказаних правових норм прямо вказує на наявність у відповідача законодавчо передбаченого обов'язку здійснювати нарахування, обчислення та сплату єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування позивача у разі виплати середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу чи затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі за рішенням суду із відображенням його нарахування за кожним календарним місяцем і календарним роком та подачею таких відомості у відповідній звітності до територіального органу Пенсійного фонду.

Покликання ГУЮ на те, що відповідні суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування були виплачені ОСОБА_4 у складі середнього заробітку за час вимушеного прогулу на виконання судового рішення, на переконання апеляційного суду, не свідчать про те, що дана обставина звільняє відповідача від обов'язку їх сплати на користь відповідного органу Пенсійного фонду.

Оскільки за правилами ст. 16 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» застрахована особа має право отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, у тому числі в письмовій формі, а також вимагати від страхувальника сплати страхових внесків, у тому числі в судовому порядку, то суд апеляційної інстанції вважає, що відповідні позовні вимоги ОСОБА_4 є обґрунтованими і правомірно задоволені судом першої інстанції.

Таким чином, оскільки при вирішенні даного публічно-правового спору судом першої інстанції було допущено порушення норм матеріального та процесуального права, а мотиви, з яких виходив суд під час ухвалення свого рішення, не відповідають фактичним обставинам справи, оскаржувана постанова підлягає скасуванню з прийняттям нової про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Головного управління юстиції в Івано-Франківській області задовольнити частково.

Скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2013 року у справі № 813/8007/13-а та прийняти нову, якою позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління юстиції в Iвано-Франківській області по затримці виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2013 року у справі № 876/993/13 щодо поновлення ОСОБА_4 на посаді старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Калуського міськрайонного управління юстиції Головного управління юстиції в Iвано-Франківській області.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління юстиції в Iвано-Франківській області щодо нездійснення нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на виплачену ОСОБА_4 01 серпня 2013 року суму в розмірі 44083 (сорок чотири тисячі вісімдесят три) грн. 56 коп. за час його вимушеного прогулу у період з 11 лютого 2011 року по 11 квітня 2013 року та зобов'язати здійснити такі дії.

Стягнути з Головного управління юстиції в Iвано-Франківській області на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час затримки виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2013 року у справі № 876/993/13 в сумі 8429 (вісім тисяч чотириста двадцять дев'ять) грн. 00 коп. без урахування податків та інших обов'язкових платежів, які підлягають відрахуванню з цієї суми.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді В.П.Сапіга

Л.П.Іщук

Постанова у повному обсязі складена 28 травня 2015 року.