Справа № 820/4683/15
Суддя: Тітов О.М.
Дата ухвалення: 2015-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

28 травня 2015 р. № 820/4683/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тітова О.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом громадянина В'єтнаму ОСОБА_2 до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить суд скасувати рішення, викладене у формі висновку про скасування рішення про надання дозволу на імміграцію громадянину В'єтнаму ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3.н. від 10.08.2011р.

Позов позивач обґрунтовує тим, що рішенням УГІРФО УМВС України в Харківській області на підставі Закону України "Імміграцію" позивачу був наданий дозвіл на імміграцію в Україну, що був документований посвідкою на постійне проживання в Україні НОМЕР_1 від 24.01.2005 року. Проте 27.04.2015 року позивач листом за №04/8293 отримав повідомлення про скасування Посвідки на постійне проживання в Україні разом з Висновком про скасування рішення про надання дозволу на імміграцію громадянину В'єтнаму ОСОБА_2 від 10.08.2011р. Позивач зазначив, що відповідачем в порушення вимог діючого законодавства неправомірно скасовано наданий громадянину В'єтнаму ОСОБА_2 у 2005 році дозвіл на імміграцію в Україну, у зв'язку із чим просив позов задовольнити.

Позивач у судове засідання 28.05.2015 року не прибув, про дату, час та розгляд судового засідання був повідомлений належним чином, звернувся до суду із заявою у якій просив розгляд справи проводити за його відсутності.

Представник відповідача, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання не прибув, через канцелярію суду подав письмові заперечення на адміністративний позов та звернувся до суду із заявою про розгляд справи за відсутності уповноваженого представника.

Враховуючи, що сторони є належним чином повідомленими про дату, час та місце судового засідання, потреба заслухати свідка чи експерта відсутня, перешкод для розгляду справи у судовому засіданні немає, та заяви представників сторін про можливість розгляду справи за їх відсутності, суд дійшов висновку про розгляд справи за наявними в ній матеріалами в порядку письмового провадження з огляду на положення ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, судом встановлено наступне.

На запит громадянина В'єтнаму ОСОБА_2 Головним управлінням ДМС України в Харківській області позивача повідомлено, що 10.08.2011 року рішенням УГІРФО УМВС України в Харківській області посвідка на постійне проживання в Україні на ім'я ОСОБА_2 серії НОМЕР_2 скасовано (а.с. 12).

Згідно зазначеного висновку дозвіл на імміграцію ОСОБА_2 був отриманий на підставі пункту 6 частини 2 статті 4 ЗУ "Про імміграцію" від 07.06.2001 (оскільки мав дружину іммігранта), був документований Посвідкою на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_3 терміном дії - безстроково. Таке рішення було прийнято УГІРФО ГУ МВС України в Харківській області від 24 січня 2005 року на підставі укладеного шлюбу з громадянкою В'єтнаму ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, яка раніше отримала дозвіл на імміграцію у встановленому законом порядку (а.с. 13-14).

Позвач прибув в Україну у 1988 році в м. Харків з метою працевлаштування. 10.03.1995 року одружився з громадянкою В'єтнаму ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка 13.03.2003 року була документована ВГП та ІС УМВС України в Луганській обл. тимчасовою посвідкою на постійне місце проживання в Україні серії НОМЕР_4, терміном дії - безстроково.

Після розлучення позивача з громадянкою В'єтнаму ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, позивач одружився з громадянкою В'єтнаму ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, у подружжя ІНФОРМАЦІЯ_4 року народилася дитина ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 15).

Рішенням ВГІРФО УМВС України в Луганській обл. від 19.02.2010 р. колишній дружині позивача ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 була скасована тимчасова посвідка на постійне місце проживання відповідно до повідомлення з ВГІРФО УМВС України в Луганській обл. від 02.03.2010 р. на підставі статті 12 Закону №2491-ІІІ.

На підставі вищевказаного УГІРФО ГУМВС України в Харківській обл. 10.08.2011 р., за спливом 1,5 року з дати скасування посвідки колишній дружині, прийнято рішення у формі Висновку про скасування рішення про надання дозволу на імміграцію громадянину В'єтнаму ОСОБА_2 на підставі п. 1 ст. 12 Закону №2491-ІІІ.

Дані обставини визнаються сторонами, а тому відповідно до ч. 3 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають доказуванню.

Головне управління Державної міграційної служби в Харківській області як орган державної влади повинно діяти у спосіб визначений законом та в межах наданих повноважень.

Згідно зі ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в'їзду в Україну та виїзду з України регулюється Законом України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" від 22.09.2011 № 3773-VI (далі - Закон № 3773-VI ).

Згідно п.1 ст. 3 Закону № 3773-VI іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов'язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про імміграцію" від 07.06.2001 № 2491-III імміграція - це прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання; іммігрант - іноземець чи особа без громадянства, який отримав дозвіл на імміграцію і прибув в Україну на постійне проживання, або, перебуваючи в Україні на законних підставах, отримав дозвіл на імміграцію і залишився в Україні на постійне проживання. дозвіл на імміграцію - рішення, що надає право іноземцям та особам без громадянства на імміграцію.

Умови і порядок імміграції в Україну іноземців та осіб без громадянства визначаються Законом України №2491-ІІІ від 7 червня 2001 року "Про імміграцію".

Статтею 12 Закону України "Про імміграцію" (в редакції що діяла на момент прийняття оскаржуваного рішення) передбачено, що дозвіл на імміграцію може бути скасовано органом, який його видав, якщо: 1) з'ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність; 2) іммігранта засуджено в Україні до позбавлення волі на строк більше одного року і вирок суду набрав законної сили; 3) дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні; 4) не є необхідним для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України; 5) іммігрант порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; 6) в інших випадках, передбачених законами України.

Відповідно до п. 1 ч. З ст. 4 Закону України "Про імміграцію", дозвіл на імміграцію поза квотою імміграції надається одному з подружжя, якщо другий з подружжя, з яким він перебуває у шлюбі є іноземцем, який має дозвіл на імміграцію.

Відповідно до пункту 21 "Порядку провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1983 від 26 грудня 2002 року, дозвіл на імміграцію скасовується органом, який його видав. Питання щодо скасування дозволу вправі порушити орган внутрішніх справ, інший орган виконавчої влади, який у межах наданих йому повноважень забезпечує виконання законодавства про імміграцію, якщо стало відомо про існування підстав для скасування дозволу на імміграцію.

Пунктом 23 "Порядку провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень" визначено, що ДМС, територіальні органи і підрозділи всебічно вивчають у місячний термін подання щодо скасування дозволу на імміграцію, запитують у разі потреби додаткову інформацію в ініціатора подання, інших органів виконавчої влади, юридичних і фізичних осіб, а також запрошують для надання пояснень іммігрантів, стосовно яких розглядається це питання. На підставі результату аналізу інформації приймається відповідне рішення.

Судом встановлено, що позивач при отриманні дозволу на імміграцію надав всі документи, передбачені законом, не приховував дані щодо сімейного стану, а порушення "Порядку провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданням про його скасування та виконання прийнятих рішень" допущені самим відповідачем.

Суд звертає увагу, що 25.08.2001 року між позивачем та громадянкою В'єтнаму ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстровано шлюб, яка отримала дозвіл на імміграцію на підставі пункту 6 частини 2 статті 4 Закону України "Про імміграцію" від 07.06.2001 року. У подружжя ІНФОРМАЦІЯ_4 року народилася дитина ОСОБА_3, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_5

Таким чином, суд приходить до висновку, що вищезазначені обставини унеможливлюють скасування рішення від 24.01.2005 року про надання позивачу дозволу на імміграцію в Україну, а тому рішення управління Державної міграційної служби України в Харківській області про скасування дозволу на імміграцію в Україну від 10.08.2011 року підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Також суд зазначає, що статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідач не довів правомірність оскаржуваного рішення. Натомість позивач обґрунтував правомірність заявлених позовних вимог. За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 94, 128, 159, 160-164, 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов громадянина В'єтнаму ОСОБА_2 до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Скасувати рішення, викладене у формі висновку про скасування рішення про надання дозволу на імміграцію громадянину В'єтнаму ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3.н. від 10.08.2011р.

Постанова може бути оскаржена в Харківський апеляційний адміністративний суд через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення, копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Тітов О.М.