Справа № 826/2142/15
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2015-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № +826/2142/15 Головуючий у 1-й інстанції: Катющенко В.П. Суддя-доповідач: Губська О.А.
У Х В А Л А

Іменем України

28 травня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого суддіГубської О.А.
суддів Парінова А.Б., Грибан І.О.
при секретарі судового засіданняНечай Ю.О.

представника позивачаСердійчука О.Л.
представника відповідача (приватного нотаріуса)Ковтун О.В.
представника третьої особиТелитченка А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційні скарги Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Верповської Олени Володимирівни, Публічного акціонерного товариства "БМ Банк", Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницький цукор" на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 березня 2015 року у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства "БМ Банк" до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Верповської Олени Володимирівни, Реєстраційної служби Липовецького районного управління юстиції Вінницької області, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Вінницький цукор" про визнання дій неправомірними, визнання протиправним та скасування рішення №18958534 від 29.01.2015, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Верповської Олени Володимирівни, Реєстраційної служби Липовецького районного управління юстиції Вінницької області, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Вінницький цукор", в якому просив суд: визнати дії приватного нотаріуса Верповської О.В. по проведенню 29 січня 2015 року державної реєстрації права власності на майновий комплекс в частині, що знаходиться за адресою: Вінницька область, Липовецький район, смт. Турбів, вул. Миру, 93 неправомірними; визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Верповської О.В. №18958534 від 29 січня 2015 року про державну реєстрацію права власності на майновий комплекс в частині, що знаходиться за адресою: Вінницька область, Липовецький район, смт. Турбів, вул. Миру, 93 за ТОВ "Вінницький цукор" та зобов'язати Реєстраційну службу Липовецького районного управління юстиції Вінницької області внести до Державного реєстру прав на нерухоме майно запис про скасування державної реєстрації права власності за ТОВ "Вінницький цукор" на майновий комплекс в частині, що знаходиться за адресою: Вінницька область, Липовецький район, смт. Турбів, вул. Миру, 93 поновивши відомості про об'єкт нерухомого майна, що передували скасованому запису.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 березня 2015 року позов задоволено частково - визнано протиправними дії приватного нотаріуса Верповської Олени Володимирівни по проведенню 29 січня 2015 року державної реєстрації права власності на майновий комплекс в частині, що знаходиться за адресою: Вінницька область, Липовецький район, смт. Турбів, вул. Миру, 93; визнано протиправним та скасовано рішення приватного нотаріуса Верповської Олени Володимирівни №18958534 від 29 січня 2015 року про державну реєстрацію права власності на майновий комплекс в частині, що знаходиться за адресою: Вінницька область, Липовецький район, смт. Турбів, вул. Миру, 93 за ТОВ "Вінницький цукор".

В решті позову відмовлено.

Позивач, відповідач - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Верповська Олена Володимирівна та третя особа - ТОВ «Вінницький цукор» з таким рішенням суду першої інстанції не погодилися, подали апеляційні скарги, в яких просили його скасувати, та ухвалити нову постанову, позивач - про задоволення позову у повному обсязі, відповідач та третя особа - про відмову у задоволенні позову повністю.

Відповідач - Реєстраційна служби Липовецького районного управління юстиції Вінницької області - подав письмові заперечення на апеляційні скарги, просив відмовити у їх задоволенні в частині зобов'язання Реєстраційної служби вчинити певні дії.

В судове засідання з'явився представник позивача, власну апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з підстав, викладених в апеляційній скарзі. Проти апеляційних скарг відповідача та третьої особи заперечував та просив відмовити у їх задоволенні.

Представник відповідача (нотаріуса) до суду з'явилася, власну апеляційну скаргу та апеляційну скаргу третьої особи підтримала, просила їх задовольнити, проти апеляційної скарги позивача заперечувала та просила відмовити в її задоволенні.

Також до суду з'явився представник третьої особи, який частково відмовився від апеляційної скарги, зокрема просив залишити в силі рішення суду першої інстанції стосовно тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких було відмовлено. В решті власну апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити. Поряд з цим підтримав апеляційну скаргу відповідача та заперечив проти апеляційної скарги позивача.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, представника відповідача, представника третьої особи, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, постанова суду - без змін з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, постановою господарського суду Вінницької області від 24 грудня 2013 року у справі №902/1593/13 визнано банкрутом ТОВ "Турбівська цукрова компанія", відкрито ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатора та зобов'язано останнього подати до офіційного друкованого органу оголошення про визнання боржника банкрутом.

Ухвалою господарського суду Вінницької області від 10 червня 2014 року затверджено реєстр вимог кредиторів банкрута, зокрема, ПАТ "БМ Банк".

В результаті проведення аукціону з продажу майна банкрута, на підставі акта про передання права власності на куплене нерухоме майно від 25 грудня 2014 року і протоколу про проведення аукціону, складеного Приватним підприємством "ТОРГИ.УА" від 25 грудня 2014 року, 09 січня 2015 року приватним нотаріусом Липовецького районного нотаріального округу Кобзар С.В. відповідно до статті 75 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" ТОВ "Вінницький цукор" видано свідоцтво, яким посвідчено право власності на нерухоме майно, що складається з майнового комплексу за адресою: смт. Турбів Липовецького району Вінницької області, по вулиці Миру, за №93.

Відповідно до останнього абзацу названого свідоцтва право власності на нерухоме майно, на яке видане це свідоцтво, підлягає державній реєстрації.

29 січня 2015 року ТОВ "Вінницький цукор" звернулось до відповідача з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, за результатами розгляду якої рішенням №18958534 державним реєстратором прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В. проведено державну реєстрацію права власності на майновий комплекс в частині.

Вважаючи незаконною державну реєстрацію права власності на названий об'єкт нерухомого майна, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення вимог позивача, при цьому виходив з того, що у відповідача були наявні визначені статтею 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підстави для відмови у державній реєстрації права власності, проте відповідачем прийнято рішення про державну реєстрацію, що свідчить про його протиправність та є достатньою підставою для його скасування.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

За визначенням частини 1 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції на момент вчинення оскаржуваних дій) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Обтяження - заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, яка встановлена або законом, або актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або яка виникає на підставі договорів.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 4 названого Закону обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, зокрема, право власності на нерухоме майно.

Кабінет Міністрів України постановою від 17 жовтня 2013 року № 868 затвердив Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, який визначає процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна.

Для проведення державної реєстрації прав заявник подає органові державної реєстрації прав, нотаріусові заяву про державну реєстрацію та необхідні для такої реєстрації документи, визначені цим Порядком.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор: встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема, наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону.

Аналогічне правило закріплене пунктом 15 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень № 868.

Вичерпний перелік підстав для відмови у реєстрації прав та їх обтяжень визначено статтею 24 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

При цьому, судова колегія критично оцінює посилання позивача на те, що вказана норма визначає перелік підстав, за яких державний реєстратор має право відмовити у проведенні реєстраційної дії, натомість не встановлює обов'язку щодо цього.

Так, частиною другою статті 24 Закону закріплено імперативне правило, що за наявності підстав для відмови в державній реєстрації державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Пунктами 5 та 5-5 частини 1 статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, зокрема, такі підстави для відмови у реєстрації прав та їх обтяжень:

заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону;

заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію.

Матеріалами справи підтверджується, що станом на момент здійснення відповідачем державної реєстрації права власності на майновий комплекс в частині, у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно містилися відомості щодо наявного обтяження стосовно цього майна, а саме арешту, проведеного на підставі ухвали Вінницького міського суду Вінницької області №127/27771/14-к від 30.12.2014, про що свідчить копія наявного у матеріалах справи витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 10-15).

Колегія суддів в даному випадку враховує правову позицію Верховного Суду України, який у постанові від 11 листопада 2014 року (справа 21-357а14) дійшов висновку, що наявність в Єдиному реєстрі запису про заборону відчуження майна є перешкодою для здійснення державним реєстратором реєстраційних дій до того часу, поки таке обтяження не буде зняте.

Отже, у межах спірних правовідносин, на час здійснення оскаржуваної реєстраційної дії, у відповідача була підстава для відмови у проведенні державної реєстрації права власності.

Крім того, згідно з абзацом 3 частини 5 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію.

Поряд з цим, відповідно до частини 9 статті 15 цього Закону державна реєстрація прав, їх обтяжень у результаті вчинення нотаріальної дії (надання відмови в ній) проводиться одночасно з вчиненням такої дії.

Судом встановлено, що приватним нотаріусом Липовецького районного нотаріального округу Кобзар С.В. відповідно до статті 75 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" ТОВ "Вінницький цукор" видано свідоцтво, яким посвідчено право власності на нерухоме майно, що складається з майнового комплексу за адресою: смт. Турбів Липовецького району Вінницької області, по вулиці Миру, за №93.

Видача зазначеного свідоцтва, що посвідчує право власності на майно, є нотаріальною дією щодо цього майна.

Натомість, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно вчинено за заявою третьої особи іншим нотаріусом - відповідачем, під час посвідчення договору оренди цього нерухомого майна, чим, на думку судової колегії, порушено наведені вище приписи статей 3, 15 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

В даному випадку, відповідач мав визначені пунктом 5-5 частини 1 статті 24 названого Закону підстави для відмови у здійсненні державної реєстрації права, і в силу вимог частини 2 цієї статті, повинен був прийняти рішення про відмову у її здійсненні.

Колегія суддів критично оцінює доводи третьої особи відносно того, що державна реєстрація права власності вчинена відповідачем правомірно, оскільки її було здійснено саме під час нотаріальної дії щодо цього майна - посвідчення договору оренди нерухомого майна за адресою: смт. Турбів Липовецького району Вінницької області, по вулиці Миру, за №93, укладеного з іншою особою.

Так, в силу положень абзацу четвертого пункту 2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868 (у редакції на момент вчинення оскаржуваної нотаріальної дії) нотаріус, яким вчинено нотаріальну дію з нерухомим майном, проводить державну реєстрацію прав, набутих виключно у результаті вчинення такої дії.

Отже, посвідчення нотаріусом договору оренди нерухомого майна може мати наслідком здійснення державної реєстрації лише прав, набутих за таким договором оренди, водночас, реєстрація права власності щодо цього майна здійснена відповідачем за відсутності для цього повноважень.

Також апеляційний суд критично оцінює доводи відповідача та третьої особи відносно того, що спірною реєстраційною дією прав позивача не порушено.

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, нерухомий об'єкт за адресою: Вінницька область, Липовецький район, смт. Турбів, вул. Миру будинок 93, є предметом іпотеки, при цьому іпотекодержателем є ПАТ «БМ Банк».

Крім того, відповідно до Ухвали Господарського суду Вінницької області від 10 червня 2014 року, що міститься в матеріалах справи, затверджено реєстр вимог кредиторів банкрута - ТОВ «Турбівська цукрова компанія» та окремо внесено до реєстру вимог кредиторів вимоги кредиторів, забезпечені заставою - ПАТ «БМ БАНК» на загальну суму 16 953 144, 00 грн. Тобто, відповідно до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника та визнання його банкрутом», позивач у справі ПАТ «БМ БАНК» є забезпеченим кредитором.

Із матеріалів справи також вбачається, що опис об'єкта нерухомого майна за адресою Вінницька область, Липовецький район, смт. Турбів, вул. Миру, 93 , який перебував у заставі позивача - ПАТ «БМ БАНК» та на який ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 30 грудня 2014 року накладено арешт співпадає із переліком майна, право власності на яке було зареєстровано 29 січня 2015 року приватним нотаріусом Верповською Оленою Володимирівною.

Отже, на думку колегії суддів, державна реєстрація за третьою особою ТОВ «Вінницький цукор» приватним нотаріусом Верповською Оленою Володимирівною права власності на майновий комплекс, який знаходився у заставі позивача ПАТ «БМ БАНК» та на який накладено арешт, безпосередньо стосується прав позивача.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо протиправності здійснення відповідачем оскаржуваної у даній справі реєстраційної дії, з огляду на наявність визначених статтею 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підстав для відмови у державній реєстрації права власності.

Як наслідок, обґрунтованим є і висновок суду щодо наявності правових підстав для задоволення позову в частині визнання протиправними дій приватного нотаріуса Верповської Олени Володимирівни по проведенню 29 січня 2015 року державної реєстрації права власності на майновий комплекс в частині, що знаходиться за адресою: Вінницька область, Липовецький район, смт. Турбів, вул. Миру, 93, а також визнання протиправним та скасування рішення приватного нотаріуса Верповської Олени Володимирівни №18958534 від 29 січня 2015 року про державну реєстрацію права власності на майновий комплекс в частині, що знаходиться за адресою: Вінницька область, Липовецький район, смт. Турбів, вул. Миру, 93 за ТОВ "Вінницький цукор".

Поряд з цим, колегія суддів погоджується і з висновком суду першої інстанції щодо необхідності відмовити у задоволенні позову в частині зобов'язання Реєстраційної служби Липовецького районного управління юстиції Вінницької області внести до Державного реєстру прав на нерухоме майно запис про скасування державної реєстрації права власності за ТОВ "Вінницький цукор" на майновий комплекс в частині, що знаходиться за адресою: Вінницька область, Липовецький район, смт. Турбів, вул. Миру, 93 поновивши відомості про об'єкт нерухомого майна, що передували скасованому запису.

Апеляційний суд виходить з такого.

Згідно з частиною 2 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року № 1141 затверджено Порядок ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до пункту 41 цього Порядку державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Абзацом третім названого пункту 41 закріплено, що внесення записів про скасування державної реєстрації прав здійснюється державним реєстратором за заявою, форму та вимоги до заповнення якої встановлює Мін'юст.

Відповідно до абзацу 4 цього пункту для внесення записів про скасування державної реєстрації прав державний реєстратор повинен внести до відповідного розділу Державного реєстру прав в тому числі відомості щодо реєстраційного номера, дати та часу реєстрації заяви, на підставі якої вносяться записи про скасування державної реєстрації прав.

Тобто, чинним законодавством передбачено певну процедуру внесення державним реєстратором запису Державного реєстру про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яка передбачає звернення до державного реєстратора із заявою.

Крім того, рішення суду, яким скасовано рішення державного реєстратора, як самостійна підстава для внесення відповідного запису до Державного реєстру, до набрання ним законної сили виключає можливість застосування наведеного пункту 41 Порядку № 1141.

Таким чином, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необхідності відмовити у задоволенні позову в цій частині.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд вважає рішення суду першої інстанції про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, законним та обґрунтованим, доводи, викладені в апеляційних скаргах, не знайшли свого підтвердження, оскаржувана постанова прийнята судом відповідно до норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційних скарг відсутні.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в справі, підтвердженими доказами, а доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують, то колегія суддів апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційні скарги Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Верповської Олени Володимирівни, Публічного акціонерного товариства "БМ Банк", Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницький цукор" на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 березня 2015 року у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства "БМ Банк" до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Верповської Олени Володимирівни, Реєстраційної служби Липовецького районного управління юстиції Вінницької області, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Вінницький цукор" про визнання дій неправомірними, визнання протиправними та скасування рішення №18958534 від 29.01.2015, зобов'язання вчинити певні дії - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 березня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя

Судді

Повний текст ухвали виготовлено 29 травня 2015 року

Головуючий суддя Губська О.А.

Судді: Парінов А.Б.

Грибан І.О.