Справа № 2-а-4299/11
Суддя: Подопригора Л. І.
Дата ухвалення: 2011-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Лебединський районний суд Сумської області
Справа № 2-а-4299/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" листопада 2011 р. Лебединський районний суд Сумської області

в складі:суддІ: ОСОБА_1

при секретарі Лєсній Н.В.

з участю позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лебедині справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління ДАІ УМВС України в Сумській області про скасування постанови ВМ1 № 075104 від 14.07. 2011 року про стягнення накладеного адмінштрафу в розмірі 425 грн.-,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що в постанові винесеній відносно нього 14 липня 2011 року він визнаний винним в тому, що проїхав перехрестя на забороняючий сигнал світлофора, чим скоїв правопорушення передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП та притягнений до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 425 грн. в прибуток держави. З даною постановою позивач незгоден, оскільки при складанні протоколу він у своїх поясненнях вказав, що рухався на мигаючий зелений сигнал світлофору, що не заборонено Правилами дорожнього руху. Вважає, що в постанові викладені обставини, що не відповідають дійсності та порушені його права. Тому він звернувся до суду та просить скасувати постанову ВМ 1№ 075104 від 14 липня 2011 року про стягнення з нього штрафу в сумі 425 грн.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та пояснив, що він діяв відповідно до чинних Правил дорожнього руху України і перед початком маневру при в»їзді на перехрестя рухався на зелений миготливий сигнал світлофора, що не заборонено Правилами і можливо коли вже закінчував проїзд перехрестя, та закінчував маневр, то міг увімкнутися жовтий сигнал світлофора, але жовтий сигнал світлофора не є забороняючим, і він мав право закінчити проїзд перехрестя.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав.

Суд, проаналізував матеріали справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позовні вимоги витікають з адміністративних правовідносин i на пiдставi ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення підлягають задоволенню, так як у судовому засiданнi було встановлено, що 14 липня 2011 року відносно позивача був складений протокол про те, що він о 13 год.10 хв. в м. Суми на вул. Еллінській керуючи автомобілем ГАЗ -2105, державний номерний знак НОМЕР_1 проїхав на забороняючий сигнал світлофору ( жовте світло), чим порушив п. 8.7. г Правил Дорожнього руху. У поясненнях до протоколу ОСОБА_2 зазначив, що він рухався на мигаючий зелений сигнал світлофору, коли був зупинений працівником ДАІ. У протоколі не зазначені свідки вказаного правопорушення. На підставі цього протоколу була винесена постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2ст.122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. Але винесена постанова, її зміст не відповідає вимогам, передбаченим ст.ст. 283 та 284 КУпАП. Інспектором не наведено доказів, на яких ґрунтується його висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та не зазначені мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. Відповідно п.8.11 Правил дорожнього руху України, «водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці , передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися за умови забезпечення безпеки дорожнього руху». Тобто чинні ПДР України дозволяли позивачу проїхати перехрестя на жовтий сигнал світлофора. Крім того правопорушення не було зафіксовано належним чином, як того вимагає чинне законодавство, з врахуванням допущених порушень під час складання протоколу, він не може бути належним доказом вини правопорушника і за таких обставин відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не могло бути розпочато в звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Так як цього не було зроблено, що суперечить вимогам вказаних норм КУпАП, суд вважає безпідставним та незаконним притягнення позивача до адміністративної відповідальності з цих підстав.

Судом також встановлено, що притягнення позивача до відповідальності за викладених вище умов здійснено з порушенням вимог ч.1 ст. 268 КУпАП, згідно з якими справа про адміністративне правопорушення розглядається в 15 денний строк, постанова винесена 14 липня 2011 року, а отже порушені права позивача, а саме він не міг знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням.

Ці вимоги закону відповідачем були грубо порушені, а тому і з цих підстав суд вважає притягнення позивача до адміністративної відповідальності незаконним.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не надав суду конкретних правових доказів правомірності свого рішення у запереченнях адміністративного позову.

За таких обставин, позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ст.247КУпАП, ст.ст. 6, 10, 11, 12, 14, 70, 71, 99, 102, 159-163 КАС України ,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити. Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення ВМ1 № 075104 від 14 липня 2011 року про визнання ОСОБА_2 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн.

Закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова оскарженню не підлягаєотримання.

СуддяОСОБА_1