Справа № 826/7068/15
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2015-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

03 червня 2015 року № 826/7068/15

Окружний адміністративний суд м. Києва, у складі судді Добрянської Я.І., розглянув відповідно до вимог ч. 6 ст. 128 КАС України, в порядку письмового провадження адміністративну справу:

за позовом ОСОБА_1
до третя особа Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Брокбізнесбанк" Куреного О.В. Приватне підприємство "К.СВ"
про визнання протиправними дій, зобов'язати вчинити дії

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась в Окружний адміністративний суд міста Києва з позовом до відповідача Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Брокбізнесбанк» Куреного О.В., третя особа Приватне підприємство «К.СВ» в якому просить:

- визнати відмову відповідача про відхилення заяви позивача від 10.07.2014 про визнання кредитором - протиправною;

- зобов'язати відповідача визнати позивача кредитором ПАТ «Брокбізнесбанк» та прийняти кредиторські вимоги позивача до ПАТ «Брокбізнесбанк» в розмірі 78 492, 46 грн., а також внести відповідні зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Брокбізнесбанк»;

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.04.2015 суддею Добрянською Я.І. відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до судового розгляду.

В судове засідання 28.05.2015 представник позивача надав пояснення по суті позовних вимог та просив задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача надав заперечення проти позову в якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Зважаючи на неприбуття представника третьої особи, що належним чином повідомлена, суд відповідно до ч.6 ст. 128 КАС України оголосив про перехід до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Отже, розглянувши подані позивачем та відповідачем документи та матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

25.03.2011 між позивачем та відповідачем укладений кредитний договір № 1п-2011 (далі - Кредитний договір) та з метою забезпечення виконання зобовязань за вказаним Кредитним договором укладено договір застави від 25.03.2011 № Дз1-1п-2011 між позивачем та відповідачем (далі - Договір застави).

10.06.2014 між позивачем і третьою особою укладено договір № 100614/1 «Про відступлення права вимоги» (далі - Договір відступлення права вимоги) на суму 78 492,46 грн., згідно умов якого позивач отримав право вимоги до відповідача по договору від 10.09.2012 № 63213 «Про відкриття банківських рахунків та здійснення розрахунково-касового обслуговування» укладеного між Черкаським регіональним відділенням ПАТ «Брокбізнесбанк» та третьою особою (далі - Договір розрахунково - касового обслуговування).

Постановою Правління Національного банку України від 28.02.2014 № 107 «Про віднесення ПАТ «Брокбізнесбанк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 28.02.2014 прийнято рішення № 9 щодо запровадження тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Брокбізнесбанк».

На підставі постанови Правління Національного банку України від 10.06.2014 № 339 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Брокбізнесбанк»» виконавчою Дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 11.06.2014 прийнято рішення № 45 щодо початку ліквідації ПАТ «Брокбізнесбанк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію.

10.07.2014 позивач звернулась до відповідача з заявою-повідомленням про:

- відступлення права вимоги на суму 78 492,46 грн;

- визнання кредитором ПАТ «Брокбізнесбанк» який ліквідується;

- зарахування зустрічних вимог на суму 78 492,46 грн;

- вчинення дій щодо зняття заборони на предмет застави.

23.12.2014 відповідач надав відповідь на заяву - повідомлення від 10.07.2014, якою відмовив

25.11.2014 повноважний представник позивача ОСОБА_4, подав відповідачу заяву в якій просив відповідача надати витяг з реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «Брокбізнесбанк», який затверджено рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 16.10.2014 № 226/14, проте відповідь на час розгляду справи по суті так і не отримав.

Проте 14.04.2015 позивачу стало відомо, що відповідач не визнав його кредитором АТ «Брокбізнесбанк» та не вніс інформацію до реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «Брокбізнесбанк».

З огляду на зазначене позивачі звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Дослідивши наявні у справі докази, проаналізувавши матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивача та відповідача в судовому засіданні, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача, зважаючи на наступне.

10.06.2014 між позивачем і третьою особою укладено Договір відступлення права вимоги на суму 78 492,46 грн., згідно умов якого позивач отримав право вимоги до відповідача по Договору розрахунково - касового обслуговування.

Згідно із довідкою АТ «Брокбізнесбанк» від 03.06.2014 № 568/097-04 на поточному рахунку третьої особи по Договору розрахунково - касового обслуговування є 89 793, 67 грн.

Відповідно до ст.ст. 509, 512 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Постановою Правління Національного банку України від 28.02.2014 № 107 «Про віднесення ПАТ «Брокбізнесбанк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 28.02.2014 прийнято рішення № 9 щодо запровадження тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Брокбізнесбанк».

На підставі постанови Правління Національного банку України від 10.06.2014 № 339 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Брокбізнесбанк»» виконавчою Дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 11.06.2014 прийнято рішення № 45 щодо початку ліквідації ПАТ «Брокбізнесбанк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію.

10.07.2014 позивач звернулась до відповідача з заявою-повідомленням про:

- відступлення права вимоги на суму 78 492,46 грн;

- визнання кредитором ПАТ «Брокбізнесбанк» який ліквідується;

- зарахування зустрічних вимог на суму 78 492,46 грн;

- вчинення дій щодо зняття заборони на предмет застави.

Відповідно до ч. 5 ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон) протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

Згідно із ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» кредитор банку - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Відповідно до ч. 5 ст. 36 Закону під час тимчасової адміністрації не здійснюється зокрема щодо:

1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку;

2) примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку;

3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку;

4) зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом;

5) нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами.

Статтею 52 Закону передбачено черговість та порядок задоволення вимог до банку, оплата витрат та здійснення платежів, зокрема, відповідно до ч.4 цієї статті вимоги кожної наступної черги задовольняються в міру надходження коштів від реалізації майна банку після повного задоволення вимог попередньої черги. У разі якщо обсяг коштів, одержаних від реалізації майна, недостатній для повного задоволення всіх вимог однієї черги, вимоги задовольняються пропорційно сумі вимог, що належать кожному кредиторові однієї черги. У разі відмови кредитора від задоволення визнаної в установленому порядку вимоги уповноважена особа Фонду не враховує суму грошових вимог цього кредитора.

Враховуючи надані сторонами по справі докази та норми чинного законодавства суд приходить до висновку, що позивач відповідно до Договору відступлення права вимоги отримав право вимоги до ПАТ «Брокбізнесбанк» по Договору розрахунково - касового обслуговування та в установлений законодавством строк звернувся до відповідача з заявою з майновими вимогами. Суд вважає відмову відповідача у визнанні кредитором позивача протиправною, оскільки чинним законодавством не заборонено відступлення права вимоги під час дії тимчасової адміністрації, а отже вимога позивача щодо визнання позивача кредитором підлягає задоволенню та вимоги позивача, як кредитора повинні бути задоволенні відповідно до законодавства у порядку черговості.

Згідно із ч. 2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Також, згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даному випадку, відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не було доведено суду правомірності його дій, щодо відмови позивачу у визнанні його кредитором.

Натомість позивач надав суду відповідні обґрунтування, що підтверджуються допустимими доказами у справі, щодо протиправності відмови відповідача у визнанні його кредитором.

Враховуючи вищенаведене в сукупності, та керуючись ст.ст. 2, 71, 86, 94, 97, 158-163 КАС України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати відмову Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Брокбізнесбанк» Куреного О.В. про відхилення заяви ОСОБА_1 від 10.07.2014 про визнання її кредитором - протиправною Стягнути з Державного бюджету України на користь позивачів 36,54 грн.

3. Зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Брокбізнесбанк» Куреного О.В. визнати ОСОБА_1 кредитором ПАТ «Брокбізнесбанк» та прийняти кредиторські вимоги позивача до ПАТ «Брокбізнесбанк» в розмірі 78 492, 46 грн., а також внести відповідні зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Брокбізнесбанк».

4. Стягнути з Державного бюджету на користь ОСОБА_1 73,08 грн.

Строк і порядок набрання судовим рішенням законної сили встановлені у статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя: Я.І. Добрянська