Справа № 500/1370/15-а
Суддя: Бурнусус О. О.
Дата ухвалення: 2015-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 500/1370/15-а
Провадження № 2-а/500/69/15
П О С Т А Н О В А
02 червня 2015 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
в складі: головуючого судді Бурнусуса О.О.,
при секретарі Петровій В.В.,
за участю сторін: представника позивача Якименко З.І.,
представника відповідача Щербини О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізмаїлі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Ізмаїлі та Ізмаїльському районі Одеської області про скасування та визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який уточнив та яким просив визнати протиправним та скасувати рішення управління Пенсійного фонду України в м. Ізмаїлі та Ізмаїльському районі Одеської області від 24.02.2015 року за № 15 щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно ст. 16 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п. 3 розділу ХV Прикінцевих положень закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та зобов`язати управління Пенсійного фонду України в м. Ізмаїлі та Ізмаїльському районі Одеської області призначити та виплатити пенсію за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 з дня звернення ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Ізмаїлі та Ізмаїльському районі Одеської області із заявою про призначення пенсії, а саме з 17.02.2015 року.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17.02.2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до управління Пенсійного фонду України в м. Ізмаїлі та Ізмаїльському районі Одеської області із заявою про призначення йому пенсії на підставі ст. 16 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Рішенням управління Пенсійного фонду в м. Ізмаїлі та Ізмаїльському районі Одеської області від 24.02.2015 року за № 15 позивачу ОСОБА_1 в призначенні пенсії відмовлено. Зазначене рішення позивач вважає незаконним, оскільки згідно довідки Ізмаїльського військового комісаріату від 10.12.2010 року за № 898 він приймав участь в бойових діях на території Республіки Афганістан з 12.08.1980 року по 21.01.1981 року, внаслідок чого в період з 12.08.1980 року по 21.01.1981 року він був військовослужбовцем, який приймав участь в бойових діях та вважає, що має право на кратне зарахування до стажу, який дає право на пенсію за вислугу років період проходження строкової військової служби на території Демократичної Республіки Афганістан. Згідно вищезазначеної довідки, наданої Ізмаїльським об`єднаним міським військовим комісаріатом, строк військової служби в Афганістані становить 5 місяців та 9 днів: 5 місяців х 3 місці = 15 місяців, 9 днів х 3 дня = 27 днів; 15 місяців і 27 днів = 1 рік 3 місяці та 27 днів. Таким чином, управлінням Пенсійного фонду України в м. Ізмаїлі та Ізмаїльському районі Одеської області невірно здійснено розрахунок стажу за період з 12.08.1980 року по 21.01.1981 рік, а саме управління Пенсійного фонду України в м. Ізмаїлі та Ізмаїльському районі Одеської області зарахувало позивачу за зазначеній період 5 місяців 9 днів замість 1 року 3 місяців і 27 днів.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити.
Представник відповідача управління Пенсійного фонду України в м. Ізмаїлі та Ізмаїльському районі Одеської області уточнені позовні вимоги не визнала та заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на те, що ОСОБА_1 17.02.2015 року звернувся до управління Пенсійного фонду України в м. Ізмаїлі та Ізмаїльському районі Одеської області із заявою про призначення йому пенсії на пільгових умовах відповідно до ст. 16 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п. 3 Розділу ХV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідно до положень зазначеного закону особа, що звертається за призначенням пенсії за спірний період, повинна була проходити військову службу, тобто повинна була мати статус військовослужбовця, а згідно записів трудової книжки позивача та наданих документів, ОСОБА_1 в період з 02.06.1980 року по 23.02.1983 року працював на посаді токаря 3 розряду заводу «Еталон». Згідно п. 3 с. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю вступ працівника на військову службу є підставою для припинення трудового договору. У випадку вступу позивача на дійсну військову службу його звільнили б, а в трудовій книжці позивача ОСОБА_1 та військову квитку містилися б відповідні записи.
Крім цього, як зазначила представник відповідача управління Пенсійного фонду України в м. Ізмаїлі та Ізмаїльському районі Одеської області, частиною 9 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпеченням оборони держави відносяться до категорії - військовозобов`язаних. Таким чином, право на призначення дострокової пенсії за віком за наявності не менше 25 років страхового стажу у позивача ОСОБА_1 відсутнє, оскільки позивач у період навчальних зборів з 12.08.1980 року по 21.01.1981 року відносився до категорії військовозобов`язаного, а не військовослужбовця. Участь у бойових діях на території Республіки Афганістан в якості військовозобов`язаного не дає право особі на призначення дострокової пенсії за віком. Вислухавши пояснення позивача та представника відповідача, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Законодавство колишнього СРСР і чинне законодавство України передбачають зарахування періоду проходження військової служби до різних видів трудового стажу, а також пільгове обчислення цього періоду військовослужбовцям, які проходили військову службу у віддалених районах СРСР.
Зокрема, Законом СРСР «Про загальний військовий обов`язок» від 12 липня 1967 року №1950-VII і Положенням про пільги для військовослужбовців, військовозобов`язаних, осіб, звільнених з військової служби у відставку, та їх сімей, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 17 лютого 1981 року №193, було передбачено зарахування часу перебування громадян на дійсній військовій службі у Збройних Силах СРСР до загального трудового стажу, безперервного трудового стажу та стажу роботи за спеціальністю.
Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, який включає їх право на забезпечення у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у разі старості та в інших випадках, передбачених законом.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходив військову службу в складі діючої армії в період бойових дій (в тому числі під час виконання інтернаціонального обов`язку у Афганістані, перебування в партизанських загонах і з`єднаннях) з 12.08.1980 року по 21.01.1981 року, що становить 05 місяців 09 днів, що підтверджено довідкою, наданою ТВО військового комісара Ізмаїльського об`єднаного міського військового комісаріату, від 10.12.2010 року за № 898.
Крім цього, згідно довідки, наданої військовим комісаром Ізмаїльського об`єднаного міського військового комісаріату, від 16.02.2015 року за № 46, ОСОБА_1 , був призваний на навчальні збори 28.07.1980 року. Під час зборів приймав участь у бойових діях на території Республіки Афганістан з 12.08.1980 року по 21.01.1981 року, що також підтверджено довідкою, наданою командиром військової частини № НОМЕР_1 , від 05.03.2011 року за № 644/22.
17.02.2015 року ОСОБА_1 звернувся до управління Пенсійного фонду України в м. Ізмаїлі та Ізмаїльському районі Одеської області із заявою про призначення йому пенсії відповідно до ст. 16 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п. 3 розділу ХV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Рішенням управління Пенсійного фонду України в м. Ізмаїлі та Ізмаїльському районі Одеської області від 24.02.2015 року за № 15, ОСОБА_2 було відмовлено у призначенні пенсії, оскільки відповідно до п. 3 розділу ХY Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Прикінцевих положень «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на призначення пенсії мають право військовослужбовці, що приймали участь у бойових діях при виконанні інтернаціонального обов`язку, а згідно наданих позивачем ОСОБА_1 документів та довідки з ВК № 46 від 16.02.2015 року на період участі у бойових діях на території Республіки Афганістан, він працював, а не проходив військову службу, тобто не мав статусу військовослужбовця. Таким чином, право на призначення пенсії із зниженням пенсійного віку в нього відсутнє. Також, додатково повідомлено, що ОСОБА_1 має загальний стаж 24 роки 4 місяці 27 днів, а для призначення пенсії необхідно 25 років загального страхового стажу.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232 ХІІ від 25.03.1992 року, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.

Статтею 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», учасниками бойових дій визнаються особи, які за рішенням уряду СРСР проходили службу, працювали або перебували у відрядженні в державах, де в цей період велися бойові дії, і які брали участь в бойових діях або забезпеченні бойової діяльності військ.

На підставі ст. 68 Закону СРСР «Про загальний військовий обов`язок» від 12.10.1967 року, яка діяла на час знаходження позивача на зборах в Демократичній Республіці Афганістан, військовослужбовці і такі, що призвані на збори військовозобов`язані, користуються всіма правами і несуть всі обов`язки, передбачені Конституцією СРСР. Права і обов`язки військовослужбовців і таких, що призвані до зборів, встановлюються законом і військовими статутами.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про пенсійне забезпечення», військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які брали участь у бойових діях, а також ті, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті чи виконанням інтернаціонального обов`язку, а також батьки і дружини (якщо вони не взяли повторний шлюб) військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення зі служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов`язку, мають право на пенсію: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Згідно абзацу 5 пункту 3 розділу ХV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які брали участь у бойових діях, а також ті, що стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті чи виконанні інтернаціонального обов`язку, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії каліцтва, отриманих при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією Чорнобильської катастрофи чи виконання інтернаціонального обов`язку, мають право на призначення дострокової пенсії за віком, але не менше ніж за 5 років до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, за наявності страхового стажу не менше 25 років для чоловіків і не менше 20 років для жінок.

Пунктом 6 Постанови Центрального Комітету КПРС і Ради Міністрів СРСР № 59-27 від 17.01.1983 року «Про пільги військовослужбовцям, що знаходяться в складі обмеженого контингенту радянських військ на території Демократичної Республіки Афганістан та їхнім сім`ям», дія пунктів 1-5 вказаної постанови розповсюджується відповідно на військовослужбовців і на робітників і службовців, які виконують інтернаціональний обов`язок в інших країнах, в яких ведуться бойові дії.

Згідно підпункту «а» пункту 1 вищезазначеної постанови військовослужбовцям Радянської Армії слід зараховувати до вислуги років для призначення пенсії один місяць служби за три місяці часу службу на території Демократичної Республіки Афганістан.

Таким чином на підставі викладеного, суд приходить до висновку, що в даному випадку поняття військовослужбовець і військовозобов`язаний призваний на збори, учасник бойових дій за своїм змістом і статусом є ідентичними. У зв`язку із чим, позивач ОСОБА_1 , виконуючи інтернаціональний обов`язок в Демократичній Республіці Афганістан в період з 12.08.1980 року по 21.01.1981 року, перебуваючи в статусі військовозобов`язаного, що призваний на військові збори як учасник бойових дій, має право на призначення дострокової пенсії, яка визначена в ст. 16 Закону України «Про пенсійне забезпечення» і п. 3 Прикінцевих Положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

На думку суду, управлінням Пенсійного фонду України в м. Ізмаїлі та Ізмаїльському районі Одеської області не доведено правомірність та обґрунтованість своїх дій щодо відмови ОСОБА_1 в зарахуванні до пільгового стажу періоду знаходження його на навчальних зборах і прийнятті участі у бойових діях на території Республіки Афганістан, а саме з 12.08.1980 року по 21.01.1981 року, що становить 05 місяців 09 днів а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 9-11, 69 -71, 158-163 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Ізмаїлі та Ізмаїльському районі Одеської області про скасування та визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення управління Пенсійного фонду України в м. Ізмаїлі та Ізмаїльському районі Одеської області від 24.02.2015 року за № 15, щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 16 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п. 3 розділу ХV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати управління Пенсійного фонду України в м. Ізмаїлі та Ізмаїльському районі Одеської області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 16 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п. 3 розділу ХV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Постанова може бути оскаржена до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч.3 ст.160 КАС України, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: О.О.Бурнусус