Справа № 22-а-5771/11
Суддя: Яворський М. А.
Дата ухвалення: 2011-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 22-а-5771/11 Головуючий у І інстанції Іванюта Т.Є.
Категорія 63 Доповідач у 2 інстанції Яворський
УХВАЛА

Іменем України

20 квітня 2011 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області

в складі:

Головуючого судді: Яворського М.А..

суддів Коцюрби О.П., Голуб С.А.

розглянувши у в порядку письмового провадження в приміщенні апеляційного суду Київської області адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України у Кагарлицькому районі Київської області на постанову Кагарлицького районного суду Київської області від 14 квітня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Кагарлицькому районі Київської області про стягнення щомісячної державної соціальної допомоги дітям війни, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулись до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України у Кагарлицькому районі Київської області (далі - Відповідач) про оскарження бездіяльності відповідача, вказуючи, що вони належать до громадян, на яких поширюються соціальні пільги та гарантії Закону України "Про соціальний захист дітей війни" та відповідно мають право на отримання щомісячного підвищення пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, проте відповідачем зазначена норма закону не була врахована при нарахуванні розміру їхньої пенсії, тому просили стягнути з відповідача державну соціальну допомогу за період з 2006 2008 роки в сумі 4471 грн. 20 коп.

Постановою Кагарлицького районного суду Київської області від 14 квітня 2009 року позов задоволено частково.

Визнано відмову Управління Пенсійного фонду України в Кагарлицькому районі щодо невиплати щомісячної державної допомоги дітям війни в розмірі 30 % неправомірною.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Кагарлицькому районі нарахувати та виплатити ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 надбавку, передбачену ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, виходячи з розрахунку прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність , визначеного Законом України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування»за період часу з 22 травня 2008 року по 14 квітня 2009 року.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду та відмовити позивачам в задоволенні їхніх вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного судового рішення були порушені норми матеріального та процесуального права, що призвело, на думку відповідача, до неправильного вирішення справи.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1, ОСОБА_2М, ОСОБА_3 відносяться до категорії громадян на яких поширюється дія ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" (далі по тексту Закон) вони мають право на одержання щомісячного підвищення пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

Згідно з ст. 6 Закону, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність часткового задоволення вимог позивачів. Вказані висновки суду зроблені у відповідності до вимог ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", розміру визначеному Законом України «Про державний бюджет України на 2008 рік» та з врахуванням висновків, що викладені у рішенні Конституційного Суду України від 22.05.2008 року щодо визнання положення Закону України "Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" в частині нової редакції ст..6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" визнані неконституційними.

Рішення Конституційного суду є обовязковим до виконання на всій території України. В п. 5 вищезазначеного рішення зазначено, що рішення Конституційного суду в даній справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

Відповідно до ч.2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку щодо наявності у позивача права на перерахунок доплати до пенсії в розмірі, передбаченому Законом України "Про соціальний захист дітей війни".

Доводи апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть слугувати підставою для скасування законної та обґрунтованої постанови суду .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 197, 198,200, 206 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Кагарлицькому районі Київської області відхилити.

Постанову Кагарлицького районного суду Київської області від 14 квітня 2009 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили відповідно до ч. 5 ст. 254 КАС України, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя:

Судді: