Справа № 461/6034/13а
Суддя: Левицька Наталія Георгіївна
Дата ухвалення: 2015-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.05.2015р. Справа № 876/4400/14
Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:
Головуючого судді Левицької Н.Г.,
судді Обрізка І.М.,
судді Сапіги В.П.,
за участю секретаря судового засідання Лемцьо І.В.,
за участю представників:
апелянта (позивача у справі): Шутяка О.А.,
відповідача у справі: Болюби О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові
апеляційну скаргу ОСОБА_1 , м.Львів
на постанову Галицького районного суду м.Львова від 24.03.2014р. у справі №461/6034/13-а
за позовом ОСОБА_1 , м.Львів
до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, м.Львів
про визнання дій неправомірними та зобов`язання до вчинення дій, -
ВСТАНОВИВ:
27.05.2013р. позивач: ОСОБА_1 звернувся до Галицького районного суду м.Львова з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання до вчинення дій, просив визнати протиправними дії посадових осіб Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо не надання можливості отримання пенсії ОСОБА_1 через установи банків, з якими Пенсійним фондом України укладено відповідні договори; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити виплату пенсії ОСОБА_1 за його бажанням через установи банків, з якими Пенсійним фондом України укладено відповідні договори, починаючи з червня 2013р. та в подальшому.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач є пенсіонером Збройних Сил України та з 01.01.2007р. отримує пенсію внаслідок неправомірних дій посадових осіб Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області через установи ВАТ Ощадний банк України. Позивач зазначає, що послуги ВАТ Ощадбанку є нав`язані, незважаючи на те, що він неодноразово звертався до відповідача з вимогою замінити банк на інший приватний, та вважає, що така відмова у задоволенні його бажання отримувати пенсію через установу приватного банку порушує його конституційні права та права отримувача послуг, встановлених Законом України Про захист прав споживачів, є дискримінацією військовослужбовців порівняно з іншими пенсіонерами, які безперешкодно отримують пенсію через установи банків, з якими Пенсійним фондом України укладено відповідні договори.
Постановою Галицького районного суду м.Львова від 24.03.2014р. у справі №461/6034/13-а у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання до вчинення дій відмовлено за безпідставністю позовних вимог.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, його оскаржив позивач у справі: ОСОБА_1 , який в поданій апеляційній скарзі, посилаючись на те, що постанова винесена без повного та всебічного з`ясування обставин справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою позовні вимоги задоволити.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовано тим, що висновки суду першої інстанції щодо безпідставності позовних вимог позивача не відповідають Конституції України, преамбулі Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, судовій практиці ВАСУ, котра посилається на ст.99 Закону України Про державний бюджет України на 2007 рік.
У судове засідання Львівського апеляційного адміністративного суду 25.05.2015р. з`явився апелянт (позивач у справі): ОСОБА_1 , який доводи, викладені в апеляційній скарзі, підтримав у повному обсязі, просив постанову Галицького районного суду м.Львова від 24.03.2014р. скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задоволити.
Представник відповідача у справі: Болюба О.В. проти доводів апеляційної скарги заперечила, зазначила, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення залишити без змін. Крім того, представником відповідача у судовому засіданні подано заперечення на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якому зазначено, що посилання скаржника в апеляційній скарзі щодо вибору банку та переходу на отримання пенсії в той чи інший із 110 банків, з якими Пенсійним фондом України укладено договори, є безпідставним, оскільки ОСОБА_1 отримує пенсію у відповідності до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, а не у відповідності до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Заслухавши доповідь судді-доповідача у справі, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на апеляційну скаргу у їх сукупності, колегією суддів апеляційного суду встановлено наступне:
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 є пенсіонером Збройних Сил України та перебуває на обліку в управлінні пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, отримує пенсію відповідно до вимог Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992р. №2262-ХІІ (далі Закон №2262-ХІІ), яка призначена Львівським обласним військовим комісаріатом, з 04.01.2001р.
Преамбулою Закону №2262-ХІІ передбачено, що цей Закон визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.
Розділом VII Закону №2262-ХІІ визначено порядок виплати пенсій, а ст.52 цього Закону встановлено загальний порядок виплати пенсій та органи, що виплачують пенсії.
Відповідно до вимог ч.1 ст.52 Закону №2262-ХІІ, пенсіонерам з числа військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей пенсії виплачуються органами Пенсійного фонду України за місцем фактичного проживання пенсіонера, незалежно від реєстрації місця проживання.
Вимогами ч.2 ст.52 Закону №2262-ХІІ передбачено, що іншим особам, які мають право на пенсійне забезпечення, згідно з цим Законом, пенсії виплачуються органами Пенсійного фонду України через установи відкритого акціонерного товариства Державний ощадний банк України за місцем фактичного проживання пенсіонера на підставі відповідних документів, що оформляються органом Пенсійного фонду України.
Колегія суддів апеляційного адміністративного суду зазначає, що ОСОБА_1 не є пенсіонером з числа військовослужбовців строкової служби, відтак, на нього поширюється порядок виплати пенсії, передбачений ч.2 ст.52 Закону №2262-ХІІ, нормами якої імперативно визначено, що виплата пенсії здійснюється через установи відкритого акціонерного товариства Державний ощадний банк України.
В іншій частині доводи апеляційної скарги на правомірність прийнятого рішення суду першої інстанції не впливають та висновків суду першої інстанції не спростовують.
Таким чином, оцінюючи в сукупності обставини справи, виходячи з вищевказаних положень нормативно-правового акта, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що заявлений позов є необгрунтованим і безпідставним, тому задоволенню не підлягає з вищевикладених мотивів.
Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції зазначає, що судом першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах справи, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстави для скасування постанови суду першої інстанції відсутні.
Відповідно до вимог ч.1 ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись вимогами ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,
суд,
УХВАЛИВ:
1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Галицького районного суду м.Львова від 24.03.2014р. у справі №461/6034/13-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання до вчинення дій, - залишити без задоволення.
2. Постанову Галицького районного суду м.Львова від 24.03.2014р. у справі №461/6034/13-а, - залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.
Касаційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції.
Касаційна скарга на судові рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя Н.Г. Левицька
Суддя І.М. Обрізко
Суддя В.П. Сапіга