Справа № 826/12683/14
Суддя: Парінов А.Б.
Дата ухвалення: 2015-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

21 травня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Грибан І.О., Губської О.А.,

при секретарі судового засідання Герасимчук Н.А.,

за участю представників сторін:

від позивача Вдовенко К.В.,

від відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 березня 2015 року у справі за позовом Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про стягнення податкового боргу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (далі по тексту - відповідач), в якому просила стягнути з відповідача податковий борг з податку на додану вартість в сумі 228 259,59 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 березня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення помилково застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, фізична особа-підприємець ОСОБА_4 зареєстрована Деснянською районною у м. Києві державною адміністрацією як суб'єкт підприємницької діяльності та перебуває на обліку як платник податків у ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві.

Позивач у позовій заяві зазначив, що станом на 13.06.2014 р. ФОП ОСОБА_4 має податкову заборгованість по фінансово-господарським взаємовідносинах з ТОВ «АЙС-ВОК» за період травень-липень 2012 р. у сумі 228 259,59 грн. за платежем: податок на додану вартість.

Заборгованість з податку на додану вартість виникла у позивача на підставі:

- 07.11.2013 нараховано по податковому повідомленню-рішенню №2336/17-20 від 26.12.2012 - 49 538, 93 грн.;

- 07.11.2013 нараховано штрафні санкції по податковому повідомленню-рішенню №2336/17-20 від 26.12.2012 - 80 394,00 грн.;

- 27.11.2013 нараховано пені - 6,53 грн.;

- 30.11.2013 нараховано по декларації № - 3 609,00 грн.;

- 24.12.2013 нараховано пені - 15.67 грн.;

- 30.12.2013 нараховано по декларації № - 1 594,00 грн.;

- 24.01.2014 нараховано пені - 28,22 грн.;

- 30.01.2014 нараховано по декларації № - 1 715,00 грн.;

- 27.02.2014 нараховано пені - 369,14 грн.;

- 02.03.2014 нараховано по декларації № - 15 562,00;

- 21.03.2014 нараховано пені - 171,61грн.;

- 30.03.2014 нараховано по декларації № - 6 038,00грн.;

- 30.04.2014 нараховано по декларації № - 44 830,00грн.;

- 30.04.2014 нараховано пені - 2 422,29 грн.;

- 26.05.2014 нараховано пені - 675,05 грн.;

- 30.05.2014 нараховано по декларації № - 10 861,00грн.;

- 24.06.2014 нараховано пені - 533,51 грн.;

- 27.06.2014 нараховано пені - 1 525,64 грн.;

- 30.06.2014 нараховано по декларації № - 7 492,00 грн.;

- 22.07.2014 нараховано пені - 65, 00 грн.;

- 30.07.2014 нараховано по декларації № - 813,00 грн.

Контролюючим органом винесено відповідачу податкову вимогу № 5165-25 від 18.04.2014 року про сплату податкового боргу в розмірі 250791 грн. та прийнято рішення про опис майна у податкову заставу № 327/26-59-25-01-14 від 18.04.2014.

У зв'язку з тим, що податковий борг в подальшому змінювався, проте відповідачем сплачений не був, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що сума податкового боргу відповідача є неузгодженою та не підлягає стягненню.

Колегія суддів погоджується з наведеним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п. 58.1. ст. 58 Податкового кодексу України, у разі коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

Відповідно до п. 57.3. ст.57 Податкового кодексу України, у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Згідно з п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Тобто сума узгодженого грошового зобов'язання набуває якості податкового боргу у разі її несплати у встановлений цим Кодексом строк, з наступного дня після граничного строку її сплати.

Порядок стягнення податкового боргу платників податків регулюється статтями 95-99 Податкового кодексу України. Зазначені норми визначають перелік заходів, що можуть вживатися податковим органом до платника податків із метою погашення податкового боргу, зокрема, стягнення коштів, які перебувають у власності платника податків, а також продаж майна платника податків, що перебуває в податковій заставі (пункт 95.1 статті 95 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 87.11 статті 87 Податкового кодексу України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку-фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Таким чином, пунктом 87.11 статті 87 Податкового кодексу України встановлено особливий порядок стягнення податкового боргу платників податків-фізичних осіб у порівнянні з порядком погашення податкового боргу юридичних осіб.

Пунктом 87.11 статті 87 Податкового кодексу України не встановлено особливостей щодо моменту, з якого у податкового органу виникає право на стягнення податкового боргу. Зокрема, не передбачено особливостей щодо направлення платникові податку-фізичній особі податкової вимоги як умови для виникнення права на примусове стягнення податкового боргу, передбаченої пунктом 95.2 статті 95 Податкового кодексу України.

Отже, фізичним особам податкова вимога надсилається в тому самому порядку і з тих самих підстав, що і платникам податку-юридичним особам. Зазначене випливає зі змісту статті 59 Податкового кодексу України, яка передбачає уніфіковані правила направлення податкових вимог усім платникам податків.

Пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно з пунктом 59.5 статті 59 Податкового кодексу України (у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) у разі коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання наведених положень Податкового кодексу України позивачем було направлено відповідачу податкову вимогу № 5165-25 від 18.04.2014 та рішення про опис майна у податкову заставу № 327/26-5925-01-14 від 18.04.2014.

Судом встановлено, що сума податкового боргу, визначена в адміністративному позові складається як з поточних податкових зобов'язань так і з зобов'язань, визначених податковим повідомленням-рішенням № 2336/17-20 від 26.12.2012 р.

З матеріалів справи вбачається, що податкове повідомлення-рішення № 2336/17-20 від 26.12.2012 р. було оскаржене платником податків до суду.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.03.2012 р., залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 15.04.2014 р. по справі № 826/1314/13-а за позовом ФОП ОСОБА_4 до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Києва ДПС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 26.12.2012 р. № 2236/17-20 у задоволенні позову було відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 20.01.2015 р. справа № К/800/26237/14 касаційну скаргу ФОП ОСОБА_4 задоволено частково. Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.03.2013 р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 15.04.2014 р. у справі № 826/1314/13-а скасовано. Справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 57.3 ст. 57 ПК України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Порядок набрання законної сили судовими рішеннями визначений ст. 254 КАС України, відповідно до якої постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Таким чином, податкове зобов'язання, визначене податковим повідомленням-рішенням від 26.12.2012 р. № 2236/17-20, що увійшло до суми податкового боргу, стягнення якого є предметом даного спору, є неузгодженим, а тому стягненню не підлягає.

Крім того, як вбачається з матеріалів, у вересні 2014 року ФОП ОСОБА_4 звернулася до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом, у якому просила визнати протиправними та скасувати податкову вимогу ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 18 квітня 2014 року № 5165-25 та рішення про опис майна у податкову заставу від 18 квітня 2014 року № 327/26-59-25-01-14.

Постановою окружного адміністративного суду м. Києва від 05 грудня 2014 року у справі № 826/13662/14 позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано податкову вимогу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві від 18 квітня 2014 року № 5165-25. Визнано протиправним та скасовано рішення про опис майна у податкову заставу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві від 18 квітня 2014 року № 327/26-59-25-01-14.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 12.02.2015 р. у справі № 826/13662/14 постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 05.12.2014 року залишено без змін. Рішення набрало законної сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Таким чином, станом на час розгляду даної справи судом апеляційної інстанції податкове зобов'язання, визначене відповідачу податковою вимогою Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві від 18 квітня 2014 року № 5165-25, не є узгодженим та не підлягає сплаті.

Водночас, поточні податкові зобов'язання за податковими деклараціями було сплачено відповідачем в повному обсязі, що підтверджується наступними платіжними дорученнями: № 184 від 24.12.2013 р., N 194 від 24.01.2014 р., N 215 від 27.02.2014 р., N 238 від 21.03.2014 р., N 6 від 30.04.2014 р., N 270 від 25.05.2014 р., N 281 від 24.06.2014 р. , N 304 від 21.07.2014 р.

З огляду на викладене, станом на час вирішення справи податкові зобов'язання, визначені податковим повідомленням-рішенням від № 2336/17-20 від 26.12.2012 р. та податковою вимогою від 18 квітня 2014 року № 5165-25 є неузгодженим, а поточні зобов'язання, визначені в податкових деклараціях, були сплачені позивачем, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Відповідно до статті 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення відповідно до норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин, апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись статтями 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.Б. Парінов
Судді І.О. Грибан
О.А. Губська

Ухвалу в повному обсязі виготовлено 25.05.2015 року

Головуючий суддя Парінов А.Б.

Судді: Грибан І.О.

Губська О.А.