Справа № 357/2000/15-а
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2015-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 357/2000/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Буцмак Ю.Є. Суддя-доповідач: Губська О.А.
У Х В А Л А

Іменем України

28 травня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого суддіГубської О.А.
суддів Парінова А.Б., Грибан І.О.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київської області на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 6 березня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київської області про визнання бездіяльності та відмови протиправною, зобов'язання провести перерахунок та виплату доплати до пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київської області, в якому просила суд: визнати бездіяльність відповідача щодо не здійснення їй нарахування та виплати з 01.01.2014 року доплати до пенсії за проживання у зоні радіоактивного забруднення у розмірі однієї мінімальної заробітної плати та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, у розмірі 15 % від мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст.ст. 39,51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а також надбавки дитині війни у розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України «Про статус і соціальний захист дітей війни» протиправною; визнати відмову відповідача протиправною; зобов'язати відповідача провести їй з 01.01.2014 року перерахунок та виплату доплати до пенсії за проживання у зоні радіоактивного забруднення, встановивши її у розмірі однієї мінімальної заробітної плати, визначеної законодавством України на відповідний період, відповідно до ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобов'язати відповідача провести їй з 01.01.2014 року перерахунок та виплату додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, встановивши її в розмірі 15 % від мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобов'язати відповідача провести їй перерахунок та виплату надбавки дітям війни, встановивши її у розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законодавством України на відповідний період, відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни"; зобов'язати відповідача виконати рішення суду негайно та подати до суду звіт про виконання судового рішення у встановлений судом строк.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 6 березня 2015 року позовні вимоги за період з 1 січня 2014 року по 12 червня 2014 року залишено без розгляду у зв'язку із пропуском строку звернення до суду.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 6 березня 2015 року позов задоволено частково - визнано протиправними дії відповідача щодо відмови перерахунку та виплати ОСОБА_4 з 13 червня 2014 року по 02 серпня 2014 року доплати до пенсії за проживання у зоні посиленого радіоекологічного контролю в розмірі мінімальної заробітної плати, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 15% від мінімальної пенсії за віком та надбавки дітям війни, у розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст.ст. 39,51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни"; зобов'язано управління Пенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київської області провести перерахунок та виплату доплати до пенсій ОСОБА_4 з 13 червня 2014 року по 02 серпня 2014 року за проживання у зоні посиленого радіоекологічного контролю у розмірі однієї мінімальної заробітної плати, відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з урахуванням сум раніше проведених виплат за вказаний період; зобов'язано відповідача провести перерахунок та виплату додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю позивачеві з 13 червня 2014 року по 02 серпня 2014 року у розмірі 15% від мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст. 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з урахуванням сум раніше проведених виплат за вказаний період; зобов'язано управління Пенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київської області провести перерахунок та виплату ОСОБА_4 надбавки дитині війни, в розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком, з 13 червня 2014 року по 02 серпня 2014 року, відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" з урахуванням сум раніше проведених виплат за вказаний період. В іншій частині адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, прийняте в порядку скороченого провадження, то колегія суддів приходить до висновку про розгляд справу у порядку письмово провадження у відповідності до пункту 3 частини 1 статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно зі статтею 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, постанова суду - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач належить до числа осіб потерпілих від наслідків аварії на ЧАЕС 4 категорії, перебуває на обліку в управлінні ПФУ у Білоцерківському районі і одержує пенсію по віку, в розмір пенсії входить додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, та доплата за проживання в зоні радіоактивного забруднення, а також підвищення до пенсії як дитині війни.

У грудні 2014 року позивач звернувся до відповідача з проханням здійснити перерахунок та виплату додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, доплати за проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю і надбавка, як дитині війни, проте відповідач, листом від 11.12.2014 № 573/П-01 відмовив позивачеві у здійсненні перерахунку, повідомивши, що розрахунок пенсії проведено відповідно до норм чинного законодавства та матеріалів пенсійної справи.

У зв'язку із цим позивач звернувся до суду із позовом про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови в здійсненні такого перерахунку та зобов'язання його здійснити.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, з яким погоджується апеляційний суд, про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, виходячи з такого.

Відповідно до статті 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, проводиться доплата до пенсії, яка становить у зоні посиленого радіоекологічного контролю - одну мінімальну заробітну плату.

Відповідно до статті 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, потерпілим 4 категорії має становити 15 % від мінімальної пенсії за віком.

Крім того, статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" встановлено підвищення до пенсії дітям війни в розмірі 30 % від мінімальної пенсії за віком.

Судом встановлено, що позивач має статус дини війни, є постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії, що підтверджується відповідним посвідченням та проживає в зоні посиленого радіоекологічного контролю.

Отже позивач, в силу наведених вище положень, має право на додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, доплату за проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю і надбавку, як дитині війни.

Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу, що пенсія є періодичним платежем, виплата якої, за загальним правилом, не обмежена у часі. Підвищення до пенсії, яке є додатковою виплатою особі, яка визнана такою, що має на нього право, нерозривно пов'язано з виплатою пенсії і також має не визначений у часі граничний термін виплати.

Отже, вирішуючи питання про зобов'язання нарахувати та виплатити відповідні періодичні платежі, у разі відсутності спору про право особи на отримання підвищення до пенсії або встановлення такого права в судовому порядку, не можна обмежувати орган, відповідальний за здійснення їх нарахування і виплати, певним часовим проміжком, якщо не відбулося змін у законодавстві.

Законом України від 16 січня 2014 року №719-VII "Про Державний бюджет України на 2014 рік" (далі - Закон №719-VII) не було встановлено будь-яких обмежень щодо застосування статей 39, 51 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а також Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Лише з прийняттям Закону України від 31 липня 2014 року №1622-VII "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік", внесені зміни до Прикінцевих положень Закону №719-VII. Зокрема Прикінцеві положення Закону №719-VII доповнено статтею 6-7 такого змісту: установлено, що норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., N 13, ст. 178 із наступними змінами), статей 5 та 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" (Відомості Верховної Ради України, 2005 р., N 4, ст. 94 із наступними змінами), Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" (Відомості Верховної Ради України, 2003 р., N 15, ст. 111 із наступними змінами), статей 14, 22, 37 та 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., N 29, ст. 399 із наступними змінами), пункту "ж" частини першої статті 77 Основ законодавства України про охорону здоров'я (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., N 4, ст. 19 із наступними змінами), статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., N 45, ст. 425 із наступними змінами), статті 43 Гірничого закону України (Відомості Верховної Ради України, 1999 р., N 50, ст. 433 із наступними змінами), статей 6 1, 6 2, 6 3 та 6 4 Закону України "Про жертви нацистських переслідувань" (Відомості Верховної Ради України, 2000 р., N 24, ст. 182 із наступними змінами) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

Відповідно до частини четвертої статті 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Згідно роз'яснень п.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 4 від 16.03.2012 року (із відповідними змінами) "Про судову практику вирішення адміністративними судами спорів, що виникають у зв'язку із застосуванням статей 39, 48, 50, 52, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" судам варто враховувати Рішення Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012, яким дано тлумачення, що нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України під час вирішення справ про соціальний захист підлягають застосуванню тоді, коли вони видані у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Рішенням Конституційного Суду України № 3-рп/2012 від 25.01.2012 року визначено, що в аспекті конституційного подання положення частини другої статті 95, частини другої статті 124, частини першої статті 129 Конституції України, пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України та пункту 2 частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України в системному зв'язку з положеннями статті 6, частини другої статті 19, частини першої статті 117 Конституції України треба розуміти так, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення вимог позивача, оскільки за період з 13.06.2014 по 02.08.2014, в межах шестимісячного строку звернення до суду, застосуванню, підлягають положення ст.ст. 39, 51 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та Закону України "Про соціальний захист дітей війни", а з 16.08.2014 року, тобто з моменту набрання чинності Законом №1622-VII, виплати, передбачені, зокрема, ст. ст. 39, 51 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та Закону України "Про соціальний захист дітей війни" повинні здійснюватися в порядку та розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження, оскаржувана постанова прийнята судом відповідно до норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в справі, підтвердженими доказами, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то колегія суддів апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київської області на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 6 березня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київської області про визнання бездіяльності та відмови протиправною, зобов'язання провести перерахунок та виплату доплати до пенсії - залишити без задоволення, а постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 6 березня 2015 року - без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, а якщо його було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі (ч. 5 статті 254 КАС України).

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає (ч. 10 ст. 183-2 КАС України).

Головуючий суддя

Судді

Головуючий суддя Губська О.А.

Судді: Парінов А.Б.

Грибан І.О.