Справа № 812/47/15
Суддя: С.М. Чиркін
Дата ухвалення: 2015-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 травня 2015 рокуСєвєродонецькСправа № 812/47/15

Луганський окружний адміністративний суд

у складі головуючого судді Чиркіна С.М.,

за участю

секретаря судового засідання Лиманюка М.А.

та

представників сторін:

від позивача - не прибув

від відповідача - не прибув

від третьої особи - не прибув

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Сєвєродонецьку справу за адміністративним позовом управління Пенсійного фонду України в Новоайдарському районі Луганської області до відділу Державної виконавчої служби Новоайдарського управління юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1, про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

09 квітня 2015 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов управління Пенсійного Фонду України в Новоайдарському районі Луганської області (далі - Позивач) до відділу Державної виконавчої служби Новоайдарського управління юстиції (далі - Відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 (далі - Третя особа), в якому просив визнати протиправною бездіяльність щодо не проведення перевірки по виявленню майна (коштів), на яке можна звернути стягнення; зобов'язати вжити виконавчі дії з примусового виконання вимоги від 02.08.2011 № Ф-1507.

В обґрунтування позовних вимог Позивач послався на не вжиття державним виконавцем заходів, передбачених статтею 32 Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень при проведенні виконавчих дій щодо примусового виконання вимоги від 02.08.2011 № Ф-1507.

На підтвердження позовних вимог послався на протокол ознайомлення зі станом реалізації виконавчого провадження від 20 березня 2015 року, відповідно до якого встановлено неналежну перевірку майнового стану (наявність коштів) боржника, відсутність в матеріалах виконавчого провадження відомостей щодо винесення постанов про накладення штрафу або порушення строків надання інформації тощо. Тобто Відповідачем до теперішнього часу не проведено дієвих дій по виконанню вимоги від 02.08.2011 № Ф-1507 всупереч вимогам частини 2 статті 30 Закону України «Про виконавче провадження».

Позивач в судове засідання не прибув, в позовній заяві серед іншого просив провести розгляд справи без участі представника управління.

Відповідач позов не визнав надав заперечення, в яких зазначив, що 17.02.2012 на примусове виконання надійшла вимога від 02.08.2011 № Ф-1507 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Управління пенсійного фонду України в Новоайдарському районі недоїмки із страхових внесків в сумі 1702,83 грн.

17.02.2012 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, боржнику надано семиденний строк для добровільного виконання вимоги УПФУ у Новоайдарському районі.

07.05.2012 були направлені запити до Новоайдарського ВДАІ, РКПТІ.

Згідно довідки Новоайдарського ВДАІ від 17.05.2012 за боржником зареєстрованої техніки не значиться.

Згідно із довідкою Новоайдарського РКПТІ від 13.06.2012 за боржником нерухоме майно не зареєстровано.

Згідно відповіді від 29.08.2012 № Державної податкової служби України про джерела отримання доходів боржників - фізичних осіб, інформація щодо отримання доходів - відсутня.

20.08.2013 з посиланням на вимоги статей 5, 11 Закону України «Про виконавче провадження» направлено запити до Новоайдарського ВДАІ, Новоайдарського РКПТІ.

20.11.2012 державним виконавцем направлено до Новоайдарського РВ ГУМВС постанову про примусовий привід боржника ОСОБА_1, яка не була виконана.

23.04.2015 повторно направив запити до Старобільського ВРЕР УДАІ та Держземагенства у Новоайдарському районі.

Відповідач в судове засідання не прибув, надав заперечення та клопотання, в якому просив розглянути справу без участі представника відділу.

Третя особа в судове засідання не прибула, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлялась належним чином 25.05.2015 із зазначенням причини «за закінченням терміну зберігання» на адресу Луганського окружного адміністративного суду повернулось поштове відправлення із судовою повісткою, направлене на адресу відповідача (а.с. 51-52). Відповідно до частини 11 статті 35 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

З урахуванням вимог статті 128 КАС України приймаючи до уваги заяви учасників, суд приходить до висновку про необхідність розгляду справи за відсутності сторін, на підставі наявних доказів, які містять достатньо даних про права та обов'язки сторін.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.69-72 КАС України, суд прийшов до наступного.

Відповідач зареєстрований як юридична особа, діє на підставі Закону України «Про виконавче провадження», інших нормативних актів України, положення про відділ.

Статтею 1 Закону України 21.04.1999 № 606-XIV «Про виконавче провадження» (надалі - Закон України № 606-XIV) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

За змістом частини 1 статті 181 КАС України учасник виконавчого провадження має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважає, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця порушено його права, свободи чи інтереси.

Таким чином, зазначена справа відносяться до юрисдикції адміністративних судів, оскільки Позивач як учасник виконавчого провадження вважає, що бездіяльністю державного виконавця порушено його права.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначено Законом України «Про виконавче провадження»

Згідно з частиною 1 статті 2 Закону України № 606-XIV примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Предметом спору по справі є виконання Відповідачем покладених на нього обов'язків щодо стягнення боргу на користь позивача.

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України № 606-XIV державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень (стаття 2 КАС України).

Відповідно до частин 2, 3 статті 11 Закону України № 606-XIV державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. Зазначеною статтею визначені права та дії відповідача які він зобов'язаний здійснити.

Примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону державною виконавчою службою підлягають виконанню, крім інших, виконавчі листи, які видаються судами (стаття 17 Закону України № 606-XIV).

Частиною 1 статті 11 Закону України № 606-XIV, визначено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини 2 статті 30 Закону України № 606-XIV державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк.

Строк здійснення виконавчого провадження не включає час відкладення провадження виконавчих дій або зупинення виконавчого провадження на період проведення експертизи чи оцінки майна, виготовлення технічної документації на майно, реалізації майна боржника, час перебування виконавчого документа на виконанні в адміністрації підприємства, установи чи організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця, які здійснюють відрахування із заробітної плати (заробітку), пенсії та інших доходів боржника. Строк здійснення зведеного виконавчого провадження обчислюється з моменту приєднання до такого провадження останнього виконавчого документа.

Наказом Міністерства юстиції України № 74/5 від 15.12.1999 затверджена інструкція про проведення виконавчих дій (далі - Інструкція № 74), яка направлена на реалізацію норм закону № 606-XIV.

Відповідно до статті 19 Закону України № 606-XIV державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, у т.ч. за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

17.02.2012 уповноваженою особою Відповідача, з посиланням на вимоги статей 17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 31355649 (а.с. 4) щодо примусового виконання вимоги УПФУ в Новоайдарському районі Луганської області від 02.08.2011 № Ф-1507 про стягнення з ОСОБА_1 недоїмки в сумі 1702,83 грн., винесеної 02.08.2011 (а.с. 37).

Статтею 12 Закону України № 606-XIV визначені права стягувача, до яких зокрема відноситься ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження.

20.03.2015 головним спеціалістом - юрисконсультом управління Пенсійного фонду України в Новоайдарському районі Луганської області було проведено ознайомлення зі станом виконавчого провадження щодо примусового виконання вимоги від 02.08.2011 № Ф-1507 про стягнення з ОСОБА_1 недоїмки в сумі 1702,83 грн., яке оформлено відповідним протоколом (а.с. 3).

Згідно з протоколом ознайомлення з виконавчим провадженням (а.с. 3), з обов'язків визначених статтями 11, 30 Закону України «Про виконавче провадження» Відповідачем надіслано: запит про наявність нерухомого майна та отримано відповідь РКПТІ від 06.06.2012 № 66, запит до УДАІ Новоайдарського РВ УМВС про наявність транспортних засобів та отримано відповідь від 16.05.2012 № 62/4365, постанову державного виконавця від 20.11.2012 до правоохоронних органів щодо примусового приводу боржника до ВДВС.

Зазначений акт підписаний представниками сторін 20.03.2015, і в розумінні вимог статті 70 КАС України є належним та допустимим доказом дій, вчинених відповідачем на момент ознайомлення позивачем з матеріалами виконавчого провадження.

У судовому засіданні встановлено, що виконавче провадження щодо стягнення з ОСОБА_1 недоїмки в сумі 1702,83 грн. перебуває на примусовому виконанні в ВДВС Новоайдарського РУЮ з лютого 2012 року, тобто на час звернення позивача до суду вже сплинув строк передбачений частиною 2 статті 30 Закону України № 606-XIV, протягом якого державний виконавець зобов'язаний провести всі виконавчі дії.

Відповідачем було надано матеріали виконавчого провадження ВП № 31355649 (а.с. 36-45), з яких вбачається наявність:

- виклик державного виконавця від 22.02.2012 № 546 (а.с. 38);

- запит від 07.05.2012 вих. № 1446 до відділу ДАІ з обслуговування Новоайдарського району УДАІ УМВС в Луганській області (а.с. 39);

- запит від 07.05.2012 вих. № 1445 до РКПТІ (а.с. 39);

- запит від 23.04.2015 № 113/03-27/3 до Старобільського ВРЕР УДАІ, Держземагентства у Новоайдарському районі Луганської області (а.с. 45).

20.11.2012 державним виконавцем направлено до Новоайдарського РВ ГУМВС постанову про примусовий привід боржника ОСОБА_1 (а.с. 42).

При цьому відсутні дані про виконання постанови про примусовий привід боржника та будь-які дії з боку відповідача щодо контролю її виконання.

Таким чином, з матеріалів виконавчого провадження № 31355649 (а.с. 36-45) вбачається, що в порушення вимог статті 31 Закону України № 606-XIV у виконавчому провадженні відсутні дані про направлення боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження, а також дані про направлення сторонам інших документів прийнятих в межах виконавчого провадження.

Зазначене свідчить про неповне виконання відповідачем вимог статті 11 Закону України № 606-XIV в частині вжиття передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З урахуванням акту про ознайомлення та наданих відповідачем документів, суд приходить до висновку про відсутність у виконавчому провадженні інших документів, які мають значення для розгляду справи по суті.

Суд критично оцінює посилання відповідача на запит до Старобільського ВРЕР та Держземагенства від 23.04.2015 року (а.с. 45), оскільки зазначений запит був складений майже через два роки від 20.08.2013, коли відбулось останнє вчинення виконавчих дій (а.с. 44).

Як зазначено вище, на виконання вимог статті 31 Закону № 606-XIV відповідачем не надано жодного доказу фактичного направлення зазначеного запиту.

При цьому направлення запиту лише до Старобільського ВРЕР та Держземагенства не є вичерпними виконавчими діями в розумінні вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Враховуючи вищенаведене, судом встановлено, що строк виконання збіг 17.09.2012, у зазначений час відповідачем не вчинені передбачені законом дії щодо виконання в строк.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про протиправну бездіяльність відповідача по не проведенню виконавчих дій з примусового виконання вимоги від 02.08.2011 № Ф-1507 протягом шести місяців з дня відкриття виконавчого провадження.

Законами України «Про виконавче провадження», та Інструкцією № 74, визначений перелік виконавчих дії по виявленню майна, коштів, на які можна звернути стягнення, та порядок їх вчинення.

Системний аналіз зазначених норм свідчить про необхідність їх вчинення уповноваженим органом - відповідачем, з дотриманням процедури та визначеного порядку.

Розділ 5-й Інструкції № 74 визначає обов'язок відповідача виявляти готівкові кошти боржника, а у разі їх відсутності приймати заходи по зверненню стягненню на майно.

Зазначений розділ не обмежує обов'язок відповідача надіслати запити лише до органів державної податкової інспекції, банків, дорожньої автомобільної інспекції, бюро технічної інвентаризації, нотаріату тощо, але й передбачає опис, арешті та вилучення майна з метою примусової реалізації.

Таким чином, відповідно до підпунктів 4, 5 пункту 3 статті 11 Закону України № 606-XIV, та пункту 5 Інструкції № 74, у разі відсутності коштів у боржника, Відповідач мав право виявляти майно боржника з метою погашення боргу, у тому числі шляхом його виявлення та арешту за місцем проживання боржника.

В розумінні вимог підпунктів 4, 5 пункту 3 статті 11 Закону України № 606-XIV, та пункт 5 Інструкції № 74, суд оцінює права відповідача з розшуку та арешту майна як обов'язок вчинити зазначені дії у разі відсутності іншого способу погашення боргу.

З огляду на наявність в матеріалах виконавчого провадження запитів до відповідних органів, залишених без відповіді, з порушення строку встановленого на вчинення виконавчих дій, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог щодо визнання бездіяльності відповідача з не вчинення належних виконавчих дій з не проведення перевірки по виявленню майна (коштів), на яке можна звернути стягнення, зобов'язання вчинити зазначені виконавчі дії.

Позовні вимоги Позивача в частині зобов'язання Відповідача вжити виконавчі дії згідно вимог Закону України «Про виконавче провадження» з примусового виконання вимоги від 02.08.2011 № Ф-1507, на думку суду, з огляду на предмет спору, підлягають частковому задоволенню, в частині зобов'язання вчинення виконавчих дій по виявленню майна (коштів), на яке можна звернути стягнення шляхом його виявлення та арешту за місцем проживання боржника, направлення запитів до банків, нотаріату тощо.

Щодо зобов'язання Відповідача взагалі вжити виконавчі дії з примусового виконання вимоги від 02.08.2011 № Ф-1507 згідно із вимогами Закону України «Про виконавче провадження», задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до статті 162 КАС України рішення суду повинно містити данні, які саме дії повинен вчинити Відповідач.

Враховуючи встановлення законом обов'язку відповідача по вчиненню певних дій із дотриманням процедури, приймаючи до уваги встановлену бездіяльність відповідача, вимоги статті 11 КАС України та визначену компетенцію суду при розгляді справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Питання по судових витратах не вирішується, оскільки позивач звільнений від їх сплати у встановленому порядку, а статтею 94 Кодексу адміністративного судочинства України не передбачено їх стягнення у даних випадках.

На підставі частини 3 статті 160 КАС України у судовому засіданні 25 травня 2015 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Складення постанови у повному обсязі відкладено до 02 червня 2015 року, про що згідно вимог частини 2 статті 167 КАС України повідомлено після проголошення вступної та резолютивної частин постанови у судовому засіданні.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження» та ст.ст. 6, 7, 9, 17, 86, 94, 158, 160-163, 167, 181, 186 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги управління Пенсійного фонду України в Новоайдарському районі Луганської області до відділу Державної виконавчої служби Новоайдарського управління юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1, про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність відділу державної виконавчої служби Новоайдарського районного управління юстиції з не вчинення виконавчих дій щодо проведення перевірки по виявленню майна (коштів), на яке можна звернути стягнення.

Зобов'язати відділ державної виконавчої служби Новоайдарського районного управління юстиції вчинити виконавчі дії по виявленню майна, коштів, на які можна звернути стягнення, у тому числі шляхом його виявлення та арешту за місцем проживання боржника.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до суду апеляційної інстанції

Повний текст постанови складено та підписано 02 червня 2015 року.

Суддя С.М. Чиркін