Справа № 822/601/15
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2015-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/601/15

Головуючий у 1-й інстанції: Блонський В.К.

Суддя-доповідач: Боровицький О. А.

27 травня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Боровицького О. А.

суддів: Граб Л.С. Совгири Д. І. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Александрової К.В.,

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 31 березня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України в м. Шепетівка та Шепетівському районі Хмельницької області про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3, звернулась в суд позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Шепетівка та Шепетівському районі, в якій просить суд визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду, поновити відповідний строк; визнати протиправним та скасувати рішення № 35 від 26.08.2014 про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду, винесене управлінням Пенсійного фонду України в м. Шепетівці та Шепетівському районі щодо ОСОБА_3, як суб'єкта підприємницької діяльності.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 31 березня 2015 року у справі №822/601/15, адміністративний позов залишено без розгляду.

Позивач не погодилась із рішенням суду та подала апеляційну скаргу, в якій, зазначила, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до неправильного встановлення обставин щодо поважності пропуску строку на пред'явлення позову. Позивач зазначає, що належними доказами в розумінні статті 70 КАС України не підтверджено, що вона отримала оскаржене рішення 17 жовтня 2014 року, натомість акцентує на тому, що спірне рішення нею отримане - 30 жовтня 2014 року.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав з викладених у ній підстав, просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити до суду першої інстанції для вирішення по суті.

Відповідач скористався правом регламентованим положеннями статті 191 КАС України та надав письмові заперечення на апеляційну скаргу. Власне, в своїх запереченнях відповідач просить суд апеляційної інстанції відмовити в задоволенні апеляційної скарги позивача, зазначивши, що позивачем не обґрунтовано та не надано доказів поважності пропуску строку на оскарження рішення №35 від 26.08.2014.

До суду апеляційної інстанції, відповідач свого уповноваженого представника не направив, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи, у відповідності до частини 4 статті 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що управлінням Пенсійного фонду України в м. Шепетівка та Шепетівському районі Хмельницької області 26.08.2014 року прийнято рішення № 35 про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду, яким до ОСОБА_3, як суб'єкта підприємницької діяльності, застосовано штраф в розмірі 317,13 грн., та нараховано пеню в розмірі 4512,75 грн. ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є однією і тією ж особою, що підтверджується копією паспорта позивача та копією свідоцтва про шлюб серії І-БВ № 125088.

З повідомлення про вручення поштового відправлення встановлено, що рекомендоване відправлення з оскарженим рішенням від 26.08.2014 отримане позивачем 17.09.2014 (а.с. 16 на звороті).

Позивач стверджує, що оскаржене рішення вона отримала 30 жовтня 2014 року, на підтвердження чого надала роздруківку із сайту "Укрпошти".

Судом першої інстанції встановлено, що ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 09 грудня 2014 року по справі № 822/4653/14 позовну заяву ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України в м. Шепетівка та Шепетівському районі про визнання протиправним та скасування рішення №35 від 26.08.2014, залишено без розгляду, з підстав пропущення строку звернення до адміністративного суду.

Ухвала Хмельницького окружного адміністративного суду від 09 грудня 2014 року у справі № 822/4653/14 набрала законної сили 10 лютого 2015 року, згідно ухвали Вінницького апеляційного адміністративного суду.

Як встановлено судом при розгляді справи № 822/4653/14, відмітка штампу вхідної кореспонденції Хмельницького окружного адміністративного суду, позов, зданий у поштове відділення для направлення до суду 30.10.2014 року, надійшов та зареєстрований 03.11.2014 року.

Таким чином судом при розгляді справи № 822/4653/14 встановлено, що позивачем пропущено місячний строк звернення до суду.

Відповідно до частини 1 статті 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

За приписами частини 1 статті 99 КАС України передбачено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Строк звернення до суду обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини 5 статті 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду щодо оскарження рішення суб'єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів, встановлюється місячний строк.

Таким чином, колегія суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем пропущено строк встановлений Кодексом адміністративного судочинства України для звернення до суду у справі про оскарження рішення №35 від 26.08.2014, оскільки останній розпочався - 18.09.2014. Обставини отримання позивачем оскарженого рішення саме 17.09.2014 встановлені в справі № 822/4653/14 і у відповідності до положень частини 1 статті 72 КАС України не підлягають доказуванню.

Натомість, доводи позивача про отримання оскарженого рішення 30 жовтня 2014 року не підтверджено матеріалами справи.

Жодних нових підстав для визнання причин пропущення строку поважними позивачем у позовній заяві у справі № 822/601/15 не наведено та не надано.

Таким чином, колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необґрунтованості посилання позивача на отримання спірного рішення 30 жовтня 2014 року, як на підставу поважності причини пропуску строку звернення до суду.

Відповідно до частини 1 статті 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

З матеріалів справи таких підстав не вбачається. Доказів поважності пропуску строку на звернення до суду з позовом позивачем не надано.

Тобто, чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що ухвала Хмельницького окружного адміністративного суду від 31 березня 2015 року ґрунтуються на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким дана належна юридична оцінка, правильно застосовані норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, та не допущено порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для скасування або зміни рішення відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову чи ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 199, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 31 березня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 02 червня 2015 року.

Головуючий суддя Боровицький О. А.

Судді Граб Л.С.

Совгира Д. І.