Справа № 813/904/14
Суддя: Каралюс Володимир Маріянович
Дата ухвалення: 2015-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2015 року Справа № 876/4438/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Каралюса В.М.,

суддів: Затолочного В.С.,Матковської З.М.,

за участю секретаря судового засідання Бєлкіної Н.І.,

та за участі осіб:

від позивача -Томашівський О.І.,

від відповідача - Кохан Н.В.,

прокурор - Панькевич Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Фермерського господарства «Пчани-Денькович» на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 12.03.2014 року у справі за адміністративним позовом фермерського господарства «Пчани-Денькович» до Державної екологічної інспекції у Львівській області про визнання дій протиправними та скасування припису, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, Фермерське господарство «Пчани-Денькович», в січні 2014 року звернулось в суд з адміністративним позовом до Державної екологічної інспекції у Львівській області та просило, визнати неправомірними дії Державної екологічної інспекції у Львівській області по проведенні перевірки та складанні акту №1777/1899/06/1474 від 04.09.2013 року - 17.09.2013 року, перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами, складеному за результатами перевірки фермерського господарства «Пчани - Денькович», визнати неправомірним та скасувати припис Державної екологічної інспекції у Львівській області №1777/1899/06/839 від 18.09.2013 року, визнати неправомірними дії Державної екологічної інспекції у Львівській області щодо складання та визначення розрахунку розміру збитків, заподіяних державі внаслідок самовільного використання водних ресурсів при відсутності дозвільних документів від 24.09.2013 року та по направленню претензії № 1026 (вих. №09-9286) від 17.10.2013 року про відшкодування збитків.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що внаслідок проведення працівниками відповідача перевірки було складено акт дотримання вимог природоохоронного законодавства. На підставі акту було винесено припис та складено розрахунки розміру спричиненої шкоди. Позивач вважає, що висновки перевіряючих викладені в акті перевірки є необґрунтованими, оскільки викладені в актах факти не містять детального опису таких порушень. Не відображення у актах перевірок детального опису порушення вимог природоохоронного законодавства унеможливлює, на думку позивача, визначення спричиненої шкоди охоронюваним природоохоронним законодавством.

Також позивач посилався на те, що він вважає припис протиправним та не погоджується з ним зокрема, щодо зобов'язання отримати дозвіл на користування надрами. Вважає що неправомірність дій відповідача також полягає в тому, що проведення перевірки відбулось з перевищенням граничних строків на проведення перевірок встановлених чинним законодавством. Позивач вважає оскаржувані дії, щодо складання акту неправомірними, а складений за наслідками перевірки припис таким, що підлягає скасуванню.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 12.03.2014 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Постанова суду мотивована тим, що позивачем фактично оскаржено висновки акта перевірки щодо встановлених такою перевіркою порушень. І оскільки акт перевірки є носієм доказової інформації і не може розглядатися як рішення суб'єкта владних повноважень, а відтак не породжує настання будь-яких юридичних наслідків та не впливає на його права, обов'язки та законні інтереси у розумінні п.1ч.2 ст.17 КАС України. Щодо розрахунку розміру збитків, заподіяних державі внаслідок самовільного використання водних ресурсів при відсутності дозвільних документів, то суд також виходив з того, що розрахунок не має ознак нормативно-правового акта чи акта індивідуальної дії, оскільки не містить обов'язкових приписів; розрахунок не є рішенням суб'єкта владних повноважень, дією чи бездіяльністю, які в даному випадку породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, у зв'язку з чим, також не підпадає під дію статті 17 КАС України. Щодо вимоги про визнання неправомірним та скасування припису, суд мотивував відмову в задоволенні позову тим, що оскільки позивачем не надано паспортів на відходи, ліміти на утворення і розміщення відходів у позивача і відповідно суд погодився з висновками відповідача про безлімітне та без дозвільне утворення та розміщення відходів позивачем.

З вищевказаною постановою не погодився апелянт, Фермерське господарство «Пчани - Денькович», який звернувся до суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 12.03.2014 року та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити повністю.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що при винесенні оскаржуваної постанови, судом неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. Апелянт вказує на те, що ні акт перевірки, ні висновки, викладені в акті перевірки не є предметом позовних вимог і позивачем вони не оскаржуються, - предметом оскарження є неправомірні дії відповідача.

В судовому засіданні представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги та просить її задовільнити і скасувавши постанову Львівського окружного адміністративного суду від 12.03.2014 року прийняти нову постанову, якою повністю задовільнити позовні вимоги.

В судовому засіданні представник відповідача та прокурор заперечили проти апеляційної скарги та просять постанову Львівського окружного адміністративного суду від 12.03.2014 року залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, перевіривши та дослідивши матеріали справи вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи з 04.09.2013 року по 17.09.2013 року Державною екологічною інспекцією у Львівській області проведено планову перевірку фермерського господарства «Пчани-Денькович», про що складено Акт № 1777/1899/06/1474 про результати перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами. Як зазначено в акті перевірки, в ході перевірки було встановлено наступне:

- ФГ «Пчани-Денькович» проводить безлімітне та без дозвільне утворення та розміщення відходів, що є порушенням ст. ст. 32, 33 Закону України «Про відходи»;

- ФГ «Пчани-Денькович» порушує правила первинного обліку поводження з відходами, а саме не веде журнал первинного обліку відходів, чим порушує ст. 17 Закону України «Про відходи»;

- ФГ «Пчани-Денькович» здійснило самовільне водокористування при відсутності дозволу на спеціальне водокористування внаслідок чого порушило ст. ст. 44, 48, 49, 110 Водного кодексу України;

- ФГ «Пчани-Денькович» порушено правила ведення первинного обліку кількості вод, що забираються з водних об'єктів, а саме журнал первинного обліку кількості забраної води із свердловини не ведеться, що є порушенням ст. 44 Водного кодексу України;

- підприємство порушило право державної власності на надра, а саме здійснюється самовільне користування надрами - забір підземних вод на виробничі потреби без спеціального дозволу на користування надрами, чим порушує ст. ст. 16, 19, 21, 23 Кодексу України про надра;

- ФГ «Пчани-Денькович» здійснюються викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря від стаціонарних джерел без дозволу спеціально уповноваженого органу виконавчої влади, що є порушенням ст. ст. 7, 10, 11, 33 Закону України «Про охорону атмосферного повітря»;

- ФГ «Пчани-Денькович» здійснює засмічення земельних ділянок відходами чим порушує вимоги ст.33 Закону України «Про відходи», ст.164 Земельного кодексу України та ст.35 Закону України «Про охорону земель».

На підставі даних акту перевірки винесено припис №1777/1899/06/839 від 18.09.2013р., з метою усунення позивачем порушень природоохоронного законодавства, виявлених під час перевірки дотримання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища.

На підставі даних акту перевірки відповідачем було складено розрахунок розмірів збитків, заподіяних державі внаслідок самовільного використання водних ресурсів при відсутності дозвільних документів.

Львівським окружним адміністративним судом зроблено висновок, що позивач фактично оскаржує висновки акта перевірки щодо встановлення такою перевіркою порушень.

Колегія суддів погоджується з твердженням апелянта, що такий висновок суперечить матеріалам справи, зокрема адміністративному позову, де вказано, що предметом позовних вимог є визнання неправомірними дій відповідача по проведенню перевірки та складанню Акта перевірки за результатами перевірки Фермерського господжарства «Пчани-Денькович», визнання неправомірними та скасування припису, визнання неправомірними дій відповідача щодо складання та визначення розрахунку розмірів збитків та по направленню претензії.

Так, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Обов'язковою ознакою рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, як предмета адміністративного спору, є прямий (безпосередній) вплив рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень на правовий статус фізичної чи юридичної особи, тобто обмеження її прав, свобод, покладення на неї обов'язків.

Дії суб'єкта владних повноважень є такими, що порушують права і свободи особи в тому разі, якщо відповідні дії не повинні вчинюватися таким суб'єктом стосовно цієї особи, виходячи з наданої йому компетенції.

Бездіяльність суб'єкта владних повноважень є такою, що порушує права і свободи особи в тому разі, якщо певні дії повинні бути вчинені, але не вчинюються суб'єктом владних повноважень на реалізацію покладеної на нього компетенції.

При цьому, оспорювані дії або бездіяльність повинні бути юридично значимими, тобто мати безпосередній вплив на суб'єктивні права та обов'язки особи шляхом або позбавлення можливості повністю чи в частині реалізувати належне цій особі право, або шляхом безпідставного покладення на цю особу будь-якого обов'язку.

Згідно статті 10 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», суб'єкт господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) має право: оскаржувати в установленому законом порядку неправомірні дії органів державного нагляду (контролю) та їх посадових осіб.

Таким чином, в порядку адміністративного судочинства можуть розглядатися спори щодо будь-яких дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень без обмежень, якщо такі дії (бездіяльність) є юридично значимими для позивача, тобто порушують права та інтереси останнього шляхом обмежень у реалізації його прав чи покладення на нього необґрунтованих обов'язків.

ФГ «Пчани-Денькович» - є суб'єктом малого підприємництва , що підтверджується листом №215-01-14/22 від 04.02.2014р. відділу статистики у Жидачівському районі ГУ Статистики у Львівській області.

Згідно п.5 ст.5 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» строк здійснення планового заходу не може перевищувати 15-ти робочих днів, а для суб'єктів малого підприємництва - 5-ти робочих днів, якщо інше не передбачено законом. Продовження строку здійснення планового заходу не допускається.

Згідно п.3.4 «Порядку організації та проведення перевірок суб'єктів господарювання щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства (затвердженого Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України №464 від 30.09.2008р. зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 січня 2009 р. за №18/16034) строк здійснення планового заходу не може перевищувати 15-ти робочих днів, а для суб'єктів малого підприємництва - 5-ти робочих днів, якщо інше не передбачено законом. Продовження строку здійснення планового заходу не допускається.

У відповідності до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на те, що відповідачем було перевищено строк проведення планової перевірки на 5 робочих днів, без будь-яких правових підстав і всупереч встановленим імперативним вимогам спеціальних нормативно-правових актів, які регулюють правовідносини в сфері організації та проведення перевірок суб'єктів господарювання щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства, Львівським окружним адміністративним судом упущено той факт, що державні інспектори, які проводили перевірку діяли не на підставі , не у спосіб та не у межах повноважень, передбачених законодавством України.

Щодо зобов'язань викладених в п.1,п.2, п.3, п.4, п.11 Припису №1777/1899/06/839 від 18.09.2013р. про усунення порушень ст..17, ст..26, ст..32, ст..33 Закону України «Про відходи» вказується що Фермерське господарство «Пчани-Денькович» проводить безлімітне та без дозвільне утворення та розміщення відходів, та Фермерським господарством «Пчани-Денькович» порушуються правила первинного обліку поводження з відходами, оскільки порушення зокрема визначено тим, що земельна ділянка засмічена гноєм. Згідно ст.1 Закону України «Про відходи», відходи - будь-які речовини, матеріали і предмети, що утворилися у процесі виробництва чи споживання, а також товари (продукція), що повністю або частково втратили свої споживчі властивості і не мають подальшого використання за місцем їх утворення чи виявлення і від яких їх власник позбувається, має намір або повинен позбутися шляхом утилізації чи видалення. Гній не є речовиною, матеріалом чи предметом, що утворився у процесі виробництва, що повністю або частково втратили свої споживчі властивості і не мають подальшого використання за місцем їх утворення чи виявлення і від яких власник позбувається , має намір або повинен позбутися шляхом утилізації чи видалення. Це речовина, що використовується для підживлення та удобрення грунтів земельної ділянки. Тобто, це речовина, яка є елементом та складовою частиною виробничо-технологічного сільськогосподарського процесу, метою якого є відновлення та покращення якості землі з метою підвищення її родючості. Виходячи з наведеного в контролюючого органу відсутні правові підстави для застосування до цих правовідносин Закону України «Про відходи».

Щодо зобов'язань викладених в п.5, п.6 Припису №1777/1899/06/839 від 18.09.2013р. про усунення порушень ст.7, ст.10, ст.11 ст.33 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» суд виходить з наступного.

Згідно ст.1 Закону України «Про охорону атмосферного повітря»

забруднення атмосферного повітря - змінення складу і властивостей атмосферного повітря в результаті надходження або утворення в ньому фізичних, біологічних факторів і (або) хімічних сполук, що можуть несприятливо впливати на здоров'я людини та стан навколишнього природного середовища.

забруднююча речовина - речовина хімічного або біологічного походження, що присутня або надходить в атмосферне повітря і може прямо або опосередковано справляти негативний вплив на здоров'я людини та стан навколишнього природного середовища

викид - надходження в атмосферне повітря забруднюючих речовин або суміші таких речовин

В акті перевірки №1777/1899/06/1474 від 04.09.2013р., який є виключно носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення не вказано викид якої саме речовини хімічного або біологічного походження здійснюється, яка присутня або надходить в атмосферне повітря і може прямо або опосередковано справляти негативний вплив на здоров?я людини та стан навколишнього середовища. Також жодним документом не зафіксовано і не встановлено сам факт виявлення викидів забруднюючих речовини атмосферне повітря.

В п.7, п.9 припису Державної екологічної інспекції в Львівській області № 1777/1899/06/839 від 18.09.2013 року «Щодо дотримання природоохоронного законодавства» позивача зобов'язано отримати спеціальний дозвіл на користування надрами для підземного водозабору з підстав та обґрунтувань, передбачених ст.ст. 16, 19, 21, 23 Кодексу України «Про надра».

Відповідно до п. «в» ч. 1 ст. 95 Земельного кодексу України землекористувачі, мають право використовувати у встановленому порядку для власних потреб наявні на земельній ділянці корисні копалини.

Статтею 23 Кодексу України про надра України передбачено, що землевласники і землекористувачі в межах наданих їм земельних ділянок мають право без спеціальних дозволів та гірничого відводу видобувати для своїх господарських і побутових потреб корисні копалини місцевого значення і торф загальною глибиною розробки до двох метрів, підземні води для власних господарсько-побутових потреб, не централізованого та централізованого ( крім виробництв фасованої питної води ) господарсько-питного водопостачання, за умови, що продуктивність водозаборів підземних вод не перевищує 300 кубічних метрів на добу, та використовувати надра для господарських та побутових потреб.

Відповідно, статтею 23 Кодексу України про надра встановлено обмеження для реалізації цього права: по-перше правом на земельну ділянку, по-друге визначивши мету видобування - для власних господарсько-побутових потреб, нецентралізованого та централізованого (крім виробництва фасованої питної води ) господарсько-питного водопостачання, та по-третє, обмеживши таке видобування продуктивністю водозаборів підземних вод, яке не перевищує 300 кубічних метрів на добу.

Таким чином, реалізація права землевласника та землекористувача видобувати підземні води без спеціальних дозволів та гірничого відводу можлива лише при сукупності усіх умов, передбачених ст. 23 Кодексу України про надра.

Згідно дозволу № УКР-2306-13/Льв від 24.04.2013р. на спеціальне водокористування, виданим Державним управлінням охорони навколишнього природного середовища у Львівській області Фермерському господарству «Пчани-Денькович» продуктивність водозабору підземних вод становить 7,3 м.куб./год. (7,3х24год. = 175,2 м.куб./добу).

Аналізуючи положення ст. 19, ст. 21, 23 Кодексу України «Про надра», ст. 3, ст. 11 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» колегія суддів приходить до висновку, що дозвіл на спеціальне водокористування № УКР-2306-13/Льв при продуктивності водозабору до 300 куб.м. на добу є єдиним необхідним документом на основі якого позивач здійснює спеціальне водокористування, що виключає обов'язок позивача на отримання спеціального дозволу на користування надрами.

Виходячи з наведеного, судом першої інстанції не було враховано, що підставою для пред'явлення претензії про відшкодування збитків, на думку відповідача, було здійснення в період з 2012 по 04.09.2013р. Фермерським господарством «Пчани Денькович» забору підземних прісних вод на виробничі потреби без дозволу на спеціальне водокористування та без спеціального дозволу на користування надрами, незважаючи на той факт, що необхідний дозвіл отримано 24.04.2013р. Таким чином, розрахунок збитків було проведено на підставі необґрунтованих відомостей про об'єм використаної води та за період, який визначено неправильно, внаслідок чого наявний факт неправомірного визначення суми збитків за використання води за період 2012-по 04.09.2013р.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до неправильного висновку відмовляючи в задоволенні позовних вимог.

У постанові Верховного Суду України від 27.01.2015 у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Будгарантінвест-55» до Державної податкової інспекції у м. Южному Одеської області про визнання незаконним наказу про проведення документальної невиїзної позапланової перевірки та визнання протиправними дій викладено правову позицію, згідно з якою лише дотримання контролюючим органом умов та порядку прийняття рішень про проведення перевірок, може бути належною підставою наказу про проведення перевірки.. Невиконання вимог умов та порядку прийняття рішень про проведення перевірок призводить до визнання перевірки незаконною та до відсутності правових наслідків такої.

Відповідно до ст. 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Керуючись наведеною позицію Верховного Суду України, з огляду на встановлені обставини справи щодо недотримання Інспекцією п.5 ст.5 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», п.3.4 «Порядку організації та проведення перевірок суб'єктів господарювання щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства (затвердженого Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України №464 від 30.09.2008р. зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 січня 2009 р. за №18/16034), колегія суддів погоджується з аргументами позивача щодо того, що державні інспектори, які проводили перевірку діяли не на підставі , не у спосіб та не у межах повноважень, передбачених законодавством України наслідком чого, є невизнання розглядуваної перевірки як юридичного факту, що свідчить про відсутність у контролюючого органу компетенції на припис №1777/1899/06 від 18.09.2013р. та розрахунок збитків за використання водо ресурсів.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У відповідності до ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При вказаних обставинах вимоги апелянта є підставними та підлягають до задоволення.

З огляду на те, що судом першої інстанції рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що оскаржувану постанову Львівського окружного адміністративного суду від 04.08.2014 року слід скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги Фермерського господарства «Пчани-Денькович» задовольнити повністю.

Керуючись ст. ст. 11, 99, 100, 183-2, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 244-2254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фермерського господарства «Пчани-Денькович» задовольнити.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 12 березня 2014року №813/904/14 скасувати, та прийняти нову постанову, якою позов Фермерського господарства «Пчани-Денькович» до Державної екологічної інспекції у Львівській області про визнання дій протиправними та скасування припису задоволити повністю.

Визнати неправомірними дії Державної екологічної інспекції у Львівській області по проведенню перевірки та складанні акту №1777/1899/06/1474 від 04.09.2013 року - 17.09.2013 року перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами, складеному за результатами перевірки фермерського господарства «Пчани-Денькович»;

Визнати неправомірним та скасувати припис Державної екологічної інспекції у Львівській області №1777/1899/06/839 від 18.09.2013 року;

Визнати неправомірними дії Державної екологічної інспекції у Львівській області щодо складання та визначення розрахунку розміру збитків, заподіяних державі внаслідок самовільного використання водних ресурсів при відсутності дозвільних документів від 24.09.2013 року та по направленню претензії №1026 (вих. №09-9286) від 17.10.2013 року про відшкодування збитків.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий: В.М. Каралюс

Судді : В.С.Затолочний

З.М.Матковська

Повний текст постанови виготовлений 29.05.2015 року.