Справа № 826/6046/15
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2015-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

27 травня 2015 року № 826/6046/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Келеберда В.І., судді В. М. Данилишин, І. А. Качур, розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю " Янг Мюзік Груп"
до Державної служби інтелектуальної власності України, тертя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Громадська організація "Менеджмент інтелектуальної власності"

провизнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Янг Мюзік Груп" (далі - позивач, ТОВ "Янг Мюзік Груп") звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Державної служби інтелектуальної власності (далі - відповідач), третя особа Громадська організація "Менеджмент інтелектуальної власності" (далі - ГО "Менеджмент інтелектуальної власності" ) в якій, просить суд :

- визнати протиправним рішення про взяття на облік організації колективного управління, на підставі якого відповідачем було видане Свідоцтво про облік організації колективного управління №21/2014 від 08.08.2014;

- скасувати рішення про взяття на облік організації колективного управління, на підставі якого відповідачем було видане Свідоцтво про облік організації колективного управління №21/2014 від 08.08.2014;

- анулювати Свідоцтво про облік організації колективного управління №№21/2014 від 08.08.2014 і розмістити про це інформацію на офіційному сайті Державної служби інтелектуальної власності України;

- встановити відсутність компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень (Державної служби інтелектуальної власності України) щодо видачі свідоцтв про облік організацій колективного управління з дати набуття чинності Законом України "Про адміністративні послуги" від 6 вересня 2012 року.

Позовні вимоги мотивовані обставинами, викладеними у позовній заяві, а також обґрунтовуються тим, що на думку позивача, відповідачем у супереч діючих законодавчих норм, зокрема, Конституції України та Закону України "Про адміністративні послуги", Закону України "Про авторське право і суміжні права" без відповідних прав та повноважень, видано рішення про взяття на облік організації колективного управління, на підставі якого відповідачем було видане Свідоцтво про облік організації колективного управління №21/2014 від 08.08.2014, що не може відбуватися за правилами діючого законодавства України та призвело до порушення прав та законних інтересів позивача.

Відповідач - Державна служба інтелектуальної власності - заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав викладених у письмових запереченнях, які долучено до матеріалів справи та зазначив, що при прийнятті рішення про взяття на облік організації колективного управління від 08.08.2014 № 1-14/5992, на підставі якого третій особі було видане Свідоцтво про облік організації колективного управління № 21/2014 від 08.08.2014, діяв виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідач явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце судового розгляду справи.

Третя особа в судове засідання 13.05.2015 року не з'явилась, про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином.

Згідно з ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у різі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

В судовому засіданні на підставі ч. 6 ст. 128 КАС України ухвалено про вирішення справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Третя особа - Громадська організація "Менеджмент інтелектуальної власності" звернулась до Державної служби інтелектуальної власності України із заявою 29.07.2014 року про взяття на облік ВГО "Менеджмент інтелектуальної власності" як організації колективного управління всіма категоріями майнових прав суб'єктів авторського права.

08 серпня 2014 року за результатами розгляду заяви та на підставі абзацу третього частини першої статті 4, частини першої статті 48 Закону України „Про авторське право і суміжні права", Порядку обліку організацій колективного управління та здійснення нагляду за їх діяльністю, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 21.05.2003 № 311, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 04.06.2003 № 436/7757, Державна служба інтелектуальної власності України прийняла рішення №1-14/5992 про взяття Всеукраїнської громадської організації "Менеджмент інтелектуальної власності" на облік організації колективного управління.

08 серпня 2014 року Всеукраїнська громадська організація "Менеджмент інтелектуальної власності" отримала свідоцтво №21/2014 про поставлення на облік у Державному департаменті інтелектуальної власності України як організації колективного управління.

Згідно свідоцтва про облік організації колективного управління № 21/2014 до сфери діяльності позивача віднесено: управління всіма категоріями майнових прав суб'єктів авторського права.

Як стверджує позивач, вищезазначене рішення порушує його законний інтерес, оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю "Янг Мюзік Груп" є правовласником відповідно до ліцензійного договору №2-8 про передачу майнових авторських та суміжних прав від 01.08.2012.

За таких обставин, позивач звернувся до суду із вимогами про зобов'язання визнати протиправним та скасувати рішення №1-14/5992 від 08.08.2014 та анулювати Свідоцтво про облік організації колективного управління №№21/2014 від 08.08.2014.

Згідно зі статтею 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах та відповідно до законів України.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про авторське право і суміжні права" організація колективного управління (організація колективного управління майновими правами) - організація, що управляє на колективній основі майновими правами суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав і не має на меті одержання прибутку.

Відповідно до статті 45 Закону України "Про авторське право і суміжні права" суб'єкти авторського права і суміжних прав можуть управляти своїми правами: особисто; через свого повіреного; через організацію колективного управління.

Згідно з частиною першою статті 47 Закону України "Про авторське право і суміжні права") суб'єкти авторського права і (або) суміжних прав можуть доручати управління своїми майновими правами організаціям колективного управління

Нормами Закону на організації колективного управління покладено обов'язок збирати, розподіляти і виплачувати зібрану винагороду за використання об'єктів авторського права та (або) суміжних прав, правами яких вони управляють, а також іншими суб'єктами прав відповідно до статті 48 Закону.

При цьому організації колективного управління не мають права займатись комерційною діяльністю чи використовувати будь-яким способом об'єкти авторського права та (або) суміжних прав, доручених їм для управління відповідно до статті 49 Закону.

Відповідно до частини першої статті 48 Закону організація колективного управління після її державної реєстрації зобов'язана протягом 30 днів стати на облік в Установі. Про облік організацій колективного управління Установа здійснює публікацію у своєму офіційному бюлетені. Організації колективного управління діють на основі статутів, що затверджуються в установленому порядку і в межах повноважень, одержаних від суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав.

Нормативно-правовим актом, який визначає вимоги до юридичної особи, яка прагне набути статусу організації колективного управління, перелік документів, які необхідно подати на адресу Державної служби інтелектуальної власності, порядок дій Державної служби інтелектуальної власності з опрацювання цих документів, правові підстави для відмови у взятті на облік організацій колективного управління тощо - є Порядок обліку організацій колективного управління та здійснення нагляду за їх діяльністю, затверджений наказом Міністерства освіти і науки України від 21.05.2003 №311, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 04.06.2003 за № 436/7757 (далі - Порядок обліку).

Відповідно до пункту 2 Порядку обліку облік організацій колективного управління та нагляд за їх діяльністю здійснює Державна служба інтелектуальної власності України.

Згідно з пунктом 4 Порядку обліку організація може бути взята на облік, якщо вона:

а) є юридичною особою;

б) не має на меті прямо або опосередковано одержувати прибуток;

в) має метою діяльності управління на колективній основі майновими правами суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав;

г) не має права займатися господарською комерційною діяльністю чи використовувати будь-яким чином об'єкти авторського права і (або) суміжних прав, доручені їй для управління;

ґ) поширює свою діяльність на територію всієї України і має місцеві осередки або представництва в більшості областей України;

д) створена засновниками, об'єднує членів (учасників) організації, які є суб'єктами авторського права і (або) суміжних прав і передали на підставі договорів власні майнові права в колективне управління цій організації;

е) має статут, що відповідає вимогам законодавства, зокрема у сфері авторського права і суміжних прав.

Як вбачається з статуту Громадської організації "Менеджмент інтелектуальної власності", організація є добровільним громадським об'єднанням, заснованим на індивідуальному членстві, створеним на основі єдності інтересів для спільної реалізації мети діяльності організації.

Відповідно до підпункту 1.1. пункту 1 Статуту ГО "Менеджмент інтелектуальної власності" створена за рішенням Загальних Зборів членів Організації у відповідності до Конституції України, Закону України "Про громадські об'єднання" та актів законодавства.

Підпунктом 1.7. пункту 1 передбачено, що організація набуває статусу юридичної особи з моменту реєстрації.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію громадського об'єднання як громадської організації чи громадської спілки №1414786 від 18.03.2014, ГО "Менеджмент інтелектуальної власності" набула статусу юридичної особи.

Згідно з підпунктом 2.1. пункту 2 Статуту основною метою організації є управління на колективній основі майновими правами суб'єктів права інтелектуальної власності.

Також ГО "Менеджмент інтелектуальної власності" поширює свою діяльність на територію всієї України та має відокремлені підрозділи в 15 областях України, що підтверджується відомостями про відокремлені підрозділи станом на 29.07.2014.

Враховуючи зазначене, у ГО "Менеджмент інтелектуальної власності" були всі підстави для звернення з заявою про взяття на облік організацій колективного управління .

Пунктом 5 Порядку обліку передбачено, що організація колективного управління для взяття її на облік подає до Державної служби заяву встановленого зразка. До заяви додаються:

а) копії установчих документів;

б) довідка з банку про відкриття рахунку;

в) відомості про осіб, уповноважених представляти організацію;

г) копію довідки Державної податкової адміністрації України про внесення до Реєстру неприбуткових організацій та установ;

ґ) виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців;

д) довідка про місцеві осередки або представництва (із зазначенням назви осередка або представництва, області, місцезнаходження, посадових осіб, контактні телефони);

е) положення про здійснення колективного управління (у разі наявності);

є) відомості про всіх засновників, членів (учасників) організації (із зазначенням того, що засновник, член /учасник/ є суб'єктом авторського права і /або/ суміжних прав, переліку об'єктів авторського права і /або/ суміжних прав, інформації /у довільній формі/ про їх опублікування.

Згідно з пунктом 6 Порядку у взятті організації колективного управління на облік відмовляється у разі:

а) невідповідності вимогам пункту 4 цього Порядку;

б) подання неповного переліку документів відповідно до пункту 5 цього Порядку;

в) подання статуту та інших документів, оформлення або зміст яких не відповідає вимогам законодавства.

Таким чином, під час вирішення питання щодо взяття на облік організації колективного управління Державна служба здійснила перевірку поданих заявником документів, на предмет відповідності їх оформлення і змісту вимогам чинного законодавства України та прийняла рішення №1-14/5992 про взяття Всеукраїнської громадської організації "Менеджмент інтелектуальної власності" на облік організації колективного управління.

Судом встановлено, що Державна служба інтелектуальної власності не мала правових підстав для відмови у взятті організації колективного управління ГО "Менеджмент інтелектуальної власності" на облік.

Суд не бере до уваги посилання позивача на рішення Конституційного суду України як на підставу визнання протиправним оскаржуваного рішення у справі за конституційним зверненням асоціації "Дім авторів музики в України" щодо офіційного тлумачення положень пункту 7 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір", оскільки зазначене рішення не стосується юридичного аналізу правової природи організації колективного управління, а лише офіційно роз'яснює положення пункту 7 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір".

За таких обставин, дослідивши матеріали адміністративної справи, з урахуванням систематизації наданих сторонами документів із встановленням послідовності та хронології прийняття вищезазначених рішень та їх дії у часі, суд дійшов висновку про правомірність рішення про взяття на облік організації колективного управління, на підставі якого відповідачем було видане Свідоцтво про облік організації колективного управління №21/2014 від 08.08.2014

Оскільки, рішення про взяття на облік організації колективного управління, на підставі якого відповідачем було видане Свідоцтво про облік організації колективного управління №21/2014 від 08.08.2014 визнано судом правомірним, тому відсутні підстави для задоволення вимог позивача у анулюванні Свідоцтва про облік організації колективного управління №21/2014 від 08.08.2014 та розміщення про це інформацію на офіційному сайті Державної служби інтелектуальної власності України.

Також суд вказує, що статтею 4 Закону "Про авторське право і суміжні права" визначений не вичерпний перелік повноважень Установи у сфері охорони авторського права і суміжних прав, як зазначає позивач, обґрунтовуючи наявність підстав для встановлення відсутності компетенції (повноважень) відповідача в частині видачі свідоцтв про облік організацій колективного управління, а тому дані вимоги також задоволенню не підлягають.

Крім цього, мотивуючи необхідність відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, суд відзначає наступне.

Згідно зі статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Із системного аналізу статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що право на судовий захист має лише та особа, яка є суб'єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Тож для того, щоб особі було надано судовий захист, суд повинен встановити, що особа дійсно має право, свободу чи інтерес, про захист яких вона просить і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем.

Водночас, згідно статті 104 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Згідно частиною 2 статтею 171 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб'єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт.

Як вбачається з позиції постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06 березня 2008 року N 2 "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ", приписи частини 2 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України можуть бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог, якщо суд (становить, що оскаржуваний акт до особи не застосовувався і вона не перебуває у відносинах, до яких цей акт може бути застосовано. У такому разі суд не проводить перевірку нормативно-правового акта на предмет його протиправності (законності та відповідності правовим актам вищої юридичної сили).

Суд зазначає, що матеріали справи не містять жодних належних доказів в розумінні статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України, які давали би змогу встановити наявність порушення прав та інтересів у сфері публічно-правових відносин позивача шляхом прийняття рішення Державної служби інтелектуальної власності про взяття на облік організації колективного управління, на підставі якого відповідачем було видане Свідоцтво про облік організації колективного управління №21/2014 від 08.08.2014;

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва, з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, виходячи з аналізу положень чинного законодавства та доказів, наявних у матеріалах справи, вважає адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Янг Мюзік Груп" таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 2, 69-71, 94, 158, 128, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні позовних вимог.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України. Постанова відповідно до частини першої ст. 254 КАС України набирає законної сили.

Головуючий суддя В. І. Келеберда

Судді В. М. Данилишин

І. А. Качур