Справа № 810/1707/15
Суддя: Балаклицький А. І.
Дата ухвалення: 2015-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2015 року 810/1707/15

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Балаклицького А.І., розглянувши в порядку письмового провадження в м. Києві адміністративну справу

за позовомфізичної особи-підприємця ОСОБА_1
доВишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області
провизнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій,

в с т а н о в и в:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій від 24.03.2015 №000005/10-08-21-00/.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що перевірка магазину позивача посадовими особами ГУ ДФС у Київській області фактично не була проведена, оскільки вона відмовила у допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки з тих підстав, що в наказі на проведення перевірки невірно було вказано прізвище позивача, а відтак, на думку позивача, висновки акту перевірки не відповідають дійсності та є протиправними, тому прийняте за результатами перевірки рішення про застосування фінансових санкцій до позивача є неправомірним та таким, що підлягає скасуванню.

Відповідач позов не визнав, надав суду письмові заперечення, в яких просив суд у задоволенні позову відмовити з тих підстав, що фінансові санкції за порушення вимог Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" застосовані до позивача правомірно, оскільки у ході перевірки позивача було встановлено реалізацію спиртного напою за ціною, нижчою від мінімальних цін на окремі види алкогольних напоїв. За твердженнями відповідача, перевірку позивача було проведено в межах повноважень податкових органів, а посадові особи податкового органу приступили до проведення фактичної перевірки після пред'явлення направлення та наказу на проведення такої перевірки. Відтак, на думку відповідача, оскаржуване рішення прийнято ним з урахуванням вимог чинного законодавства, оскільки відповідач діяв у межах повноважень, наданих йому законами України та підзаконними нормативно-правовими актами. Відповідач також просив суд здійснювати розгляд справи за його відсутністю в порядку письмового провадження.

У судове засідання, призначене на 05.05.2015, з'явилась позивач та подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності в порядку письмового провадження.

На підставі ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України судом прийнято рішення про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

ОСОБА_1 має статус фізичної особи-підприємця, зареєстрована 11.04.2005 (запис в ЄДР № 2 000596).

Позивач має ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями від 22.10.2014 НОМЕР_2.

З матеріалів справи вбачається, що в лютому 2015 року посадовими особами Головного управління ДФС у Київський області на підставі наказу ГУ ДФС у Київській області від 02.02.2015 №39 та направлень на проведення перевірки від 27.02.2015 №690, №691 проведено фактичну перевірку з питань додержання ФОП ОСОБА_1 вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, за результатами якої складено Акт від 27.02.2015 на бланку №000786.

Перевірка здійснювалась у магазині, де позивач здійснює торгівлю продуктами харчування та роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Під час проведення перевірки посадовими особами ГУ ДФС у Київській області було встановлено факт реалізації однієї пляшки алкогольного напою іноземного виробництва віскі "House of peers" об'ємом 0,7 л, міцністю 40 % оборотів, по ціні 108,50 грн., у той час коли Постановою Кабінету Міністрів України від 30.10.2008 №957 мінімальна ціна на такий віскі в такій тарі встановлена в розмірі 123,90 грн.

За результатами перевірки посадові особи ГУ ДФС у Київський області дійшли висновку, що позивач порушив вимоги статті 18 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", що виявилось у реалізації алкогольного напою за ціною, нижчою за встановлену мінімальну роздрібну ціну на такий напій.

На підставі висновків цього акту Вишгородською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області було прийнято рішення про застосування фінансових санкцій від 24.03.2015 №000005/10-08-21-00/, згідно з яким до позивача на підставі абз. 13 ч. 2 ст. 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 10000,00 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернулась з даним позовом до суду.

Оцінюючи правомірність дій відповідача щодо проведення перевірки, суд керувався критеріями, закріпленими у частині 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, що певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного суб'єкта.

Суд з'ясовує, чи використано повноваження, надане суб'єкту владних повноважень, з належною метою; обґрунтовано, тобто вчинено через вмотивовані дії; безсторонньо, тобто без проявлення неупередженості до особи, стосовно якої вчиняється дія; добросовісно, тобто щиро, правдиво, чесно; розсудливо, тобто доцільно з точки зору законів логіки і загальноприйнятих моральних стандартів; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, тобто з рівним ставленням до осіб; пропорційно та адекватно; досягнення розумного балансу між публічними інтересами та інтересами конкретної особи.

Відтак, органи податкової служби зобов'язані здійснювати свої функції, у тому числі щодо проведення перевірок суб'єктів господарювання, виключно на підставі, у спосіб, в межах повноважень, визначених законом.

Перевіряючи правомірність дій ревізорів-інспекторів при проведенні перевірки позивача та дій при встановленні факту порушення законодавства, судом встановлено таке.

Компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначено Податковим кодексом України.

Відповідно до статті 61 Податкового кодексу України податковим контролем визнається система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Податковий контроль здійснюється органами, зазначеними у статті 41 цього Кодексу, в межах їх повноважень, встановлених цим Кодексом.

Статтею 20 Податкового кодексу України передбачено права контролюючих органів, до яких відноситься, зокрема, право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення та здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб'єктами господарювання установлених законодавством обов'язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів (підпункти 20.1.4, 20.1.10 пункт 20.1 статті 20 Податкового кодексу України).

Статтею 75 Податкового кодексу України встановлюється, що контролюючі органи проводять фактичні перевірки, якими вважаються перевірки, що здійснюються за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядок проведення фактичної перевірки встановлено статтею 80 Податкового кодексу України.

Згідно пункту 80.1 статті 80 Податкового кодексу України, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи). Пунктом 80.2 цієї статті встановлено, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності встановлених законодавством обставин.

Умови та порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення документальних виїзних та фактичних перевірок визначено статтею 81 Податкового кодексу України.

За приписами пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п'ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред'явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Судом встановлено, що перевірка позивача була проведена на підставі наказу ГУ ДФС у Київській області про проведення фактичної перевірки від 02.02.2015 №39 та направлень на проведення перевірки від 27.02.2015 №690, №691. Копії зазначених документів долучені судом до матеріалів справи.

Посилання позивача на те, що перед початком проведення перевірки посадовими особами ГУ ДФС у Київській області їй було вручено наказ, в якому було зазначено невірне прізвище позивача, а саме замість ОСОБА_1 було вказано ОСОБА_1, є безпідставними та такими, що не відповідають дійсності, з огляду на таке.

Як вбачається із наказу на проведення перевірки та направлень на проведення перевірки, то в них зазначено провести перевірку ФОП ОСОБА_1 з 27.02.2015.

Крім того, відповідач в письмових запереченнях повідомив суд, що позивач була присутня під час проведення перевірки, однак відмовилася від отримання наказу на перевірку та від підпису на направленнях на перевірку.

Так, на підтвердження вищевказаного відповідачем надано до матеріалів справи Акт відмови від підпису у направленні на перевірку від 27.02.2015, згідно якого підприємець ОСОБА_1 відмовилась від підпису у направленнях на перевірку від 27.02.2015 №690, №691 без пояснення причин. Вказаний акт складено та підписано перевіряючими ГДРІ Івановим Д.О. та ГДРІ Атабєговим І.М.

Крім того, відповідачем надано суду фотокопію фотокартки з якої вбачається, що ОСОБА_1 була ознайомлена із направленнями на перевірку.

За приписами статті 81 Податкового кодексу України складання акту про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що посадові особи ГУ ДФС у Київській області приступили до проведення фактичної перевірки позивача за умови пред'явлення для ознайомлення направлення та копії наказу на проведення такої перевірки уповноваженій особі платника податків.

Доказів протилежного позивачем не надано.

Оцінюючи фактичні дані, матеріали справи, а також факт допущення працівників податкового органу до проведення перевірки, суд дійшов висновку про відсутність ознак протиправності дій перевіряючих інспекторів у цій частині, оскільки перевірку проведено в рамках вимог Податкового кодексу України.

Щодо невручення позивачу акту перевірки, суд зазначає таке.

Як вбачається із письмових заперечень відповідача, позивач відмовилася від підписання матеріалів перевірки та від отримання акту перевірки, на підтвердження чого до матеріалів справи надано копії відповідних актів відмови від 27.02.2015, складених перевіряючими.

Водночас суд наголошує, що з аналізу статей 80, 81 Податкового кодексу України, у разі порушення працівниками податкового органу зазначених вимог законодавства під час проведення фактичної перевірки суб'єкт господарювання має право не допустити працівників до проведення цієї перевірки. Однак власне недотримання податковим органом вимог Закону під час здійснення такої перевірки не звільняє суб'єкта підприємницької діяльності від передбаченої чинним законодавством відповідальності за допущені ним порушення вимог податкового та іншого законодавства. Відтак, порушення процедури проведення перевірки працівниками органів податкової служби не може бути підставою для визнання перевірки та її наслідків протиправними.

Щодо правомірності застосування до позивача штрафних санкцій, суд зазначає таке.

Як встановлено в ході судового розгляду справи, під час перевірки господарської одиниці позивача перевіряючими було виявлено порушення позивачем вимог статей 18 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" № 481/95-ВР від 19.12.1995, що виявилося у реалізації спиртного напою за ціною нижчою від мінімальних цін на окремі види алкогольних напоїв, а саме: реалізація однієї пляшки алкогольного напою іноземного виробництва віскі "House of peers" об'ємом 0,7 л, міцністю 40 % оборотів, по ціні 108,50 грн.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Згідно Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" № 481/95-ВР від 19.12.1995, торгівля коньяком, алкогольними напоями, виготовленими за коньячною технологією, горілкою та лікеро-горілчаними виробами може здійснюватися лише за цінами, не нижчими від установлених мінімальних роздрібних цін. Право встановлювати мінімальні оптово-відпускні та роздрібні ціни на коньяк, алкогольні напої, виготовлені за коньячною технологією, горілку та лікеро-горілчані вироби надано Кабінету Міністрів України.

Відповідно до Додатку до Постанови Кабінету Міністрів України "Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв" від 30 жовтня 2008 року №957 запроваджено мінімальні роздрібні ціни, зокрема, ціна на пляшку віскі об'ємом 0,7 л, міцністю 40 % оборотів, становить 123,90 грн.

Так, на підтвердження факту реалізації віскі "House of peers" об'ємом 0,7 л, міцністю 40 % оборотів, по ціні 108,50 грн. відповідачем надано суду копії фіскальних чеків від 27.02.2015 №0003 та №0004.

Разом з тим, з даних фіскальних чеків вбачається, що позивачем було здійснено реалізацію горілки "Неміров" об'ємом 1 літр по ціні 89,00 грн. та соку "Наш сік" об'ємом 2 літри по ціні 19,50 грн.

Таким чином, із досліджених копій фіскальних чеків від 27.02.2015 №0003 та №0004 судом встановлено, що позивачем не здійснювалась реалізація віскі "House of peers" об'ємом 0,7 л, міцністю 40 % оборотів, по ціні 108,50 грн., оскільки в зазначених фіскальних чеках такий напій відсутній.

Отже, матеріалами справи спростовано висновок відповідача про реалізацію позивачем алкогольного напою віскі "House of peers" за ціною, нижчою за встановлені роздрібні ціни.

За таких обставин та враховуючи, що під час фактичної перевірки позивача у контролюючого органу була відсутня можливість встановити факт реалізації пляшки віскі "House of peers" об'ємом 0,7 л, міцністю 40 % оборотів, за ціною, нижчою за мінімальну роздрібну ціну, встановлену на алкогольні напої, суд дійшов висновку щодо відсутності правових підстав для застосування до позивача штрафних санкцій в сумі 10000,00 грн.

Згідно зі статтею 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім розгляду справ про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкту владних повноважень.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суб'єкт владних повноважень повинен надати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

На виконання цих вимог відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду жодних доказів, які б підтвердили ту обставину, що позивачем було здійснено реалізацію алкогольного напою віскі "House of peers" за ціною, нижчою за встановлені роздрібні ціни, а відтак, не довів правомірності винесення оскаржуваного рішення.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись статтями 11, 14, 69-71, 86, 122, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про застосування фінансових санкцій від 24.03.2015 №000005/10-08-21-00/.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини постанови або прийняття постанови у письмовому провадженні - протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Балаклицький А. І.