Справа № 2а-418/12/0970
Суддя: Рибачук Андрій Іванович
Дата ухвалення: 2015-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2015 року м. Львів Справа № 876/8250/14

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Рибачука А.І.,

суддів - Багрія В.М., Старунського Д.М.,

з участю секретаря - Андрушківа І.Я.,

представника позивача - Гандзюк О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства «Івано-Франківський військовий ліс промкомбінат» на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 липня 2014 року по справі № 2a-418/12/0970 за позовом Івано-Франківського обласного центру зайнятості - робочого органу виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття до Державного підприємства «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» про стягнення штрафу,

ВСТАНОВИВ:

Івано-Франківський обласний центр зайнятості - робочий орган виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття звернувся до суду з адміністративним позовом до Державного підприємства «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» (далі - ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат»), в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача накладений штраф в сумі 28414.65 грн.

Позов обґрунтовував посиланням на несплату відповідачем в добровільному порядку штрафу, накладеного на нього у зв'язку з порушенням вимог пункту 5 статті 20 Закону України «Про зайнятість населення».

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 липня 2014 року вказаний позов задоволено. Стягнуто з ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» на користь Івано-Франківського обласного центру зайнятості штраф в сумі 28414.65 грн.

Не погоджуючись із зазначеною постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує посиланням на те, що суд першої інстанції не звернув увагу на відсутність факту порушення вимог пункту 5 статті 20 Закону України «Про зайнятість населення» (звіт про фактичне вивільнення за формою №4-ПН ОСОБА_2. надіслано до Монастириського районного центру зайнятості Тернопільської області у встановлений законодавством термін), а відповідно на безпідставне накладення штрафу. Крім того, судом першої інстанції не взято до уваги те, що з набранням чинності Законом України «Про зайнятість населення» від 05 липня 2012 року № 5067-VI втратив чинність Закон України «Про зайнятість населення» від 01 березня 1991 року № 803-XII, яким була передбачена відповідальність за порушення строків подання звітності до центру зайнятості.

Представник позивача в судовому засіданні заперечила проти вимог апеляційної скарги, посилаючись на те, що оскаржуване рішення прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, просила відмовити в її задоволенні.

В судове засідання представник відповідача не з'явився, хоча відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, що відповідно до частини 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи у його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з наказом від 18 жовтня 2011 року № 201-к «Про розірвання трудового договору» з 21 жовтня 2011 року на підставі пункту 1 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України звільнено з роботи ОСОБА_2 - головного бухгалтера Деревообробного заводу ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» у зв'язку з ліквідацією структурного підрозділу - Деревообробного заводу ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат».

У зв'язку із звільненням з роботи, ОСОБА_2 звернулася за місцем реєстрації як платник страхових внесків до Монастириського районного центру зайнятості з метою працевлаштування.

Оскільки до Монастирського районного центру зайнятості не надходило звіту про фактичне вивільнення працівників, останнім направлено до Івано-Франківського міського центру зайнятості лист від 04 листопада 2011 року за № 05/1011 про відсутність звіту про фактичне вивільнення ОСОБА_2

На підставі наказу першого заступника Іано-Франківського обласного центру зайнятості від 07 грудня 2011 року № 248 «Про проведення позапланової перевірки щодо додержання законодавства України про зайнятість населення» та направлення на проведення перевірки від 20 грудня 2011 року № 98, головними спеціалістами інспекції по контролю за додержанням законодавства про зайнятість населення Івано-Франківського обласного центру зайнятості проведена позапланова перевірка додержання законодавства про зайнятість населення ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат», за результатами якої складено акт від 20-21 грудня 2011 року № 87. Перевіркою встановлено порушення відповідачем пункту 5 статті 20 Закону України «Про зайнятість населення», а саме порушення строків подання звіту про фактичне вивільнення працівника до центру зайнятості за місцем реєстрації даного працівника за формою № 4-ПН.

На підставі акта про порушення законодавства України про зайнятість населення від 21 грудня 2011 року № 3 до ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» застосовано штраф в розмірі 28414.65 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що доказів, які б свідчили про сплату застосованих штрафних санкцій, які є предметом стягнення та правомірність застосування яких встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили, відповідачем не надано, відтак, позовні вимоги є обґрунтованими.

Спірні правовідносини врегульовані чинним на момент їх виникнення Законом України «Про зайнятість населення» від 01 березня 1991 року № 803-XII, яким визначено правові, економічні та організаційні основи зайнятості населення України і його захисту від безробіття, а також соціальні гарантії з боку держави в реалізації громадянами права на працю.

Відповідно до пункту 5 статті 20 Закону України «Про зайнятість населення» при вивільненні працівників (у тому числі працюючих пенсіонерів та інвалідів) у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, у тому числі ліквідацією, реорганізацією або перепрофілюванням підприємств, установ, організацій, скороченням чисельності або штату працівників, підприємства, установи, організації, незалежно від форми власності, повідомляють про це не пізніш як за два місяці в письмовій формі державну службу зайнятості, вказуючи підстави і строки вивільнення, найменування професій, спеціальностей, кваліфікації, розмір оплати праці, а в десятиденний строк після вивільнення - направляють списки фактично вивільнених працівників, зазначаючи в них інвалідів.

У разі неподання або порушення строків подання цих даних стягується штраф у розмірі річної заробітної плати за кожного вивільненого працівника. Ці кошти зараховуються до Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття і використовуються для фінансування заходів по працевлаштуванню та соціального захисту вивільнюваних працівників.

Відповідно до підпункту «а» пункту 6 Положення про інспекцію по контролю за додержанням законодавства про зайнятість населення, затвердженого потановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 1991 року № 47, інспекція по контролю за додержанням законодавства про зайнятість населення відповідно до покладених на неї завдань проводить перевірку додержання законодавства про зайнятість населення підприємствами, установами та організаціями усіх форм власності, фермерами та іншими роботодавцям, щодо подання державній службі зайнятості інформації про наявність вільних робочих місць (вакантних посад), про всіх прийнятих працівників, про наступне вивільнення працівників та фактично вивільнених працівників.

Підпунктом «б» пункту 6 цього ж Положення передбачено, що інспекція по контролю за додержанням законодавства про зайнятість населення забезпечує правильність і своєчасність застосування економічних санкцій за порушення законодавства про зайнятість населення підприємствами, установами і організаціями.

Згідно із підпунктом «г» пункту 8 зазначеного Положення інспекції по контролю за додержанням законодавства про зайнятість населення надається право застосовувати економічні санкції до підприємств, установ і організацій усіх форм власності, за порушення законодавства про зайнятість населення, передбачені статтями 5 і 20 Закону України «Про зайнятість населення» і за недодержання вимог статей 8 і 18 Закону України «Про зайнятість населення».

Як видно з матеріалів справи, постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2012 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 08 травня 2014 року відмовлено в задоволенні позову ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» до Івано-Франківського обласного центру зайнятості - робочого органу виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття про визнання протиправними дій, визнання недійсними пункту 3 акта від 20-21 грудня 2011 року № 87, акта від 21 грудня 2011 року № 3 та скасування штрафних санкцій.

Згідно з частиною 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Враховуючи наведене вище, суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що правомірність застосування штрафних санкцій у розмірі 28414.65 грн. на підставі акта про порушення законодавства України про зайнятість населення від 21 грудня 2011 року № 3 доказуванню не підлягає.

Посилання відповідача на набрання з 01 січня 2013 року чинності Законом України «Про зайнятість населення» від 05 липня 2012 року № 5067-VI, яким не передбачено обов'язок подання звітів при вивільненні працівників та, відповідно, відповідальності за їх неподання, є безпідставним, оскільки, як вірно зазначив суд першої інстанції, на момент виникнення спірних правовідносин діяли норми Закону України «Про зайнятість населення» від 01 березня 1991 року №803-XII, які передбачали обов'язок подання звіту про фактичне вивільнення працівника до центру зайнятості за місцем реєстрації даного працівника та відповідальність за неподання такого звіту чи його несвоєчасне подання, а Закон України «Про зайнятість населення» від 05 липня 2012 року № 5067-VI зворотної дії в часі не має.

Враховуючи викладене та беручи до уваги те, що відповідачем в добровільному порядку не сплачена сума штрафу, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про обґрунтованість позовних вимог.

За наведених обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що відповідно до частини 1 статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду - без змін.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 липня 2014 року по справі № 2a-418/12/0970 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: А.І. Рибачук

Судді В.М. Багрій

Д.М. Старунський

Повний текст ухвали виготовлено 02 червня 2015 року.