Справа № 2а-1670/6204/12
Суддя: С.С. Сич
Дата ухвалення: 2015-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2015 року м. ПолтаваСправа № 2а-1670/6204/12

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Сич С.С.,

за участю:

секретаря судового засідання - Шевченко О.С.,

представника позивача - Воронової В.С.,

представників відповідача - Куришко О.М., Солодовник Т.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Дочірнього підприємства "Сміт Юкрейн" до Полтавської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

27 вересня 2012 року Дочірнє підприємство "Сміт Юкрейн" /надалі - позивач; ДП "Сміт Юкрейн"/ звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Полтавської міжрайонної державної податкової інспекції Полтавської області Державної податкової служби /надалі - Полтавська МДПІ/ про скасування податкового повідомлення-рішення від 12 вересня 2012 року № .

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення винесене за результатами проведеної відповідачем документальної невиїзної позапланової перевірки ДП "Сміт Юкрейн" з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за травень 2011 року, оформленої актом від 27.08.2012 № 1143/22/33470805. Вважає помилковими висновки акту перевірки про порушення позивачем п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 статті 198 Податкового кодексу України в частині завищення податкового кредиту та суми бюджетного відшкодування у зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість в декларації за травень 2011 року на суму 1594827 грн. 80 коп., оскільки позивач імпортував бурове обладнання та орендував у компанії Smith International Inc. та "ВНИИБТ-Буровой инструмент" бурові яси (вибивні пристрої), з тимчасовим ввезенням їх на митну територію України. Зазначає, що ДП "Сміт Юкрейн" сплатило податок на додану вартість по отриманих бурових ясах під час їх ввезення на територію України та включило суму ПДВ до складу податкового кредиту по цих операціях в розмірі 1594827 грн. 80 коп. Пояснює, що тимчасове ввезення на митну територію України товарів, зокрема, товарів за договорами лізингу (оренди), здійснюється зі сплатою мита, ПДВ та акцизного збору за ставками, чинними на день подання ВМД, тому бурове обладнання ввезене позивачем на митну територію України підлягало оподаткуванню на загальних підставах та позивач скористався правом на включення сплачених сум ПДВ до складу податкового кредиту за наслідками податкового періоду, у якому операції по тимчасовому ввезенню бурового обладнання були зняті з митного контролю та оформлені відповідні вантажні митні декларації.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2012 року позовні вимоги Дочірнього підприємства "Сміт Юкрейн" до Полтавської міжрайонної державної податкової інспекції Полтавської області Державної податкової служби про скасування податкового повідомлення-рішення задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Полтавської міжрайонної державної податкової інспекції Полтавської області Державної податкової служби від 12 вересня 2012 року № . Стягнуто з державного бюджету України на користь Дочірнього підприємства "Сміт Юкрейн" (ідентифікаційний код 33470805) витрати зі сплати судового збору в розмірі 2204 (дві тисячі двісті чотири) грн. 00 коп. /том 2 а.с. 116-120/.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2013 року апеляційну скаргу Полтавської міжрайонної державної податкової інспекції Полтавської області Державної податкової служби залишено без задоволення, постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2012 року - без змін /том 2 а.с. 153-156/.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 29 січня 2015 року здійснено заміну відповідача по справі - Полтавську міжрайонну державну податкову інспекцію Полтавської області Державної податкової служби її правонаступником - Полтавською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Полтавській області. Касаційну скаргу Полтавської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області задоволено частково. Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2012 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2013 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції /том 2 а.с. 207-211/.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 10 березня 2015 року справу прийнято до провадження /том 2 а.с. 214-215/.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі.

Представники відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечули, просили відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування своїх письмових заперечень відповідач посилається на висновки документальної невиїзної позапланової перевірки ДП "Сміт Юкрейн" з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за травень 2011 року, оформленої актом від 27.08.2012 № 1143/22/33470805. Зазначає, що причиною виникнення від'ємного значення з ПДВ є те, що у квітні 2011 року позивачем проведено операції з імпорту бурового обладнання та оренди бурового обладнання з тимчасовим ввезенням на митну територію України (бурових ясів), які згідно чинного законодавства оподатковуються за ставкою "20" та сплачуються митним органам. Вказує, що виходячи зі змісту статті 82 Митного кодексу України тимчасова декларація не прирівнюється до митної декларації, яка є підставою для формування податкового кредиту, та датою виникнення права на податковий кредит вважається дата видачі митницею повністю оформленої ВМД та, відповідно, зняття тимчасової декларації з контролю в підрозділі митного органу та Єдиній автоматизованій інформаційній системі Державної митної служби України. Пояснює, що перевіркою встановлено відсутність перелічених у акті митних декларацій в реєстрі АРМ "Митниця" /том 1 а.с. 42-44/.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач ДП "Сміт Юкрейн" // зареєстроване як юридична особа 18.04.2005, взяте на податковий облік в органах податкової служби 12.05.2005 за № 869 та станом на 20.08.2012 перебувало на обліку у Полтавській МДПІ.

У термін 20.08.2012 по 22.08.2012 посадовими особами Полтавської МДПІ проведено документальну невиїзну позапланову перевірку ДП "Сміт Юкрейн" з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за травень 2011 року, за результатами якої складено акт від 27.08.2012 № 1143/22/33470805 /том 1 а.с. 9-17/.

За висновками перевірки встановлено порушення позивачем п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 статті 198 Податкового кодексу України в частині завищення податкового кредиту та суми бюджетного відшкодування у зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість в декларації за травень 2011 року на суму 1594827 грн. 80 коп. /том 1 а.с. 16/.

В обґрунтування встановленого порушення в акті перевірки зазначено, що згідно з поданою ДП "Сміт Юкрейн" до Полтавської МДПІ податковою декларацією з ПДВ за травень 2011 року та розрахунком суми бюджетного відшкодування ПДВ сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню в рахунок майбутніх платежів складає 1824643 грн. Причиною виникнення від'ємного значення (із зазначенням частки загальної суми податкового кредиту звітного (податкового) періоду, у якому виникло від'ємне значення ПДВ є наступне: у квітні 2011 року проведення операцій з імпорту бурового обладнання та оренди бурового обладнання з тимчасовим ввезенням на митну територію України (бурових ясів), які згідно чинного законодавства оподатковуються податковим за ставкою "20" та сплачуються митним органам /том 1 а.с. 12/.

Перевіряючим в акті зазначено, що для операцій з імпорту товарів датою виникнення права платника на податковий кредит вважається дата сплати податку по податкових зобов'язаннях згідно з абз. 1 пункту 187.8 ст. 187 Податкового кодексу України. У даному випадку датою виникнення права на податковий кредит вважатиметься дата видачі митницею повністю оформленої ВМД та, відповідно зняття тимчасової декларації з контролю в підрозділі митного органу та Єдиній автоматизованій інформаційній системі Державної митної служби України. Вказано, що ДП "Сміт Юкрейн" до складу податкового кредиту декларації з податку на додану вартість неправомірно віднесено суму податку на додану вартість, сплаченого при ввезенні на митну територію України орендованого обладнання. Оскільки ввезене обладнання не є придбаним, а лише отриманим у користування, то сума ПДВ, сплачена при його ввезенні, до податкового кредиту віднесена неправомірно /том 1 а.с. 15/. Вказано, що аналізом наявної інформації щодо імпортних операцій, здійснений платником з періоді, охопленому перевіркою, за даними АРМ "Митниця" встановлено, що перелічені в таблиці на стор. 8 акту перевірки ВМД у реєстрі відсутні /том 1 а.с. 16/.

На підставі акту перевірки від 27.08.2012 № 1143/22/33470805 Полтавською міжрайонною державною податковою інспекцією Полтавської області Державної податкової служби винесено податкове повідомлення-рішення № від 12.09.2012, яким ДП "Сміт Юкрейн" зменшено суму бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобов'язань наступних періодів) з податку на додану вартість за травень 2011 року на суму 1594828 грн. та визначено штрафні (фінансові) санкції у розмірі 1 грн. /том 1 а.с. 18/.

Позивач не погодився з податковим повідомленням-рішенням № від 12.09.2012, у зв'язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи оцінку оскаржуваному податковому повідомленню-рішенню № від 12.09.2012, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 19.01.2011 між позивачем (покупець) та ООО "ВНИИБТ-Буровой инструмент" (постачальник) укладено контракт № 1-2011 /том І а.с. 27-31/, за умовами якого постачальник зобов'язується виготовити та передати у власність покупцю змінне бурове обладнання згідно додатків, які оформляються у вигляді специфікацій та є невід'ємною частиною даного контракту.

У специфікації, яка є додатком № 1 до вказаного контракту та копія якої наявна у матеріалах справи, визначено найменування товару /том 1 а.с. 32/.

Згідно вказаного контракту № 1-2011 від 19.01.2011 на митну територію України ввезено інструмент змінний для обслуговування обсадних колон згідно митної декларації ІМ 40 № 806000010/2011/002409 від 10.03.2011 /том 3 а.с. 39/.

Також 24.03.2011 між позивачем (покупець) та Смит Интернешнл Инк. (продавець) укладено контракт № UA-SK-2011-01 /том І а.с. 33-40/, за умовами якого продавець зобов'язується поставляти та передавати у власність покупцю товар, а покупець зобов'язується приймати та оплачувати цей товар. Відповідно до п. 1.3 цього контракту асортимент, кількість, технічні характеристики, вартість та інші умови поставки товару визначаються у відповідних специфікаціях (додатках) до контракту, які є його невід'ємною частиною та є додатками до даного контракту.

Копія додатку № 1 до контракту № UA-SK-2011-01 від 24.03.2011 наявна у матеріалах справи /том 1 а.с. 41/.

Згідно вказаного контракту № UA-SK-2011-01 від 24.03.2011 на митну територію України ввезено змінний інструмент до бурового обладнання, призначений для буріння гірських порід, виготовлений зі сталі з робочою частиною карбідовольфраму згідно митної декларації ІМ 40 № 806000010/2011/003985 від 14.04.2011 /том 3 а.с. 48-49/.

Вказані вище митні декларації внесені позивачем до реєстру виданих та отриманих податкових накладних за квітень 2011 року /том 1 а.с. 192/ та суми податку на додану вартість згідно вказаних митних декларацій в розмірі 63995 грн. 26 коп. включені позивачем до складу податкового кредиту квітня 2011 року /том 1 а.с. 179-181/.

За змістом Додатку 1 до Інструкції про порядок заповнення вантажної митної декларації, затвердженої наказом Державної митної служби України від 09.07.1997 № 307 /у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин/, а саме таблиці 2 "Напрямок переміщення - "ввезення"" за декларацією форми ІМ 40 здійснюється імпорт.

Відповідно до статті 188 Митного кодексу України від 11.07.2002 № 92-ІV /чинного на час виникнення спірних правовідносин/ імпорт - митний режим, відповідно до якого товари ввозяться на митну територію України для вільного обігу без обмеження строку їх перебування на цій території та можуть використовуватися без будь-яких митних обмежень.

Статтею 189 Митного кодексу України від 11.07.2002 № 92-ІV визначено, що ввезення товарів на митну територію України в режимі імпорту передбачає: 1) подання митному органу документів, що засвідчують підстави та умови ввезення товарів на митну територію України; 2) сплату податків і зборів, якими обкладаються товари під час ввезення на митну територію України відповідно до законів України; 3) дотримання вимог, передбачених законом, щодо заходів нетарифного регулювання та інших обмежень.

В ухвалі від 29 січня 2015 року Вищим адміністративним судом України, зокрема, зазначено, що порядок застосування тимчасової та неповної декларацій відповідно до митного режиму імпорту (при випуску у вільний обіг) затверджено Наказом Державної митної служби України від 30.12.2003 №932, що був чинним на момент здійснення імпорту.

Після завершення оформлення тимчасової та неповної декларацій вони беруться на контроль у підрозділі митного органу (далі по тексту - ПМО), а їх електронні копії - в Єдиній автоматизованій інформаційній системі Державної митної служби України (далі по тексту - ЄАІС Держмитслужби України). Зняття тимчасової чи неповної декларації з контролю в ПМО та ЄАІС Державної митної служби України здійснюється на підставі оформленої вантажної митної декларації, у графі 40 якої зазначається номер відповідної тимчасової або неповної декларації.

Враховуючи зазначене, датою виникнення права на податковий кредит вважається дата видачі митницею повністю оформленої ВМД та, відповідно, зняття тимчасової чи неповної декларації з контролю в ПМО та ЄАІС Державної митної служби України (за умови дотримання інших вимог щодо формування податкового кредиту), зазначені обставини щодо формування податкового кредиту позивачем залишились поза увагою судів попередніх інстанцій, що вплинуло на неправильне вирішення справи /том 2 а.с. 210/.

Представники відповідача у судових засіданнях пояснювали, що на момент проведення перевірки митні декларації, перелік яких зазначено в акті, у тому числі і митні декларації ІМ 40 № 806000010/2011/002409 від 10.03.2011 та ІМ 40 № 806000010/2011/003985 від 14.04.2011, рахувались як тимчасові. Податковим органом зроблено висновок про те, що декларації є тимчасовими з посиланням на відсутність митних декларацій у реєстрі АРМ "Митниця", про що надано до суду копію листа Полтавської ОДПІ /том 3 а.с. 63/.

Дослідженням наданих відповідачем на вимогу суду витягів з АРМ "Митниця" /том 3 а.с. 57-62/ встановлено, що у розділі "Імпорт" за 2011 рік наявні ВМД № 2409 від 10.03.2011 та № 3985 від 14.04.2011 /том 3 а.с. 62/.

Таким чином, доводи відповідача про те, що перевіркою встановлено відсутність митних декларацій ІМ 40 № 806000010/2011/003985 від 14.04.2011, № 806000010/2011/002409 від 10.03.2011 в реєстрі АРМ "Митниця" повністю спростовані витягом з АРМ "Митниця" за 2011 рік /том 3 а.с. 62/.

Відповідно до Класифікатор типів декларацій, затвердженого наказом Державної митної служби України від 15.02.2011 № 107 "Про затвердження відомчих класифікаторів з питань митної статистики, які використовуються в процесі оформлення митних декларацій, і порядку їх ведення" /чинного на час виникнення спірних правовідносин/ ВМД типу ІМ 40 - це імпорт товарів в загальному порядку, тоді як тимчасова декларація має тип ІМ40ТД.

Дослідженням митних декларації № 806000010/2011/003985 від 14.04.2011 та № 806000010/2011/002409 від 10.03.2011 встановлено, що вказані митні декларації мають тип ІМ 40, а не ІМ40ТД /том 3 а.с. 39, 48/.

На вимогу ухвали суду Полтавською митницею ДФС надано до суду письмову інформацію листами від 21.05.2015 № 393/9/16-70-10 та від 22.05.2015 № 125/16-70-10, якими повідомлено суд, що митні декларації ІМ 40 № 806000010/2011/003985 від 14.04.2011, № 806000010/2011/002409 від 10.03.2011 оформлені у митному режимі імпорту відповідно до ст. 189 Митного кодексу України від 11.07.2002 № 92-ІV. Товари випущені у вільний обіг на митний території України. Вказані митні декларації не є тимчасовими /том 3 а.с. 112-115/.

Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України /у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин/ встановлено, що податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Підпунктом "в" пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є операції платників податку з ввезення товарів (супутніх послуг) на митну територію України в митному режимі імпорту або реімпорту (далі - імпорт).

Відповідно підпункту "а" пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

За приписами пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України для операцій із ввезення на митну територію України товарів та з постачання послуг нерезидентом на митній території України датою виникнення права на віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати (нарахування) податку за податковими зобов'язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 187.8 статті 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов'язань у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання митної декларації для митного оформлення.

Згідно пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

При цьому, відповідно до п.п. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - це діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Позивачем надано до суду митні декларації ІМ 40 № 806000010/2011/003985 від 14.04.2011 та ІМ 40 № 806000010/2011/002409 від 10.03.2011, у яких вказані суми податку на додану вартість, та які містять штампи Полтавської митниці з відміткою про сплату /том 3 а.с. 39, 48/.

Отже, за вказаними вище митними деклараціями ІМ 40 № 806000010/2011/003985 від 14.04.2011, № 806000010/2011/002409 від 10.03.2011 підприємством сплачено до Державного бюджету податок на додану вартість, що підтверджується листом Полтавської митниці ДФС від 22.05.2015 № 125/16-70-10 /том 3 а.с. 115/ та не заперечується відповідачем.

Станом на 14.04.2011 ДП "Сміт Юкрейн" мало право на здійснення такого виду діяльності, зокрема, як 11.20.0 Надання послуг, пов'язаних з добуванням нафти і газу, що підтверджується спеціальним витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців /том 3 а.с. 119/.

Представник позивача у судовому засіданні пояснив, що товар придбаний позивачем та ввезений на митну територію України за митними деклараціями ІМ 40 № 806000010/2011/003985 від 14.04.2011, № 806000010/2011/002409 від 10.03.2011 з метою здійснення господарської діяльності з надання послуг, пов'язаних з добуванням нафти і газу, що узгоджується з видами діяльності, які позивач мав право здійснювати станом на час здійснення придбання товару.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем правомірно включено до складу податкового кредиту квітня 2011 року та відповідно до суми, що підлягає бюджетному відшкодуванню у травні 2011 року, суму ПДВ в розмірі 63995 грн. 26 коп. на підставі митних декларацій ІМ 40 № 806000010/2011/003985 від 14.04.2011 та ІМ 40 № 806000010/2011/002409 від 10.03.2011.

З огляду на вищевикладене, податкове повідомлення - рішення Полтавської міжрайонної державної податкової інспекції Полтавської області Державної податкової служби від 12 вересня 2012 року № в частині зменшення суми бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобов'язань наступних періодів) з податку на додану вартість за травень 2011 року в сумі 63995 грн. 26 коп. є необґрунтованим, тобто винесене без врахування усіх обставин, що мали значення для прийняття рішення, а тому є неправомірним.

Зважаючи на те, що податкове повідомлення - рішення є правовим актом індивідуальної дії, та згідно ч. 2 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі його неправомірності, визнається судом протиправним і скасовується, суд вважає за необхідне згідно ч. 2 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України вийти за межі позовних вимог про скасування податкового повідомлення - рішення, натомість, визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Полтавської міжрайонної державної податкової інспекції Полтавської області Державної податкової служби від 12 вересня 2012 року № в частині зменшення суми бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобов'язань наступних періодів) з податку на додану вартість за травень 2011 року в сумі 63995 грн. 26 коп.

Судом встановлено, що 20.12.2007 між позивачем (орендар) та ООО "Смит Интернэшнл Си-Ай-Эс" (орендодавець) укладено зовнішньоекономічний договір оренди обладнання № SU/SI-2007-01 /том І а.с. 52-69/, за умовами якого орендодавець зобов'язується передати орендатору за плату в тимчасове володіння та користування (оренду) обладнання (об'єкт оренди), найменування і кількість якого зазначено в додатку 1 до даного договору ("обладнання"), а орендатор зобов'язується прийняти обладнання та використовувати його, а також повернути обладнання орендодавцю на умовах та в строк, визначений в даному договорі.

Згідно вказаного зовнішньоекономічного договору оренди обладнання № SU/SI-2007-01 на митну територію України ввезено обладнання згідно митних декларацій ІМ 31 № 806000001/8/004070 від 23.05.2008, № 806000003/8/011165 від 05.12.2008, № 806000003/9/001115 від 16.02.2009, № 806000003/8/010269 від 11.11.2008, № 806000003/9/004360 від 26.05.2009 /том 3 а.с. 37-38, 40-47/.

Зазначені вище митні декларації внесені позивачем до реєстру виданих та отриманих податкових накладних лише за квітень 2011 року /том 1 а.с. 191-193/ та суми податку на додану вартість згідно даних митних декларацій в розмірі 1530832 грн. 54 коп. включені до складу податкового кредиту квітня 2011 року /том 1 а.с. 179-181/.

Слід зазначити, що у розділі ІІ Отримані податкові накладні у реєстрі виданих та отриманих податкових накладних за квітень 2011 року вказано суму ПДВ по ВМД № 806000001/8/004070 від 23.05.2008 у розмірі 192836 грн. /том 1 а.с. 192/, тоді як у ВМД № 806000001/8/004070 від 23.05.2008 сума ПДВ становить 299143 грн. 15 коп. /том 3 а.с. 37-38/, а також вказано суму ПДВ по ВМД № 806000003/8/010269 від 11.11.2008 у розмірі 427735 грн. 73 коп. /том 1 а.с. 193/, тоді як у ВМД № 806000003/8/010269 від 11.11.2008 сума ПДВ становить 569182 грн. 12 коп. /том 3 а.с. 44-45/.

Надані позивачем до суду митні декларації митні декларації ІМ 31 № 806000001/8/004070 від 23.05.2008, ІМ 31 № 806000003/8/011165 від 05.12.2008, ІМ 31 № 806000003/9/001115 від 16.02.2009, ІМ 31 № 806000003/8/010269 від 11.11.2008, ІМ 31 № 806000003/9/004360 від 26.05.2009 /том 3 а.с. 37-38, 40-47/ містять штампи Полтавської митниці з відміткою про сплату.

Отже, за вказаними вище митними деклараціями підприємством сплачено до Державного бюджету податок на додану вартість, що підтверджується листом Полтавської митниці ДФС від 22.05.2015 № 125/16-70-10 /том 3 а.с. 115/ та не заперечується відповідачем.

За змістом Додатку 1 до Інструкції про порядок заповнення вантажної митної декларації, затвердженої наказом Державної митної служби України від 09.07.1997 № 307, а саме таблиці 2 Напрямок переміщення - "ввезення" за декларацією форми ІМ 31 здійснюється тимчасове ввезення.

На вимогу ухвали суду Полтавською митницею ДФС надано до суду письмову інформацію листом від 21.05.2015 № 393/9/16-70-10, яким суд повідомлено, що митні декларації № 806000001/8/004070 від 23.05.2008, № 806000003/8/011165 від 05.12.2008, № 806000003/9/001115 від 16.02.2009, № 806000003/8/010269 від 11.11.2008, № 806000003/9/004360 від 25.05.2009 не являються тимчасовими деклараціями. Дані декларації оформлені у митному режимі тимчасового ввезення у відповідності з главою 4 Митного кодексу України від 11.07.2002 № 92-ІV. Зазначено, що за вказаними митними деклараціями оформлені товари, що переміщувались за договором оренди, й відповідно були поміщені в митний режим тимчасового ввезення на митну територію України під зобов'язання про зворотне вивезення /том 3 а.с. 112-113/.

Згідно листа Полтавської митниці ДФС від 22.05.2015 № 125/16-70-10 товари, оформлені за вказаними вище митними деклараціями, знаходились на контролі в митниці з дня оформлення відповідних митних декларацій /том 3 а.с. 114-115/.

Дослідженням наданих відповідачем на вимогу суду витягів з АРМ "Митниця" /том 3 а.с. 57-62/ встановлено, що у розділі "Імпорт" за 2008 рік та 2009 рік відсутні митні декларації ІМ 31: № 806000001/8/004070 від 23.05.2008, № 806000003/8/011165 від 05.12.2008, № 806000003/9/001115 від 16.02.2009, № 806000003/8/010269 від 11.11.2008, № 806000003/9/004360 від 26.05.2009 /том 3 а.с. 59-61/.

На час оформлення митних декларацій ІМ 31: № 806000001/8/004070 від 23.05.2008, № 806000003/8/011165 від 05.12.2008, № 806000003/9/001115 від 16.02.2009, № 806000003/8/010269 від 11.11.2008, № 806000003/9/004360 від 26.05.2009 був чинним Закон України від 03.04.1997 № 168/97-ВР "Про податок на додану вартість" /надалі - Закон/.

За приписами п.п. 7.5.2 п. 7.5 ст. 7 Закону датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається для операцій із імпорту товарів (супутніх послуг) та по поставці послуг нерезидентом на митній території України - дата сплати податку по податкових зобов'язаннях згідно з підпунктом 7.3.6 цієї статті.

Згідно з п.п. 7.3.6 п. 7.3 ст. 7 Закону датою виникнення податкових зобов'язань при імпорті є дата подання митної декларації із зазначенням у ній суми податку, що підлягає сплаті. Датою виникнення податкових зобов'язань при імпортуванні робіт (послуг) є дата списання коштів з розрахункового рахунку платника податку в оплату робіт (послуг) або дата оформлення документа, що засвідчує факт виконання робіт (послуг) нерезидентом залежно від того, яка з подій відбулася першою.

Відповідно до пп. 3.1.2 п. 3.1 ст. 3 Закону об'єктом оподаткування є операції платників податку з ввезення товарів (супутніх послуг) у митному режимі імпорту або реімпорту (далі - імпорту). З метою оподаткування до імпорту також прирівнюється: ввезення з-за меж митного кордону України на митну територію України товарів (супутніх послуг) за договорами лізингу (оренди) (у тому числі у разі повернення об'єкта лізингу лізингодавцю-резиденту або іншій особі за дорученням такого лізингодавця), застави, та іншими договорами, які не передбачають передання права власності на такі товари (майно) або передбачають їх обмін на корпоративні права чи цінні папери, у тому числі якщо таке ввезення пов'язане із поверненням товарів у зв'язку з припиненням дії зазначених договорів

Втім наведена норма Закону не підлягає застосуванню до розглядуваних правовідносин, оскільки безпосередньо регулює порядок визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість.

На момент виникнення спірних правовідносин підстави та умови формування податкового кредиту були визначені у п. 7.4 ст. 7 Закону України від 03.04.1997 № 168/97-ВР "Про податок на додану вартість".

Відповідно до пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Таким чином, як випливає зі змісту наведеного припису Закону, однією з визначальних умов виникнення у платника права на податковий кредит, є саме факт придбання товарів (послуг).

За визначенням, що міститься у пункті 1.4 статті 1 Закону України від 03.04.1997 № 168/97-ВР "Про податок на додану вартість" поставка товарів - будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за компенсацію незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатної поставки товарів (результатів робіт) та операції з передачі майна орендодавцем (лізингодавцем) на баланс орендаря (лізингоотримувача) згідно з договорами фінансової оренди (лізингу) або поставки майна згідно з будь-якими іншими договорами, умови яких передбачають відстрочення оплати та передачу права власності на таке майно не пізніше дати останнього платежу.

При цьому, відповідно до абзацу 2 пункту 1.4 статті 1 Закону не належать до поставки операції з передачі товарів в межах договорів схову (відповідального зберігання), довірчого управління, оперативної оренди (лізингу), інших цивільно-правових договорів, які не передбачають передачу права власності (користування або розпорядження) на такі товари іншій особі.

Отже, податкове законодавство розрізняє тимчасове набуття певних прав на майно (право користування), що не охоплюється поняттям поставки товару, та передачу товару у власність від постачальника до покупця як кваліфікуючу ознаку операції з поставки товару.

Таким чином, тимчасове ввезення обладнання не є поставкою товару у розумінні Закону України від 03.04.1997 № 168/97-ВР "Про податок на додану вартість", тому сплачена сума при його ввезенні до податкового кредиту не відноситься.

Аналогічна правова позиція висловлена Вищим адміністративним судом України у постанові від 05.02.2015 по справі № К/9991/32334/12 /реєстраційний номер рішення 42762938/.

З 01.01.2011 набув чинності Податковий кодекс України від 02.12.2010 № 2755-VI, відповідно до пункту 198.3 ст. 198 якого податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Як вбачається з матеріалів справи, податкові зобов'язання за митними деклараціями ІМ 31 № 806000001/8/004070 від 23.05.2008, ІМ 31 № 806000003/8/011165 від 05.12.2008, ІМ 31 № 806000003/9/001115 від 16.02.2009, ІМ 31 № 806000003/8/010269 від 11.11.2008, ІМ 31 № 806000003/9/004360 від 26.05.2009 сплачені відповідно у 2008 та 2009 роках, тобто до набрання чинності Податковим кодексом України.

Однак, позивач не набув право на включення сум податку на додану вартість згідно вказаних вище митних декларацій ІМ 31 у відповідності до приписів Закону України від 03.04.1997 № 168/97-ВР "Про податок на додану вартість", який діяв на час оформлення вказаних митних декларацій ІМ 31 та сплати податкових зобов'язань.

Відтак, позивачем у порушення приписів Закону України від 03.04.1997 № 168/97-ВР "Про податок на додану вартість" та норм Податкового кодексу України включено суми податку на додану вартість в розмірі 1530832 грн. 54 коп. до складу податкового кредиту квітня 2011 року на підставі митних декларацій ІМ 31 № 806000001/8/004070 від 23.05.2008, ІМ 31 № 806000003/8/011165 від 05.12.2008, ІМ 31 № 806000003/9/001115 від 16.02.2009, ІМ 31 № 806000003/8/010269 від 11.11.2008, ІМ 31 № 806000003/9/004360 від 26.05.2009, внаслідок чого завищено суму податкового кредиту квітня 2011 року та відповідно завищено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за травень 2011 року.

Відповідно до пункту 7 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідні положення Податкового кодексу України штрафні санкції за порушення податкового законодавства за період з 1 січня по 30 червня 2011 року застосовуються у розмірі не більше 1 гривні за кожне порушення.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення - рішення Полтавської міжрайонної державної податкової інспекції Полтавської області Державної податкової служби від 12 вересня 2012 року № в частині зменшення суми бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобов'язань наступних періодів) з податку на додану вартість за травень 2011 року в сумі 1530832 грн. 74 коп. (1594828 грн. - 63995 грн. 26 коп.) та штрафної (фінансової) санкції (штрафу) у розмірі 1 грн., - винесено Полтавською МДПІ на підставі, в межах повноважень, у спосіб, що передбачені законодавством України, та з врахуванням всіх обставин, необхідних для прийняття рішення.

Таким чином, адміністративний позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" /у редакції чинній станом на час звернення позивача до суду з даним позовом/ судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з підпунктом 1 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" розмір судового збору за подання позовних заяв майнового характеру становить 1 відсоток розміру майнових вимог, але не менше 0,1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 2 розмірів мінімальних заробітних плат.

Статтею 13 Закону України від 22.12.2011 № 4282-VI "Про Державний бюджет України на 2012 рік" установлено на 2012 рік мінімальну заробітну плату: у місячному розмірі: з 1 січня - 1073 гривні.

З огляду на вищевикладене, позивач повинен був сплатити судовий збір за подання позовної заяви, що має майновий характер, в розмірі 2146 грн.

Разом з тим, позивачем сплачено судовий збір в загальному розмірі 2204 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1103 від 27.09.2012 /том 1 а.с. 2/, тобто в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

З огляду на вищевикладене, на підставі пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" суд вважає за можливе повернути Дочірньому підприємству "Сміт Юкрейн" (ідентифікаційний код 33470805) з Державного бюджету України надміру сплачений платіжним дорученням від 27 вересня 2012 року № 1103 судовий збір в розмірі 58 грн. (2204 грн. - 2146 грн.).

Відповідно до частини 3 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

У зв'язку з частковим задоволенням адміністративного позову, суд вважає за необхідне стягнути з Державного бюджету України на користь Дочірнього підприємства "Сміт Юкрейн" (ідентифікаційний код 33470805) витрати зі сплати судового збору в розмірі 86 грн. 11 коп.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Дочірнього підприємства "Сміт Юкрейн" до Полтавської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області про скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Полтавської міжрайонної державної податкової інспекції Полтавської області Державної податкової служби від 12 вересня 2012 року № в частині зменшення суми бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобов'язань наступних періодів) з податку на додану вартість за травень 2011 року в сумі 63995 грн. 26 коп. (шістдесят три тисячі дев'ятсот дев'яносто п'ять гривень двадцять шість копійок).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Дочірнього підприємства "Сміт Юкрейн" (ідентифікаційний код 33470805) витрати зі сплати судового збору в розмірі 86 грн. 11 коп. (вісімдесят шість гривень одинадцять копійок).

Повернути Дочірньому підприємству "Сміт Юкрейн" (ідентифікаційний код 33470805) з Державного бюджету України надміру сплачений платіжним дорученням від 27 вересня 2012 року № 1103 судовий збір в розмірі 58 грн. (п'ятдесят вісім гривень).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 02 червня 2015 року.

Суддя С.С. Сич