Справа № 22747/09
Суддя: Суховаров А.В.
Дата ухвалення: 2010-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" квітня 2010 р. справа № 2а-858/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Суховарова А.В.

суддів: Стежко В.А. Нагорної Л.М.

при секретарі судового засідання: Резнікові Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління праці і соціального захисту населення Нікопольської районної державної адміністрації на постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.06.2009 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці і соціального захисту населення Нікопольської районної державної адміністрації про перерахунок допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 18.02.2009 звернулась до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з адміністративним позовом до Управління праці і соціального захисту населення Нікопольської районної державної адміністрації, в якому просить визнати протиправними дії щодо неправильної виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та зобовязати здійснити перерахунок допомоги виходячи з розміру прожиткового мінімум для дітей віком до 6 років відповідно до статті 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми»за період з серпня 2007 року по жовтень 2008 року (ас3,17).

Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на пропущення річного строку звернення до адміністративного суду, передбаченого статтями 99, 100 КАС України (ас24).

Постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.06.2009 позов задоволений частково. Визнані протиправними дії Управління праці і соціального захисту населення Нікопольської районної державної адміністрації щодо нарахування ОСОБА_1 допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та зобовязано виплатити допомогу в розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років відповідно до статті 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми»за період з 09.07.2007 по 31.12.2007. В решті позовних вимог відмовлено (ас29).

В апеляційній скарзі Управління праці і соціального захисту населення просить постанову суду в частині задоволення позову скасувати. Вказує, що державна допомога виплачувалась в 2007 році в розмірі і порядку, визначеному статтями 56, 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік»(ас33).

В судове засідання в апеляційній інстанції сторони не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Управління праці і соціального захисту населення просило розглядати справу без їх представника (ас34,45-49).

Перевіривши законність і обгрунтованість постанови суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню. Судом першої інстанції допущені порушення норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно наданих сторонами доказів, ОСОБА_1 перебувала на обліку Управління праці і соціального захисту населення Нікопольської районної державної адміністрації Дніпропетровської області як застрахована особа та з квітня 2007 року отримувала соціальну допомогу по догляду за дочкою ОСОБА_2 05.07.2006рн до досягнення нею трирічного віку. Допомога щомісячно виплачувалась в розмірах, передбачених законами України про державний бюджет на відповідний рік (ас7-13,24).

Суд першої інстанції помилково вирішив справу на підставі Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми". Адже цим Законом регулювались питання виплати допомоги незастрахованим особам.

Виплата допомоги застрахованим особам передбачалась Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності і витратами, зумовленими похованням" в редакції до 01.01.2008 (далі Закон).

Відповідно до статті 43 Закону, допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надавалась застрахованій особі у розмірі, не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до Постанови КМУ №32 від 16.01.2007, з квітня 2007 року допомога по догляду за дитиною застрахованим особам призначається і виплачується органами праці і соціального захисту населення за місцем проживання застрахованої особи.

Пунктом 7 статті 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік»зупинялась дія статті 43 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності і витратами, зумовленими похованням»та правовідносини регулювались абзацом 3 частини 2 статті 56 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік», відповідно до якого допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку визначалась як різниця між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сімї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 гривень для незастрахованих осіб та не менше 23 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішенням Конституційного Суду України №6рп/2007 від 09.07.2007 положення пункту 7 статті 71, абзацу 3 частини 2 статті 56 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік»визнані неконституційними.

Відповідно до статті 73 Закону України «Про Конституційний Суд України», в разі якщо акти або їх окремі положення визнаються такими, що не відповідають Конституції України, вони оголошуються нечинними і втрачають чинність від дня прийняття Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Відтак ОСОБА_1 мала право на перерахунок допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 09.07.2007 по 31.12.2007.

З січня 2008 року позивачка отримує допомогу відповідно до пункту 23 розділу ІІ Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік і про внесення змін до деяких законодавчих актів України», який неконституційним не визнавався.

Відповідно до статті 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 100 КАС України, пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Якщо суд визнає причину пропущення строку звернення до суду поважною, адміністративна справа розглядається і вирішується у встановленому порядку.

ОСОБА_1 не надала ніяких доказів поважності причини пропущення річного строку звернення до адміністративного суду, а тому в задоволені позову слід відмовити. Місцевий суд безпідставно зазначив, що про порушення свого права позивачка дізналась після відмови Управління праці і соціального захисту населення у здійсненні перерахунку допомоги (ас10). Права позивачки почали порушуватись після ухвалення рішення Конституційним Судом України, і саме про це вона вказувала у своєму зверненні до відповідача (ас5).

Керуючись пунктом 3 статті 198, статтями 202, 205, 207 КАС України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління праці і соціального захисту населення Нікопольської районної державної адміністрації задовольнити.

Скасувати постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.06.2009.

В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України.

Вступну та резолютивну частини ухвали проголошено 13.04.2010.

В повному обсязі ухвала складена 19.04.2010.

Головуючий А.В.Суховаров

Судді В.А.Стежко

ОСОБА_3