Справа № 826/8137/13-а
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2015-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" травня 2015 р. м. Київ К/800/8350/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого судді - Черпіцької Л.Т.
Суддів -Розваляєвої Т.С.
Маслія В.І.
при секретарі -Гуловій О.І.
за участю представника:позивача - Бондар І.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу
за касаційною скаргоюДепартаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (КМДА)
напостанову Київського апеляційного адміністративного суду 23.01.2014р.
у справі№ 826/8137/13-а
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Обіо»
доДепартаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)
прозобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Обіо» звернулось з позовом, в якому просило зобов'язати Департамент будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) утриматися від вчинення певних дій, а саме, не вимагати від Товариства з обмеженою відповідальністю «ОБІО» передачі матеріальних активів (зокрема житлових та нежитлових приміщень, у тому числі шляхом їх викупу) згідно з п.п. 53.1.6. п. 5.3. рішення Київської міської ради від 15 липня 2004 року № 419/1829 «Про надання і вилучення земельних ділянок та припинення права користування землею» та договором № 3 про проведення розрахунків по передачі встановлених відрахувань від загальної площі квартир в житлово-офісному комплексі по вул. Майорова, 5-А в Оболонському районі м. Києва укладеного 25 березня 2010 року між Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОБІО».

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що з набранням законної сили Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» органам місцевого самоврядування заборонено вимагати від замовників будівництва надання будь-яких послуг, у тому числі здійснення будівництва об'єктів та передачі матеріальних та нематеріальних активів (зокрема житлових та нежитлових приміщень).

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 16 липня 2013 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду 23.01.2014р. постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 16 липня 2013 року скасовано. Прийнято нове рішення, яким позов задоволено частково. Зобов'язано Департамент будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) привести у відповідність до ч. 7 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» договір оренди земельної ділянки укладений з ТОВ «Обіо» від 27 грудня 2004 року, договір про проведення розрахунків по передачі встановлених відрахувань від загальної площі квартир в житлово-офісному комплексі по вул. Майорова, 5-А в Оболонському районі м. Києві № 3 від 25 березня 2010 року та додаткові договори № 1 від 30 квітня 2010 року, № 2 від 07 грудня 2010 року, № 3 від 01 квітня 2011 року. В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

На постанову Київського апеляційного адміністративного суду 23.01.2014р. надійшла касаційна скарга Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, ставиться питання про її скасування та залишення в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги та заперечення на касаційну скаргу, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, пунктом 53 рішення Київської міської ради № 419/1829 від 15 липня 2004 року «Про надання і вилучення земельних ділянок та припинення права користування землею» передано ТОВ «Обіо» за умови виконання пункту 53.1 цього рішення, в короткострокову оренду на 5 років земельну ділянку площею 1,55 га для будівництва, обслуговування та експлуатації житлово-офісного комплексу з вбудовано - прибудованими приміщеннями для обслуговування населення, поліклінікою та підземною автостоянкою на вул. Майорова, 5-а в Оболонському районі м. Києва за рахунок земель запасу житлової та громадської забудови.

Відповідно до п. 53.1.6 рішення Київської міської ради № 419/1829 від 15 липня 2004 року ТОВ «Обіо» зобов'язано передати Головному управлінню житлового забезпечення 5 % загальної площі будинку (крім службової) на підставі п. 41 рішення Київської міської ради № 267/1142 від 18 грудня 2003 року «Про бюджет міста Києва на 2004 рік».

Пунктом 41 рішення Київської міської ради № 267/1142 від 18 грудня 2003 року «Про бюджет міста Києва на 2004 рік» визначено, що при відведенні земельних ділянок для будівництва жилих будинків виконавчому органу Київради - Київській міській державній адміністрації (Головному управлінню житлового забезпечення) передається площа жилих будинків або грошові кошти всіх забудовників, незалежно від джерел фінансування, для забезпечення житлом громадян, що перебувають на квартобліку в районних у м. Києві державних адміністраціях, відселення з ділянок забудови, старих та непридатних для проживання будинків.

На виконання рішення Київської міської ради № 419/1829 від 15 липня 2004 року між Київською міською радою та позивачем укладено договір оренди земельної ділянки від 27 грудня 2004 року, що зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 22 січня 2005 року за № 78-6-00243. Вказаним договором передбачено, що земельна ділянка розміром 1,55 га на вул. Майорова, 5-А у м. Києві передається позивачу в короткострокову оренду на 5 років для будівництва, обслуговування та експлуатації житлово-офісного комплексу з вбудовано - прибудованими приміщеннями для обслуговування населення, поліклінікою та підземною автостоянкою.

Пунктом 8.4 договору оренди земельної ділянки від 27 грудня 2004 року передбачено обов'язок позивача передати Головному управлінню житлового забезпечення 5 % загальної площі будинку (крім службової) на підставі пункту 41 рішення Київської міської ради № 267/1142 від 18 грудня 2003 року «Про бюджет міста Києва на 2004 рік».

Між Головним управлінням житлового забезпечення та позивачем було укладено договір про проведення розрахунків по передачі встановлених відрахувань від загальної площі квартир в житлово-офісному комплексі по вул. Майорова, 5-А в Оболонському районі м. Києві № 3 від 25 березня 2010 року та додаткові договори № 1 від 30 квітня 2010 року, № 2 від 07 грудня 2010 року, № 3 від 01 квітня 2011 року, що є невід'ємними його частинами. Зокрема, позивач зобов'язався у термін до 01 січня 2012 року перерахувати Головному управлінню житлового забезпечення кошти в розмірі 18 008 244,00 грн. по передачі встановлених відрахувань в розмірі 5% від загальної площі квартир, за відведення земельної ділянки. Однак, станом на 01 грудня 2011 року позивачем на рахунок Головного управління житлового забезпечення перераховано 3 600 000,00 грн., а тому борг позивача складає - 14 408 244,54 грн.

Позивач посилається на те, що він не зобов'язаний перераховувати вищезазначену суму боргу, мотивуючи тим, законодавством України заборонено вимагати від замовника будівництва передачі матеріальних або нематеріальних активів.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що фактично ТОВ «Обіо» заявлено позов про зобов'язання відповідача не вимагати виконання своїх зобов'язань по укладеним господарським договорам.

В свою чергу, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження (ч. ст. 2 КАС України).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Суб'єктом владних повноважень згідно з п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України до компетенції адміністративних судів віднесено спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Згідно з ст. 12 ГПК України господарським судам підвідомчі спори пов'язані з укладенням, зміною, виконанням і розірванням усіх господарських договорів між суб'єктами господарювання і органами державної влади і місцевого самоврядування, включаючи договори, які укладаються шляхом проведення конкурсу, біржових торгів, аукціонів тощо. До таких договорів відносяться, зокрема, такі: про відчуження об'єктів приватизації (крім приватизації державного житлового фонду); передачу державного або комунального майна в оренду; закупівлю товарів (робіт, послуг) для державних потреб.

Ураховуючи наведене, позов, предметом якого є намагання сторони виконати або не виконувати свої зобов'язання за договором, свідчить, що позивач звернувся до суду з вимогами про захист своїх цивільних прав, у яких відповідач виступає не як суб'єкт владних повноважень у тому значенні цього терміна, в якому його вжито у п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС, а як рівноправний суб'єкт майнових відносин.

На думку колегії суддів Вищого адміністративного суду України, спір щодо захисту цивільних прав, що виникають із земельних відносин, має не публічний, а приватно-правовий характер, а тому вирішення таких спорів не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Аналіз припису наведених норм дає підстави для однозначного висновку про те, що спори за участю господарюючих суб'єктів та суб'єктів владних повноважень не мають ознак справ адміністративної юрисдикції і повинні розглядатися господарськими судами на загальних підставах. До таких справ належать усі справи у спорах про право, що виникають з відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС суд закриває провадження у справі, якщо її не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Оскільки під час вирішення спору суди першої та апеляційної інстанції неправильно застосували норми процесуального права, то скаргу позивача слід задовольнити частково, судові рішення скасувати з прийняттям нового рішення про закриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 228 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі з підстав, встановлених статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Керуючись статтями 157, 221, 223, 228, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.07.2013р. та постанову Київського апеляційного адміністративного суду 23.01.2014р. скасувати.

Провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Обіо» до Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про зобов'язання вчинити дії - закрити

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута в порядку ст.ст. 235-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: