Справа № 813/296/15
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2015-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2015 р. Справа № 876/4494/15

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Гулида Р.М., Кузьмича С.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Буської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 01.04.2015 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Буської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про скасування податкового повідомлення-рішення, рішення про застосування штрафних санкцій, вимоги,-

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до Буської об'єднаної державної податкової інспекції про скасування податкового повідомлення-рішення від 31.10.2014 року №/2619, рішення про застосування штрафних санкцій від 10.12.2014 року №/2938 та вимогу про сплату боргу від 10.12.2014 року №Ф-/2937.

Позивач позовні вимоги мотивував тим, що спірні рішення прийнято відповідачем на підставі помилкових і необґрунтованих висновків, викладених в акті перевірки від 17.10.2014 року. Зазначив, що долучені до матеріалів справи документи повністю спростовують висновки податкового органу, а тому прийняті податкові повідомлення-рішення, рішення про застосування штрафних санкцій та вимоги про сплату боргу (недоїмки) є протиправними і підлягають скасуванню. Просив позов задоволити.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 01.04.2015 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано винесене Буською об'єднаною державною податковою інспекції Головного управління Міндоходів у Львівській області податкове повідомлення-рішення від 31.10.2014 року № /2619. Визнано протиправним та скасовано Рішення про застосування штрафних санкцій від 10.12.2014 року №/2938. Визнано протиправним та скасовано Вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 10.12.2014 року №Ф-/2937.

Постанову суду першої інстанції оскаржила Буська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою у задоволені адміністративного позову відмовити.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім, випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухваленим відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець 10.04.2006р., що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця. Перебуває на податковому обліку в ДПІ у Бродовському районі Львівської області з 10.04.2006р. за №2578.

З матеріалів справи вбачається, що Буською ОДПІ ГУ Міндоходів у Львівській області відповідно до наказу №266 від 15.09.2014р., направлення від 29.09.2014р. №171/17-00 проведена планова виїзна перевірка фінансово-господарської діяльності з питань дотримання позивачем вимог податкового, валютного та іншого законодавства в період з 01.01.2012 р. по 31.12.2013р..

За результатами якої складено акт від 17.10.2014р. яким встановлено порушення пп. 14.1.156 п.14.1 ст.14, п.163.1 ст.163, пп. 164.1.3 п.164.1 ст.164, п.177.1 ст.177, п.177.2, п.177.4, п.177.10 ст.177 ПК України в частині заниження суми податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за 2012р. в сумі 125,00 грн., 2013р. - 2209,76 грн., п.3 ст.9. п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 р. №2464-VI (зі змінами та доповненнями) в частині заниження єдиного соціального внеску, що підлягає сплаті, за 2012р. в сумі 289,17 грн., та за 2013р. в сумі 5111,91 грн., п.199.1 ст.199. п.198.4, п.198.5 ст.198, п.200.1, п.200.2 ст.200 ПК України в частині заниження податку на додану вартість за квітень 2012р. в сумі 490,00 грн., травень 2012р. в сумі 526 грн., жовтень 2012р. в сумі 357 грн., листопад 2012р. в сумі 163 грн., січень 2013р. в сумі 1168 грн., вересень 2013р. в сумі 137 грн., жовтень 2013р. в сумі 222 грн., листопад 2013р. в сумі 980 грн.

За результатами перевірки контролюючим органом було прийнято податкове повідомлення-рішення від 31.10.2014 року №/2619, яким донараховано сплату податку на доходи фізичних осіб в розмірі 3502,14 грн., в т.ч. 2334,76 грн. основного платежу, 1167,38 грн. штрафних санкцій.

Не погоджуючись з податковим повідомленням-рішенням позивач оскаржив його у адміністративному порядку, подавши первинну скаргу. Проте, Рішенням ДФС у Львівській області від 04.12.2014 р. відмовлено в задоволенні скарги.

На підставі зазначеного рішення позивачу направлено Рішення про застосування штрафних санкцій від 10.12.2014 року №/2938 та вимогу про сплату боргу від 10.12.2014 року №Ф-/2937.

Пунктом 138.2 ст. 138 ПК України встановлено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат. п. 138.4. вказаної статті визначено, що витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Відповідно до п. 177.2, п. 177.4 ст. 177 ПК України, об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця. До переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

Колегія суддів встановила щодо заниження загального оподаткованого доходу за 2012р. в сумі 833,33 грн. в результаті включення витрат в Книзі обліку доходів і витрат фіскального чеку №2350 від 22.03.2014. і не пред'явлення його на перевірку, що витрати на вказану суму підтверджуються витратами по сплаті авансових платежів по єдиному соціальному внеску за 2012р.

З матеріалів справи вбачається, а саме з акта перевірки, що позивачем включено до складу витрат у 2013 р. закуплене паливо, що не використовувалось у господарській діяльності на суму 14731,73 грн.

Перевіркою встановлено, що 630 л. пального не використано при наданні транспортних послуг, що призвело до завищення витрат на суму 5670 грн. Згідно шляхових листів за 2013р. кількість використаного палива - 28513,91 л., а згідно чеків включено до витрат 29848,14 л., тобто завищено витрат на суму 12008,07 грн.

Щодо різниці між залишком на кінець рейсу 08.10.2013р. та залишком на початок рейсу 04.11.2013р., позивач зазначив, що така розбіжність виникла внаслідок того, що ФОП ОСОБА_1 при заповненні шляхового листа помилково переніс дані з колонки 4 (Кількість літрів при виїзді), тобто замість суми 922 л. записав 292 л., що призвело до помилкового висновку ревізора. Після виправлень шляховий лист містить такі дані: залишок при виїзді 922 л., заправлені 2018,9 л., використано - 1710 л., залишок при поверненні 1230,9 л.

Висновок податкового органу стосовно різниці між кількістю палива, використаного згідно шляхових листів за 2013р. та кількістю палива, записаного у Книзі обліку доходів і витрат за 2013 р. в розмірі 1334,23 л. то такий на думку апеляційного суду є не підтверджений, оскільки у матеріалах справи містяться усі копії шляхових листів за 2013р., які підтверджують кількість витраченого палива у розмірі 29594 л. та копії книги обліку доходів і витрат, в якому міститься запис про включення дизпалива у кількості 230,29 л. за 2012р. як частини витрат по рейсу у 2012р. та оплаченому у 2013р.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску», єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску», єдиний внесок нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, але не може бути менше розміру мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Разом з тим, надані позивачем докази господарської діяльності за період перевірки є належними, відповідають вимогам ПК України та свідчать про відсутність в його діях порушень податкового законодавства щодо повноти нарахування та сплати податків, оскільки, ці господарські операції оподатковуються податком на додану вартість відповідно до ст.187.1 ПК України, податком на доходи фізичних осіб відповідно 177.1 ПК України та нараховується єдиний внесок відповідно п. 2 ч.1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску» у наступних після перевірки звітних періодах.

Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв'язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування постанови суду першої інстанції.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Буської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 01.04.2015 року у справі №813/296/15 - без змін.

На ухвалу протягом двадцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В. Улицький

Судді: Р. Гулид

С. Кузьмич