Справа № 22-а-21359/11
Суддя: Соколан Н. О.
Дата ухвалення: 2011-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Категорія 10.3.1 ( 3 ) Доповідач Соколан Н. О.
П О С ТА Н О В А

Іменем України

31 травня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Соколан Н.О.

суддів: Михайлів Л.В., Зубакової В. П.

за участю: позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та Управління Пенсійного фонду України в Саксаганському районі м. Кривого Рогу на постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 01 лютого 2010 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Саксаганському районі м. Кривого Рогу про визнання протиправними дії щодо перерахунку щомісячної соціальної допомоги і стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2009 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України Саксаганського району м. Кривого Рогу (надалі УПФУ) про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги дітям війни, посилаючись на те, що їй, як дитині війни, у відповідності до вимог ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», за період з липня по грудень 2007 року відповідачем не виплачується щомісячне підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Уточнивши свої вимоги, просила суд визнати дії УПФУ щодо нарахування доплати до пенсії як дитині війни за 2007-2008 року неправомірними і зобовязати відповідача нарахувати та виплатити їй зазначену надбавку.

Постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 01 лютого 2010 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано дії УПФУ в частині виплати надбавки до пенсії ОСОБА_1 за липень-грудень 2007 року та червень-грудень 2008 року неправомірними.

Зобовязано УПФУ нараховувати ОСОБА_1 надбавку до пенсії з згідно Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з липня по грудень 2007 року, з червня по грудень 2008 року.

Постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 19 квітня 2010 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення та вирішення питання про визнання дій відповідача в частині виплати надбавки до пенсії за 2009 рік неправомірною та зобовязання відповідача нараховувати ОСОБА_1 надбавку до пенсії згідно Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за 2009 рік.

В апеляційній скарзі відповідач УПФУ ставить питання про скасування постанови суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні заявлених позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм процесуального права в частині не врахування судом відсутності доказів поважності причин пропуску позивачем строку звернення до суду з позовом й не обґрунтоване застосування положень ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Порушення норм матеріального права відповідач вбачає в відсутності підстав у суду для визнання його дій неправомірними, оскільки на законодавчому рівні не врегульовано порядок обчислення підвищення до пенсії дітям війни. Судом не враховано неможливість застосовування показника мінімального розміру пенсії за віком, встановленого ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» до спірних правовідносин, відсутність у відповідача бюджетних асигнувань для виплати позивачу допомоги й правомірність його дій відносно виплати допомоги на підставі п.8 Постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» від 28.05.2008 року № 530.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування постанови суду та прийняття нової постанови про повне задоволення її позовних вимог за період з 2007 по 2009 роки. в частині відмови в задоволенні її вимог, посилаючись на те, що суд першої інстанції не надав належної оцінки доказам неправомірних дій відповідача за спірний період та не прийняв до уваги її уточнені позовні вимоги.

Перевіривши за наявними у справі матеріалами законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга УПФУ та апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 отримує пенсію за віком та у відповідності до абз. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» належить до категорії громадян, яким встановлено статус дитини війни.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з доведеності неправомірності дій відповідача відносно виконання приписів ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в частині нарахування та виплати підвищення до пенсії позивачу, як дитині війни, в період з липня по грудень 2007 року та з червня по грудень 2008 року, що призвело до порушення прав позивача на своєчасне нарахування та отримання підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, й з обовязку відповідача у звязку з цим здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 у відповідності до вищевказаного Закону та виплатити відповідні суми на її користь.

Колегія суддів частково погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року № 2195-IV дітям війни пенсія або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком.

Законом України від 19 грудня 2006 року № 489-V «Про Державний бюджет України на 2007 рік», зокрема п. 12 ст. 71, було зупинено на 2007 рік дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та ст. 111 установлено, що у 2007 році підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у розмірі 50% від розміру надбавки, встановленої для учасників війни.

Згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року № 2195-IV дітям війни пенсія або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком.

Законом України від 19 грудня 2006 року № 489-V «Про Державний бюджет України на 2007 рік», зокрема п. 12 ст. 71, було зупинено на 2007 рік дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та ст. 111 установлено, що у 2007 році підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у розмірі 50% від розміру надбавки, встановленої для учасників війни.

Однак, Рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007 по справі № 1-29/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) визнані неконституційними положення п. 12 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» щодо зупинення дії на 2007 рік ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Таким чином, з 01 січня 2007 року по 08 липня 2007 року до спірних правовідносин застосуванню підлягали приписи ст. 111 Закону України від 19 грудня 2006 року № 489-V «Про Державний бюджет України на 2007 рік» як такі, що прийняті пізніше в часі, у зв'язку з чим мали пріоритет порівняно зі спеціальною нормою ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», а починаючи з 09 липня 2007 року знову діє положення ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», якою передбачено підвищення пенсії дітям війни на 30% мінімальної пенсії за віком.

Однак, приймаючи постанову, суд першої інстанції помилково не визначив кінцеву дату здійснення перерахунку та виплати підвищення до пенсії позивачу як дитині війни за 2007 рік, а також не визначив початкову та кінцеву дати визнання неправомірними дій відповідача за 2007 рік що суперечить нормам КАС України, які передбачають можливість оскарження лише вчинених протиправних дій чи допущеної бездіяльності.

За таких обставин, колегія суддів, вважає необхідним змінити постанову суду, вказавши початкову та кінцеву дати визнання протиправної бездіяльності УПФУ за 2007 рік з 08 липня 2008 року по 31 грудня 2008 року.

Законом України від 28 грудня 2007 року № 107-VI «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесено зміни до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та ст. 6 цього Закону викладено в такій редакції: «Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до цього Закону та Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» таке підвищення провадиться за їх вибором згідно з одним із законів». Зазначені зміни набрали чинності з 01 січня 2008 року.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 по справі № 1-28/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України) зміни щодо розміру пенсії дітям війни визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Таким чином, з 01 січня 2008 року по 21 травня 2008 року застосуванню до спірних правовідносин підлягали приписи Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

На підставі викладеного, колегія суддів, виходячи з пріоритетності закону, який підлягає застосуванню до спірних правовідносин у звязку з поширенням на них дії однакових юридичних актів, та враховуючи те, відповідач а з 01.01.2008 року здійснював нарахування та виплату підвищення до пенсії ОСОБА_1, як дитині війни, в розмірі 10% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з 28.05.2008 року - в розмірі, визначеному п.8 Постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» від 28.05.2008 року № 530, приходить до висновку про дію в період 22.05.2008 року по 31.12. 2008 року приписів ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в редакції від 18.11.2004 року та визнає дії відповідача щодо нарахування та виплати підвищення до пенсії за вказаний період неправомірними. Таким чином, суд першої інстанції невірно визначив період неправомірних дій відповідача за 2008 рік з червня по грудень, тому постанова суду і цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про задоволення позовних вимог за період з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року.

Визначаючи розмір щомісячного підвищення до пенсії, який повинен нараховувати та сплачувати відповідач на користь позивача, на думку колегії суддів, суд першої інстанції вірно застосував розмір мінімальної пенсії за віком, встановлений абз. 1 ч.1 ст. ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», відповідно до якої мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Виходячи з викладеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, що втратили працездатність, встановленого чинним законодавством на кожний бюджетний рік, зокрема ст. 62 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік», ст. 58 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008р..

У звязку з цим, доводи відповідача щодо неврегульованості на законодавчому рівні порядку обчислення підвищення до пенсії дітям війни, на думку колегії суддів, є необґрунтованими.

Посилання відповідача на відсутність коштів для забезпечення виплат підвищення до пенсії не може бути враховано колегією суддів як підстава для невиконання відповідачем своїх зобовязань, встановлених ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», оскільки реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується, на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань. Крім того, питання фінансування видатків на реалізацію програми доплат дітям війни не є предметом розгляду цього спору.

Необґрунтованими вважає колегія суддів й доводи відповідача в апеляційній скарзі відповідача щодо правомірності його дій стосовно нарахування та виплати соціальної допомоги в розмірі, визначеному п.8 Постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» від 28.05.2008 року № 530, з огляду на те, що вказаний нормативний акт суперечить положенням ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», які мають пріоритет у застосуванні до врегулювання спірних правовідносин.

Доводи апеляційної скарги позивача щодо відмови в задоволенні позовних вимог за 2009 рік спростовуються наявними у справі матеріалами. Так, згідно уточненої позовної заяви (а.с. 36), ОСОБА_1 ставила питання про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії лише за 2007-2008 роки. З відповідними вимогами за 2009 рік вона звернулась лише 24 березня 2010 року, тобто після прийняття постанови судом першої інстанції. Тому, на думку колегії суддів, постанова в цій частині не підлягає скасуванню.

Разом з тим, колегія суддів зважує на доводи відповідача щодо пропуску позивачем строку звернення до суду з позовом.

Так, відповідно до ст. 99 КАС України в діючій на той час редакції, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому, ст. 100 КАС України передбачено, що пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна зі сторін.

Разом з тим, колегія суддів враховує, що частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції зважив на поважність причин його пропуску. Проте вирішення зазначеного питання судом першої інстанції при розгляді справи відображено не було.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 11 КАС України, суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять

За таких обставин, враховуючи приписи ст. 100 КАС України та визнаючи поважними причини пропуску строку звернення до суду, колегія суддів поновлює позивачу цей строк, у звязку з чим доповнює резолютивну частину ухваленої судом першої інстанції постанови висновком по суті розглянутої вимоги.

В іншій частині постанова суду відповідає вимогам процесуального та матеріального закону, й підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, п.1 ч.1 ст. 201, 205, 207 КАС України, колегія суддів, -

П О СТ А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги Управління Пенсійного фонду України в Саксаганському районі м. Кривого Рогу та ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 01 лютого 2010 року змінити.

Доповнити резолютивну частину постанови абзацом наступного змісту: «Пропущений строк на звернення до суду за захистом порушених прав, свобод та інтересів ОСОБА_1 поновити».

Постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 01 лютого 2010 року в частині визнання дій Управління Пенсійного фонду України в Саксаганському районі м. Кривого Рогу в частині виплати надбавки до пенсії ОСОБА_1 за липень-грудень 2007 року та червень-грудень 2008 року неправомірними та зобовязання Управління Пенсійного фонду України в Саксаганському районі м. Кривого Рогу нараховувати ОСОБА_1 надбавку до пенсії з згідно Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з липня по грудень 2007 року, з червня по грудень 2008 року - скасувати. Прийняти в цій частині нову постанову.

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Саксаганському районі м. Кривого Рогу в частині виплати надбавки до пенсії ОСОБА_1 за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року неправомірними. Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Саксаганському районі м. Кривого Рогу нарахувати та виплатити ОСОБА_1 надбавку до пенсії з згідно статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період.

В іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: