Справа № 2а-8020/10/1570
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2015-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" травня 2015 р. м. Київ К/9991/70878/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого Бившевої Л.І.,

суддів: Борисенко І.В., Лосєва А.М.,

секретар судового засідання Кохан О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕП»

на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2010 року

та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2011 року

у справі № 2а-8020/10/1570

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕП»

до Державної податкової інспекції у місті Іллічівську

про зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

Товариство з обмеженою відповідальністю «МЕП» (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у місті Іллічівську (далі - відповідач) про: визнання протиправним та скасування акту ДПІ у м. Іллічівську щодо анулювання реєстрації ТОВ «МЕП» як платника податку на додану вартість від 27 липня 2010 року за №2313/15-02; зобов'язання ДПІ у м. Іллічівську поновити запис про свідоцтво платника податку на додану вартість та опублікувати на сайті Sta-gov.ua.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2010 року у задоволенні позову було відмовлено повністю.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2011 року постанову Одеського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2010 року було залишено без змін.

В касаційній скарзі ТОВ «МЕП», посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Одеського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2010 року та ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2010 року і ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

У запереченні на касаційну скаргу ДПІ у м. Іллічівську, посилаючись на те, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними та обґрунтованими, а положення касаційної скарги жодним чином це не спростовують, просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2010 року та ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2010 року - без змін.

З урахуванням неприбуття у судове засідання жодної з осіб, які беруть участь у справі, та які були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за наявними у справі матеріалами за відсутності сторін.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

Згідно свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість № 21315510 форми № 2-Р на бланку серії НБ № 280781, 25 лютого 2005 року ТОВ «МЕП» було зареєстроване як платник податку на додану вартість.

23 липня 2010 року комісією, створеною відповідно до розпорядження ДПІ у м. Іллічівську від 16 січня 2009 року № 02-Р, було прийняте рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість ТОВ «МЕП» відповідно до підпункту «ґ» пункту 9.8 статті 9 Закону України «Про податок на додану вартість» у зв'язку з тим, що платник подає податкові декларації з податку на додану вартість протягом періоду з червня 2009 року по червень 2010 року з показниками, які свідчать про відсутність оподатковуваних поставок, що підтверджується довідкою № 19137/15-02 від 23 липня 2010 року, про що був складений акт про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість № 2313/15-02.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що податкові декларації ТОВ «МЕП» за період з червня 2009 року по червень 2010 року свідчать про відсутність оподатковуваних поставок протягом дванадцяти послідовних місяців, оскільки поняттям оподатковуваних поставок не охоплюються операції платника податку з придбання товарів і послуг, у тому числі і тих, по яких у покупця виникає право на податковий кредит, з огляду на що податковий орган правомірно прийняв рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість ТОВ «МЕП», у зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення позовних вимог про поновлення запису про свідоцтво платника податку на додану вартість та опублікування на сайті Sta-gov.ua.

Однак, погодитись з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій колегія суддів не може, з огляду на наступне.

У розумінні пункту 1.1 статті 1 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) оподатковувана операція - це операція, яка підлягає оподаткуванню податком на додану вартість.

Об'єктом оподаткування за змістом підпункту 3.1.1 пункту 3.1 статті 3 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) є операції платників податку з поставки товарів та послуг, місце надання яких знаходиться на митній території України.

За приписами абзаців 1, 3 пункту 1.4 статті 1 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) поставка товарів - це будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за компенсацію незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатної поставки товарів (результатів робіт) та операції з передачі майна орендодавцем (лізингодавцем) на баланс орендаря (лізингоотримувача) згідно з договорами фінансової оренди (лізингу) або поставки майна згідно з будь-якими іншими договорами, умови яких передбачають відстрочення оплати та передачу права власності на таке майно не пізніше дати останнього платежу. Поставка послуг - це будь-які операції цивільно-правового характеру з виконання робіт, надання послуг, надання права на користування або розпорядження товарами, у тому числі нематеріальними активами, а також з поставки будь-яких інших, ніж товари, об'єктів власності за компенсацію, а також операції з безоплатного виконання робіт, надання послуг. Поставка послуг, зокрема, включає надання права на користування або розпорядження товарами у межах договорів оренди (лізингу), поставки, ліцензування або інші способи передачі права на патент, авторське право, торговий знак, інші об'єкти права інтелектуальної, в тому числі промислової, власності.

Зазначені норми Закону, не дають підстав для розмежування операцій з продажу та придбання товарів (послуг) при визначенні оподатковуваної поставки для застосування підпункту «ґ» пункту 9.8 статті 9 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), оскільки операція з поставки товарів та послуг, що є об'єктом оподаткування податку на додану вартість, є двостороннім правочином, і для однієї сторони така операція є продажем, а для іншої - придбанням, у результаті чого у продавця виникає податкове зобов'язання, а у покупця - право на податковий кредит. Отже, поняття оподатковуваної поставки охоплює як операції з продажу товарів (послуг), так і операції з їх придбання.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується податковими деклараціями ТОВ «МЕП» за період з червня 2009 року по червень 2010 року (арк. справи 9-77), позивач протягом дванадцяти послідовних податкових місяців здійснював операції з придбання товарів (послуг), внаслідок яких у нього виникло право на податковий кредит, відображений в податкових деклараціях з податку на додану вартість.

За таких обставин, висновки судів попередніх інстанцій про правомірність оспорюваного акту про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість є безпідставними.

Відповідно до пункту 25 Положення про реєстрацію платників податку на додану вартість, затвердженого наказом ДПА України від 01 березня 2000 року № 79 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), реєстрація платників податку на додану вартість діє до дати її анулювання, яке відбувається у випадках, визначених пунктом 9.8 статті 9 Закону. Анулювання реєстрації здійснюється шляхом анулювання Свідоцтва та виключення платника податку на додану вартість з Реєстру.

Абзацом 4 підпункту 25.2.2 пункту 25 Положення про реєстрацію платників податку на додану вартість, затвердженого наказом ДПА України від 01 березня 2000 року № 79 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), передбачено, що не пізніше наступного робочого дня після внесення запису про анулювання реєстрації до Реєстру один примірник акта про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість надсилається податковим органом особі, реєстрацію якої анульовано.

Згідно з абзацами 1, 3 підпункту 25.4 пункту 25 Положення про реєстрацію платників податку на додану вартість, затвердженого наказом ДПА України від 01 березня 2000 року № 79 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість за ініціативою органу державної податкової служби може бути оскаржене відповідно до чинного законодавства. Підставою для внесення до Реєстру запису про відміну анулювання реєстрації, що відбулась за ініціативою органу державної податкової служби, є рішення суду, яке набрало законної сили, або рішення органу державної податкової служби про відміну анулювання реєстрації та скасування акта про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість. Рішення із копіями відповідних документів направляються до Державної податкової адміністрації України для розгляду та внесення відповідних змін до Реєстру.

За приписами абзаців 1-3 пункту 35 Положення про реєстрацію платників податку на додану вартість, затвердженого наказом ДПА України від 01 березня 2000 року № 79 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), для інформування платників податку Державна податкова адміністрація України не пізніше 2, 12 та 22 числа кожного місяця оприлюднює на web-сайті Державної податкової адміністрації України (www.sta.gov.ua): дані з Реєстру із зазначенням найменування або прізвища, імені та по батькові платника податку, дати податкової реєстрації, індивідуального податкового номера, номера Свідоцтва або Спеціального свідоцтва, дати його початку дії; інформацію про осіб, позбавлених реєстрації як платників податку на додану вартість за заявою платника податку або з ініціативи органів державної податкової служби чи рішенням суду, а саме: про анульовані Свідоцтва та Спеціальні свідоцтва платників податку із зазначенням індивідуальних податкових номерів, дат анулювання, причин анулювання та підстав для анулювання свідоцтв.

За таких обставин, висновки судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для задоволення позовних вимог є неправомірними, а касаційна скарга - обґрунтованою.

Відповідно до частини 1 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, якщо обставини справи встановлені повно і правильно, але суди першої та апеляційної інстанцій порушили норми матеріального чи процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

З урахуванням вищевикладеного, а також зважаючи на те, що обставини справи встановлені повно і правильно, але суди попередніх інстанцій порушили норми матеріального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення, суд касаційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для скасування постанови Одеського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2010 року та ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2010 року і ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 221, 223, 229, 230, 232, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕП» задовольнити.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2010 року та ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2010 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕП», оформлене актом про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість № 2313/15-02 від 23 липня 2010 року.

Зобов'язати Державну податкову інспекцію у місті Іллічівську внести до Реєстру платників податку на додану вартість запис про відміну анулювання реєстрації, що відбулась за ініціативою органу державної податкової служби на підставі акту про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕП» № 2313/15-02 від 23 липня 2010 року, та оприлюднити такий запис на web-сайті Державної податкової адміністрації України (www.sta.gov.ua).

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеному статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: _____________________ Л.І. Бившева

Судді: _____________________ І.В. Борисенко

_____________________ А.М. Лосєв